Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 17.09.2020 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Розірвати шлюб через органи РАЦС неможливо, оскільки відповідач знаходиться за кордоном майже рік і строки повернення не називає. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам. Останнім часом шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу відсутні. Потреба у наданні строку на примирення відсутня. Просив шлюб між ними розірвати. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.05.2023 року справу направлено до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська для розгляду за підсудністю. Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07.07.2023 року було відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позову просив розгляд справи провести без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, від її представника адвоката Калініченко О.В. до суду надійшло клопотання, в якому представник зазначає, що [PERSON] позовні вимоги визнає, просить шлюб розірвати, справу розглянути без участі відповідача. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 вересня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) зроблено відповідний актовий запис №1322 від 17.09.2020 року та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. За цей час сторони не дійшли згоди щодо примирення. Спору про поділ майна між сторонами немає. Як вбачається з наведених сторонами обставин, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, у зв`язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved