Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку площею 3,82 га, яка розташована на території Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (колишньої Плавнівської сільської ради Ренійського району), масиви №№ 19, 63, ділянки №№ [NUMBER] , [NUMBER] , кадастрові номери 5124184000:01:002:0468, 5124184000:01:005:0316, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позовні вимоги мотивує тим, що 27.10.2021 р. між нею та відповідачем, у простій письмовій формі, було укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки площею 3,82 га, кадастрові номери 5124184000:01:002:0468, 5124184000:01:005:0316, який не був посвідчений нотаріально, але було виконано всі суттєві умови договору. Згодом з`ясувалось, що відповідач у встановленому законом порядку, не зареєструвала право власності на земельну ділянку, тому придбане позивачем майно, було відчужено особою, яка не мала на це право, але у зв`язку з тим, що позивач є добросовісним набувачем, та відсутні підстави для витребування в неї майна, передбачені ст. 388 ЦК України, вона просить задовольнити позовні вимоги. Позивач у підготовче судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про визнання позовних вимог, в якій також просила розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: нотаріально не посвідчений договір купівлі - продажу від 27.10.2021 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] про купівлю-продаж земельної ділянки площею 3,82 га, кадастрові номери 5124184000:01:002:0468, 5124184000:01:005:0316; акт приймання-передання майна за договором купівлі-продажу від 27.10.2021р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; інформаційна довідка № 68460957 від 09.02.2022р. зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину); копія державного акту серії ЯГ № 938976, відповідно якого земельна ділянка площею 3,82 га, кадастрові номери 5124184000:01:002:0468, 5124184000:01:005:0316, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Плавнівської сільської ради Ренійського району, масиви №№ 19, 63, ділянки №№ [NUMBER] , [NUMBER] , належить [PERSON] ; копія заяви [PERSON] до Ренійської районної державної нотаріальної контори від 14.08.2018р.; копія заяви [PERSON] до Ренійської районної державної нотаріальної контори від 01.08.2018р.; копія заяви [PERSON] до Ренійської районної державної нотаріальної контори від 14.08.2023р.; копія свідоцтва про народження [PERSON] , серія [NUMBER] ; копія свідоцтва про одруження 16.12.1994р. [PERSON] та [PERSON] , серія [NUMBER] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] , серія [NUMBER] ; копія свідоцтва про шлюб зареєстрований 14.08.2021р. [PERSON] та [PERSON] , серія [NUMBER] . Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 27.10.2021 р. позивач домовилася із відповідачем про купівлю земельної ділянки площею 3,82 га, кадастрові номери 5124184000:01:002:0468, 5124184000:01:005:0316, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (колишньої Плавнівської сільської ради Ренійського району), масиви №№ 19, 63, ділянки №№ [NUMBER] , [NUMBER]. В той же день було укладено відповідний письмовий договір купівлі - продажу, який не було посвідчено у нотаріальному порядку. Сторони домовились про всі суттєві умови договору, крім того, відбулось повне виконання договору, а саме відповідач передала позивачу у власність нерухоме майно, а позивач передала відповідачу обумовлену суму коштів, що підтверджується актом приймання-передачі за договорі купівлі - продажу від 27.10.2021 р. Таким чином, позивач фактично вступила у володіння даним нерухомим майном, користується ним з 27.10.2021 р. До теперішнього часу договір нотаріально не посвідчений, оскільки відповідач повідомила позивачу що не зможе надати нотаріусу правовстановлюючі документи на нерухоме майно, державну реєстрацію яких здійснено у встановленому порядку, оскільки, хоча вона і є власником відчуженого майна, однак своє право на нерухоме майно вона не зареєструвала належним чином. Про існування цих обставин, позивачу нічого не було відомо, оскільки перед оформленням правочину, відповідач завірила позивача, що вона є власником нерухомого майна і в неї наявні всі правовстановлюючі документи. Таким чином, на момент укладання договору, тобто на 27.10.2021 р., відповідач не мала право відчужувати даний об`єкт нерухомості, тому придбане позивачем майно було відчужено особою, яка не мала на це право. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі - продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом з тим, між сторонами була досягнута взаємозгода відносно всіх істотних умов договору, оскільки позивач передала продавцю обумовлену суму, а продавець передала позивачу нерухоме майно. Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачу передана обумовлена сума, а позивачу - об`єкт нерухомості. Відповідач жодного разу не висувала вимог щодо повернення об`єкту нерухомості, не заперечувала проти визнання права власності за позивачем, про що свідчить заява, яка міститься в матеріалах справи. Відповідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. На підставі ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Частиною 1 ст. 397 ЦК України, передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Так, позивач набула право власності на земельну ділянку площею 3,82 га, кадастрові номери 5124184000:01:002:0468, 5124184000:01:005:0316, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку ст. 330 ЦК України, як добросовісний набувач, придбавши нерухоме майно у відповідача, яка фактично не мала права його відчужувати на той період, оскільки право власності відповідача на нерухоме майно не було зареєстровано у передбаченому законом порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачем, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачем, як за добросовісним набувачем, право власності на земельну ділянку площею 3,82 га, кадастрові номери 5124184000:01:002:0468, 5124184000:01:005:0316, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (колишньої Плавнівської сільської ради Ренійського району), масиви №№ 19, 63, ділянки №№ [NUMBER] , [NUMBER]. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved