Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися в суд із позовом до приватного акціонерного товариства «Еталон», з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просять: - стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь [PERSON] страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 26 800, страхове відшкодування витрат на утримання у розмірі 215639 гривень, всього разом - 242 439 гривень; - стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь [PERSON] пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 36 864 гривні 01 копійок, три відсотки річних у розмірі 2211 гривень 84 копійки, інфляційні втрати у розмірі 4128 гривень 74 копійки, а всього разом 43204 гривні 59 копійок; - стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь [PERSON] страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 26 800 гривень 00 копійок; - стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь [PERSON] пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національною банку України у розмірі 4075 гривень 07 копійок, три відсотки річних у розмірі 244 гривень 50 копійок, інфляційні втрати у розмірі 456 гривень 40 копійок, а всього разом - 4 775 гривень 97 копійок. - стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на корись [PERSON] страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 26800 гривень та страхове відшкодування витрат на поховання у розмірі 23961 гривня 00 копійок, всього разом 50761 гривня 00 копійок. - стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на корись [PERSON] пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України в розмірі 7718 гривень 45 копійок, три відсотки річних у розмірі 463 гривні 11 копійок, інфляційні втрати у розмірі 864 гривні 46 копійок, а всього разом - 9 046 гривні 02 копійки. Крім того, просить стягнути з відповідача в користь позивачів по 6500 гривень витрат на правову допомогу. Позов мотивовано тим, що [INFO] близько 19:40 год. мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій автомобіля марки «MAZDA 3», р.н. [NUMBER] , [PERSON] , рухаючись по [ADDRESS] , допустив наїзд на пішохода [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «MAZDA 3», на момент дорожньо-транспортної пригоди ([INFO]) була застрахована у ПрАТ СК «Еталон», згідно Полісу №АР2828851. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди [INFO] були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022210000000267 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України. 17 листопада 2022 року на адресу ПрАТ СК «Еталон» представником заявників надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах синів загиблої - [PERSON] та [PERSON] та чоловіка загиблої - [PERSON] і долучено всі необхідні для прийняття рішення документи, передбачені статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складала 320 000, 00 грн., з яких: по 26 800,00 грн. - відшкодування моральної шкоди для кожного з позивачів - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; 23 961, 00 грн - відшкодування витрат на поховання для [PERSON] ; 241 200, 00 грн - відшкодування витрат на утримання для [PERSON] . Відповідно до Постанови Правління Національного банку від 30 травня 2022 року №108 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» станом на дату ДТП ([INFO]) діяли такі ліміти страхового відшкодування, а саме: 320 000 гривень на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих. 27 грудня 2022 року на адресу ПрАТ СК «Еталон»» представником заявників надіслано заяву про виплату страхового відшкодування та долученням додаткових документів, серед яких була довідка про призначення пенсії по втраті годувальника для [PERSON] , яка підтверджувала правомірність відшкодування витрат на утримання. 30 березня 2023 року на адресу ПрАТ СК «Еталон»» представником заявників надіслано заяву про виплату страхового відшкодування та долученням додаткових документів, серед яких був обвинувальний акт в кримінальному провадженні №12022210000000267 від [INFO] щодо [PERSON] . Жодної відповіді на вищевказані заяви про виплату страхового відшкодування від ІІрАТ СК «Еталон»» не надходило, жодних розрахунків із позивачами здійснено не було. Таким чином, невиплата ПрАТ СК «Еталон»» страхового відшкодування потерпілим у визначений законом строк є протиправною та порушує право останніх на отримання страхового відшкодування за шкоду, завдану у дорожньо- транспортній пригоді, у якій загинула їх матір та дружина. Також, у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання відповідачем щодо виплати страхового відшкодування просить стягнути з нього пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ згідно статті 36.5 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , 3% річних та інфляційні втрати згідно статті 625 ЦК України за період з 16 лютого 2023 року по 06 червня 2023 року. Від представника відповідача приватного акціонерного товариства «Еталон» надійшов відзив на позов, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Суть заперечення зводиться до необґрунтованості заявленого розміру судових витрат на правову допомогу. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 травня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач свого представника в судове засідання не направив. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. [INFO] близько 19:40 год. мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій автомобіля марки «MAZDA 3», р.н. [NUMBER] , [PERSON] , рухаючись по вулиці Київська у м. Тернопіль на ділянці, що навпроти будинку №8, допустив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження від яких померла на місці події, що видно із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Померла [PERSON] є дружиною позивача [PERSON] , та матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] , та свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] . За фактом дорожньо-транспортної пригоди 19 жовтня 2022 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022210000000267 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «MAZDA 3», на момент дорожньо-транспортної пригоди ([INFO]) була застрахована у ПрАТ СК «Еталон», згідно Полісу №АР2828851. 21 листопада 2022 року ПрАТ СК «Еталон» представником заявників надано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах синів загиблої - [PERSON] та [PERSON] та чоловіка загиблої - [PERSON] від 17 листопада 2022 року, в якій представник просив здійснити страхове відшкодування на суму 320 000, 00 грн з яких: по 26 800,00 грн - відшкодування моральної шкоди для кожного з позивачів - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; 23 961, 00 грн - відшкодування витрат на поховання для [PERSON] ; 241 200, 00 грн - відшкодування витрат на утримання для [PERSON] . 27 грудня 2022 року на адресу ПрАТ СК «Еталон»» представником заявників надіслано заяву про виплату страхового відшкодування та долученням додаткових документів, серед яких була довідка про призначення пенсії по втраті годувальника для [PERSON] 30 березня 2023 року на адресу ПрАТ СК «Еталон»» представником заявників надіслано заяву про виплату страхового відшкодування та долученім додаткових документів, серед яких був обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12022210000000267 від 19.10.2022 щодо [PERSON] . Як видно із вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 травня 2023 року у справі №607/5083/23, який вступив в законну силу, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України за фактом того, що [INFO] о 19 год. 45 хв. він, керуючи технічно справним автомобілем «MAZDA 3», р.н. [NUMBER] , зі швидкістю 48 км/год., рухався проїзною частиною дороги по вулиці Київська м. Тернопіль, зі сторони вулиці Тарнавського у бік вулиці 15 квітня. Під час руху [PERSON] не був достатньо уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5 та 2.3 (б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями (далі - ПДР), які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян. Під час подальшого руху із зазначеною швидкістю водій [PERSON] , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований навпроти будинку №8 та позначений дорожніми знаками 5.38.1/5.38.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 («зебра») ПДР, по якому, зліва направо відносно напрямку його руху у спокійному темпі переходила проїзну частину пішохід [PERSON] , [INFO] , в порушення вимог п. 18.1 ПДР, не зменшив швидкість свого руху та в подальшому не зупинився перед пішохідним переходом, щоб дати дорогу пішоходу, хоча мав для цього технічну можливість, а продовжив рух. Внаслідок порушення вказаних пунктів ПДР водій [PERSON] не забезпечив безпеку дорожнього руху та, виїхавши на нерегульований пішохідний перехід, допустив на ньому наїзд на пішохода [PERSON] передньою правою частиною керованого автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій [PERSON] спричинено відкриту черепно-мозкову травму з переломами кісток склепіння та основи черепа, крововиливами у речовину і під оболонки головного мозку, від чого настала її смерть на місці пригоди. Порушення водієм [PERSON] вимог п. 18.1 ПДР перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілої [PERSON] . Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши докази, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити частково, зважаючи на таке. Згідно з вимогами частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В силу вимог статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з пункту 1.4 статті 1 Закону, особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 22.1 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з частиною другою статті 22.1 Закону у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, страховик у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому ним Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до пункту 27.3 статті 27 Закону страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Згідно з пунктом 27.3. статті 27 Закону страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день наслання страхового випадку. Встановлено, що [INFO] з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинула [PERSON] , яка є дружиною та матір`ю позивачів. Отже, позивачі мали право на виплату страхового відшкодування в загальному розмірі по 12 розмірів мінімальної заробітної плати на день настання страхового випадку (6700Х12), що становить 80400 грн, тобто по 26800 грн кожному. Крім того, відповідно до пункту 27.4 статті 27 Закону страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила втрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, за пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Як видно із договору на організацію та проведення поховань та квитанцію про оплату, товарного чеку від 21.10.2022 (а.с. 25-28) [PERSON] витратив на ритуальні послуги 21320 грн та 2641 грн, разом - 23961 грн (21320+2641), що менше від 12 мінімальних розмірів заробітної плати. Вказану суму в силу 27.4. статті 27 Закону мав право відшкодувати [PERSON] за рахунок страхової виплати. Крім того, зважаючи на те, що [PERSON] є сином померлої, 2001 року народження, якому на момент ДТП було 17 років, продовжує навчання в НТУ «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» до 30 червня 2023 року, в силу статті 1200 Цивільного кодексу України, має право на відшкодування за рахунок страхової виплати, як дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років та продовжує навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. При цьому, мінімальний розмір виплати з відшкодування шкоди на підставі цієї статті в силу пункту 27.3. статті 27 Закону утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день наслання страхового випадку, що становить 241200 (6700Х36) грн. Позивач [PERSON] просить стягнути суму 215639 грн, в межах ліміту страхового відшкодування 320000 грн. Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові), або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконати інші умови договору. Відповідно до пунктом 3 частини першої статті 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплачу у строк, встановлений договором. Відповідно до статті 990 ЦК України та частиною першою статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Як видно із матеріалі справи, позивачі через свого представника звернулися до відповідача про виплату страхового відшкодування, однак останній будь-яких дій щодо виплати страхового відшкодування не вчиняв, станом на час розгляду справи страхового відшкодування не виплатив. Тому, суд вважає, що позов про виплату страхового відшкодування підлягає до задоволення. При цьому суд звертає увагу на те, що при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки, володілець джерела підвищеної небезпеки повинен відшкодувати шкоду незалежно від вини. Тому, наявність чи відсутність вироку, яким встановлено вину особи, яка заподіяла шкоду, не впливає на обов`язок виплатити страхове відшкодування (подібні висновки викладені у постанові ВС від 04.10.2022 у справі №208/4598/21. Крім того, згідно статті 36.2 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти обґрунтоване рішення про виплату чи відмову у виплаті страхового відшкодування. За кожен день прострочки виплати страхового відшкодування (регламентної виплати з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Також, згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на те, що заяву про виплату страхового відшкодування страхова компанія «Еталон» отримала 21.11.2022 року, про що свідчить відмітка на заяві (а.с. 9), прострочення виплати страхового відшкодування слід рахувати з 91-го дня, а саме - з 21 лютого 2023 року, а не з 16 лютого 2023 року, як про це зазначив позивач. Тому, за період прострочення страхового відшкодування в розмірі 242439 (26800+215639) грн з 21 лютого 2023 року по 06 червня 2023 року [PERSON] , слід нарахувати 5361,57 грн інфляційного збільшення, 35203,47 грн пені та 2112,21 грн - три проценти річних (розрахунок додається). Крім того, за період прострочення з 21 лютого 2023 року по 06 червня 2023 року страхового відшкодування в розмірі 26800 грн [PERSON] слід нарахувати 592,69 грн (інфляційне збільшення) + 3 891,51 грн пені та 233,49 грн - три проценти річних (розрахунок додається). Також, за період прострочення з 21 лютого 2023 року по 06 червня 2023 року страхового відшкодування в розмірі 50756 грн [PERSON] слід нарахувати 1122,59 грн (інфляційне збільшення) + 7370,78 грн (пеня) + 442,25 грн (три проценти річних) (розрахунок додається) . Разом з тим, позивачі просили стягнути інфляційні втрати в меншому розмірі, і виходячи з принципу дизпозитивності слід стягнути саме таку суму інфляційних втрат, яку просять позивачі. Отже, позов в цій частині підлягає до часткового задоволення. Також, суд вважає, що витрати на правову допомогу в розмірі по 6500 грн для кожного позивача підтверджені належними доказами, а саме договорами про надання правової допомоги із зазначенням фіксованого розміру вартості послуг в суді першої інстанції для кожного позивача, загальна сума витрат на адвокатські послуги не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. (Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19). Крім того, ВП ВС у своїй постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зробила висновок, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, Велика Палата ВС виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Отже, суд відхиляє доводи відповідача, що вартість послуг є завищеною, та вважає, що слід задовольнити вимогу про стягнення витрат на правову допомогу.

Outcome: partial