Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд надати їй додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки вона пропустила установлений законом строк для прийняття спадщини та у зв`язку з цим отримала від приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Папучі М.О. відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак позивач вважає, що пропустила установлений законом строк із поважних причин, з огляду на наступне. Так, [PERSON] була матір`ю позивача та відповідача у цій справі [PERSON] , який помер раніше за неї [INFO] . Інших дітей [PERSON] не мала. Таким чином, спадкоємцями після смерті [PERSON] в порядку ст. 1266 ЦК України були її онуки позивач та відповідач у цій справі. Позивач після смерті бабусі не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що це має зробити її брат відповідач у цій справі [PERSON] , яким за життя більше опікувалась бабуся та обіцяла на його ім`я скласти заповіт. Однак, у березні цього року відповідач повідомив позивачу, що спадщина після смерті бабусі його не цікавить і він її приймати не буде, у зв`язку з чим позивач у цьому ж місяці переїхала проживати до квартири [ADDRESS] , якою за життя володіла її бабуся та яка входить до складу спадщини після її смерті. Так, наводячи лад у квартирі, позивач знайшла папку з документами, в якій лежав заповіт складений за життя її бабусею, згідно з яким вона все своє майно заповіла їй [PERSON] . 26 травня 2023 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Папучі М.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримала відмову на тій підставі, що вона пропустила установлений законом строк для прийняття спадщини. Таким чином, позивач вважає, що необізнаність її як спадкоємця про існування заповіту на її ім`я є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини та звернулась до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилась, але надала до суду письмову заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд розглянути справу за її відсутності, при цьому понесені нею судові витрати залишити за нею. Відповідач також у судове засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій пред`явлені позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідно до положень ч. 3\~ст. 200 ЦПК України у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи та враховуючи визнання відповідачем позову на стадії підготовчого провадження, суд уважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому засіданні за відсутності сторін, з урахуванням поданих ними заяв, зазначивши наступне. Так, [INFO] померла [PERSON] . Як убачається з матеріалів справи, після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належної їй за життя квартири [ADDRESS] . Як убачається з матеріалів спадкової справи №09/2023, заведеної після смерті [PERSON] , копія якої надійшла до суду у виконання ухвали суду від 12.06.2023 року в частині витребування доказів, спадкоємцями після смерті [PERSON] в порядку ст. 1266 ЦК України є її онуки позивач та відповідач у цій справі, позаяк їх батько - син [PERSON] [PERSON] помер [INFO] . Між тим, згідно Заповіту від 31.10.2014 року, [PERSON] , за життя, зробила розпорядження на випадок своєї смерті, а саме заповіла [PERSON] усе своє майно та майнові права, що будуть належати їй на день її смерті, незалежно від їх складу та місця знаходження (розташування), і взагалі все те, що буде за законом належати їй на день її смерті та що згідно із законодавством може бути успадкованим, у повному обсязі, без будь-яких винятків. 26 травня 2023 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Папучі М.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримала відмову на тій підставі, що вона пропустила установлений законом строк для прийняття спадщини. Отже, як убачається зі змісту позову та матеріалів справи, позивач не прийняла спадщину у встановлений законом строк, оскільки не знала про існування складеного на її ім`я заповіту. Відповідно до\~ст. 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним ч. 1 ст. 1235 ЦК України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦПК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може встановити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 року у справі №6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01.04.2019 року у справі №643/3049/16-ц, від 11.11.2020 року у справі №750/262/20, від 03.03.2020 року у справі №145/148/20. Так, з урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 06.09.2017 року в справі №6-496цс17. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25.03.2020 року у справі №642/2539/18-ц, від 26.06.2019 року у справі №565/1145/17, від 28.10.2019 року у справі №761/42165/17, від 06.06.2018 року у справі №315/765/14-ц. Таким чином, наведена позивачем причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважною для надання судом додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки необізнаність позивача про наявність заповіту призвела до неможливості подати нею заяву про прийняття спадщини у строк, передбачений\~статтею 1270 ЦК України, що вказує на наявність у зв`язку з цим підстав для задоволення позову. Відповідно до положень ст.ст. 141, 142 ЦПК України, вирішуючи питання розподілу судових витрат та враховуючи факт визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а саме у розмірі 536 грн. 80 коп., сплаченого при поданні позову в загальному розмірі 1073 грн. 60 коп., а інші 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 536 грн. 80 коп., враховуючи при цьому думку позивача щодо залишення за нею понесених судових витрат, суд вважає за можливе залишити їх за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved