Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

В червні 2023 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 21 листопада 2020 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 321. За час даного шлюбу дітей у них не народжувалось. Причиною розірвання шлюбу є непорозуміння, сварки, взаємні образи. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки у них розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги, більше року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Добровільно розірвати шлюб через органи РАЦС відповідачка не бажає, тому [PERSON] просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглядати без його участі. Представник позивача [PERSON] - адвокат Камінський М.В. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява, в якій просить розглянути справу без її участі, оскільки виїжджає за межі України, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачкою позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що з 21 листопада 2020 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 321. Від шлюбу дітей у них немає. Причиною розірвання шлюбу є непорозуміння, сварки та взаємні образи. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки у них розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачка позовні вимоги визнає, суд приходить до висновку про повернення позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 1 073,60 гривень згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки АТ «РВС БАНК» № 16-1714284/1/С від 16 червня 2023 року, що становить 536,80 гривень.

Outcome: approved