Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

22.03.2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення платежів за Договором про надання фінансової послуги до ТОВ «АВТО ПРОСТО». В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що 31 березня 2018 року він уклав з ТОВ «АВТО ПРОСТО» договір № 731609 Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі. 28 вересня 2019 року [PERSON] подав заяву про розірвання зазначеного договору. Листом від 13.05. 2020 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» повідомило про те, що сума до повернення за раніше укладеним договором складає 65592,67 грн. У зв`язку з тим, що Договір було розірвано 4 жовтня 2019 року, а максимальний строк повернення періодичних платежів не може перевищувати двох років з дня отримання АВТО ПРОСТО заяви про розірвання договору, строк повернення коштів ще не настав. 17 лютого 2022 року позивач знову звернувся до відповідача з письмовою заявою про повернення коштів, однак, станом на день звернення до суду з позовом, платежі відповідач не повернув та жодної відповіді не надав. Просив примусово стягнути з ТОВ «АВТО ПРОСТО» на його користь 65592,67 грн, сплачених за договором №731609 від 31.03.2018, а також суму індексу інфляції за період з 01.11.2021 по 28.02.2023 року в розмірі 19874,59 грн і три проценти річних з 05.10.2021 року по 14.03.2023 в розмірі 2835,67 грн та понесені судові витрати. 17 квітня 2023 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 58). 03.08.2023 позивач [PERSON] надіслав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій зазначив, що 19 липня 2023 року відповідач ТОВ «АВТО ПРОСТО» сплатив основну суму боргу у розмірі 65592,67 грн шляхом перерахування на його банківський картковий рахунок. Просив стягнути з ТОВ «АВТО ПРОСТО» на його користь: суму індексу інфляції в розмірі 19874,59 грн, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 2835,67, а всього 22710,26 грн; сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн та 2500 грн витрат за надання правничої допомоги. Крім того, просив суд проводити розгляд справи без його участі та без участі його представника за наявними у справі доказами. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, повідомлявся судом про розгляд справи шляхом надсилання рекомендованої кореспонденції. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 31.03.2018 між [PERSON] та ТОВ «АВТО ПРОСТО» був укладений договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі № 731609, предметом якого є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання Автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак (а.с. 12-21) з додатком № 1 до угоди № 731609, додатком № 2 до угоди № 731609, які є невід`ємними частинами цієї угоди (а.с. 22,23) . 31.03.2018 року між [PERSON] та ТОВ «АТ Сервіс» укладено договір доручення № 731609, відповідно до умов якого довіритель уповноважує повіреного сплатити від імені довірителя винагороду АВТО ПРОСТО у сумі 9139,20, 00 грн. за надані послуги адміністрування (а.с. 25). 28 вересня 2019 року [PERSON] подав заяву про розірвання зазначеного договору. З відповіді ТОВ «АВТО ПРОСТО» від 13.05.2020 року вбачається, що згідно з договором позивач сплатив 16 періодичних платежів разом із щомісячною винагородою та 21 авансовий внесок і загальний відсоток періодичних платежів склав 36,1166%. Виходячи з останньої поточної ціни автомобіля розраховано суму періодичних платежів без урахування відступного за відмову від договору. Таким чином, сума до повернення складає 65592,67 грн. У відповідності до положень статті 12, п. 12.1.2 Розділу ІІ Договору максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п. 12.1.1 не може перевищувати двох років з дня отримання АВТО ПРОСТО заяви про дострокове розірвання Договору. Договір № 731609 розірвано 04.10.2019 року, тому строк повернення коштів не настав (а.с. 47). У зв`язку з невиконанням вимоги відповідачем і неотриманням відповіді на подану на його адресу заяву від 17.02.2022 року, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути сплачені ним грошові кошти. 19 липня 2023 року відповідач ТОВ «АВТО ПРОСТО» сплатив основну суму боргу у розмірі 65592,67 грн шляхом перерахування на банківський картковий рахунок [PERSON] , що підтвержується випискою по надходженням по картці/рахунку позивача (а.с. 65). За положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Порядок розірвання договору та повернення коштів, визначені у ст.12 договору адміністрування від 31.03.2018 №731609. Так, п.12.1. передбачено право учасника, який не отримав автомобіль, розірвати договір за власним бажанням, про що він зобов`язаний повідомити Авто просто у письмовій формі. Відповідно до п. 12.1.1. ст. 12 договору адміністрування сума періодичних платежів, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці сплати таким учасником останнього щомісячного періодичного платежу разом із щомісячною винагородою, за вирахуванням відступного за відмову від договору у розмірі двох періодичних платежів, розрахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці сплати таким учасником останнього щомісячного періодичного платежу разом із щомісячною винагородою. Максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п.12.1.1 не може перевищувати двох років з дня отримання Авто просто заявки про дострокове розірвання договору. Для здійснення повернення періодичних платежів учасник повинен надіслати письмову заяву із зазначенням власних банківських реквізитів, згідно яких повинні бути перераховані грошові кошти (п. 12.1.2). Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В силу положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до заяви про зменшення розміру заявлених позовних вимог позивач зазначив, що дворічний термін повернення відповідачем коштів сплив 04.10.2021 року, а тому відповідно до вимог ст. 625 ЦК України зобов`язаний сплатити суму індексу інфляції за період з 01.11.2021 року по 28.02.2023 в розмірі 19874,59 грн і 3% річних від простроченої суми за період 05.10.2021 по 14.03.2023 року в розмірі 2835,67 грн. Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплатою неустойки і відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується з розрахунком індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, який наданий позивачем і не оспорюється відповідачем. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість позову. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. На підставі положень ст.137 ЦПК України витрати позивача на отримання правничої допомоги підлягають стягненню з відповідача у розмірі 2500 грн, оскільки стороною позивача надано суду достатні та належні докази, які свідчать про отриманням та фактичну оплату позивачем правової допомоги, наданої адвокатом, яка пов`язана з розглядом даної справи. Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved