Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив зобов`язати відповідача реструктурувати його зобов`язання за кредитним договором № KGMDGA01580409 від 26.02.2007 року у відповідності до розділу ІУ «Прикінцеві та перехідні положення «Закону України «Про споживче кредитування». Позов обґрунтовано тим, що між ним та Комерційним банком «ПриватБанк», який відповідно до Законодавства України змінив назву на АТ КБ «ПриватБанк», укладено кредитний договір № KGMDGA01580409 від 26.02.2007 року. Відповідно до п. 1.1, 7.1 вказаного договору його предметом є кредитні кошти (кредит) у розмірі 18 000,00 доларів США на наступні цілі: ремонт квартири, а також 1 820 доларів США на сплату страхових внесків. Згідно п. 7.3 договору забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за цим Договором виступає іпотека квартири: однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , іпотечний договір укладений між ним та відповідачем 26.02.2007 року і посвідчений приватним нотаріусом, де предметом іпотеки виступає вищевказана квартира, яка є приватною власністю позивача. Відповідно по суті договору вищезазначений договір є споживчим та виданий в іноземній валюті - долар США. Ним, у відповідності до Закону України» «Про споживче кредитування», на адресу відповідача надіслано відповідну заяву від 02.07.2021 року, де він наголошує про бажання проведення реструктуризацію зобов`язань за вищевказаним кредитним договором. Так як, відповіді на надіслану заяву відповідач не надав, а тому він повторно надіслав відповідну заяву від 28.10.2021 року також рекомендованим відправленням з описом вкладення із проханням надати відповідь на попередню заяву у відповідності до вимог Закону України «Про споживче кредитування» та надати інформацію щодо історії платежів за договором. Після направлених двох заяв 26.11.2021 року він отримав лист від 15.11.2021 року, в якому відповідач ухиляється від обов`язку виконувати вимоги Закону України «Про споживче кредитування» щодо реструктуризації зобов`язання за вищевказаним кредитним договором та надання інформації про історію платежів за даним кредитним договором та пропонує розпочати якійсь перемовини, щодо реструктуризації. В такий спосіб відповідач, не надаючи відповідь на заяву про реструктуризацію від 02.07.2021 року, ухилився від обов`язку, визначеному Законом, при цьому у відповіді на заяву від 28.10.2021 року не зазначаючи підстави не здійснення реструктуризації. Він критично ставиться до такої підстави для відмови, а тому посилаючись на вказані обставини, норми чинного законодавства, просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 21.02.2022 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу надано термін для подання відзиву на позов, вирішено питання про витребування доказів. 16.05.2022 року відповідачем подано відзив на позов, в якому він просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] через неналежне виконання ним своїх зобов`язань та наявної заборгованості по договору, що унеможливлю проведення реструктуризації банком. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив її задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на викладені у відзиві обставини, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, щоміж позивачем [PERSON] та Комерційним банком «ПриватБанк», який відповідно до Законодавства України змінив назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», укладено кредитний договір № KGMDGA01580409 від 26.02.2007 року. Відповідно до п. 1.1, 7.1 вказаного договору його предметом є кредитні кошти (кредит) у розмірі 18 000,00 доларів США на наступні цілі: ремонт квартири, а також 1 820 доларів США на сплату страхових внесків (а.с. 48-52). Згідно п. 7.3 договору забезпеченням виконання позичальником [PERSON] зобов`язань за цим Договором виступає іпотека квартири: однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , іпотечний договір укладений між позивачем та відповідачем 26.02.2007 року і посвідчений приватним нотаріусом, де предметом іпотеки виступає вищевказана квартира, яка є приватною власністю позивача. Відповідно по суті договору вищезазначений договір є споживчим та виданий в іноземній валюті - долар США. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.11.2011 року у справі № 2-2545/11 задоволено вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № KGMDGA01580409 від 26.02.2007 року в сумі 14 372,32 доларів США та судових витрат в сумі 1 265,61 грн. Через неналежне виконання позивачем кредитних зобов`язань утворилась заборгованість перед банком, що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору № KGMDGA01580409 від 26.02.2007 року станом на 01.01.2014 року (а.с. 41-47). Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» зобов`язання позичальників за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним в Законі критеріям підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника у порядку та на певних умовах, які передбачені Законом. Нормами вказаного Закону серед критеріїв, які є обов`язковими для проведення реструктуризації кредиту в іноземній валюті визначено відсутність заборгованості станом на 01.01.2014 року, що передбачено пунктом 1 частини 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України споживче кредитування». Таким чином, наявність заборгованості позивача за вищевказаним кредитним договором станом на 01.01.2014 року унеможливлює проведення банком вказаної дії. Частиною 7 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлено вимоги до предмету іпотеки, які є обов`язковими при проведенні реструктуризації, а саме: виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України. Також вимагається виконання хоча б однієї з таких умов: предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або нового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); (квартира, передана позивачем в іпотеку не використовується, як місце проживання позивача, що підтверджується довідкою Квартального комітету № 25 Подільського району м. Кропивницький від 14.06.2021 року № 192 (а.с. 54); у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім нового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); (позивач має інше нерухоме майно, що підтверджується листом до Банку від 02.07.2021 року та відомостями з державного реєстру речових прав на рухоме майно); предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); (предмет іпотеки придбавався не за кредитні кошти, що зазначено самим позивачем); предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі). Дані пукти не застосовуються до спірних правідносин. Вказані вимоги не відповідають жодному із критеріїв для предмету іпотеки і є підставою для відмови у задоволенні позову [PERSON] . Закон України «Про споживче кредитування» чітко передбачає перелік документів, які необхідно надати для проведення реструктуризації, а в разі ненадання документів, або надання не в повному обсязі, банк має право відмовити клієнту в проведенні реструктуризації. Як вбачається з відповіді банку на ім`я позивача від 29.07.2021 року, позивач не відповідає критеріям осіб, яким проводиться реструктуризація, відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», а саме: має заборгованість за кредитним договором станом на 01.01.2014 року та невідповідність предмету іпотеки критеріям встановленим Законом України «Про споживче кредитування». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по справі за рахунок держави, враховуючи те, що в даній категорії справ позивач був звільнений від сплати судового зобру.

Outcome: dismissed