Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

Представник відповідача\~ [PERSON] \~ адвокат\~Кудін О.М.\~звернувся до\~суду із\~зазначеною заявою,\~відповідно до\~якої просить\~вирішити питання\~щодо розподілу\~судових витрат\~шляхом стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~понесених судових\~витрати на\~правничу допомогу\~в загальному\~розмірі 12000,00\~грн.\~Обґрунтовуючи заяву\~тим,\~що рішенням\~Охтирського міськрайонного\~суду Сумської\~області від\~20.07.2023\~відмовлено в\~задоволенні позову\~ [PERSON] \~до [PERSON] про\~позбавлення батьківських\~прав. Разом з тим судом не вирішено питання щодо стягнення судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу, що і стало підставою для звернення до суду з відповідною заявою. Розгляд заяви проводиться без виклику учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ст.ст. 247, 270 ЦПК України. 04.08.2023 від представника позивачки [PERSON] - адвоката Бондара А.В. надійшли письмові заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення по справі, обґрунтовані тим, що представником відповідача не надано жодної деталізації наданих послуг, витраченого часу, кількості складених та поданих процесуальних документів, на підставі якого було розраховано суму понесених витрат на правничу допомогу, тому, на переконання представника позивачки, відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення. Вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.07.2023 у справі № 583/562/23, провадження № 2/583/303/23 відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради про позбавлення батьківських прав (а.с. 209-211). При цьому залишилося невирішеним питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги. Згідно вимог ст.\~59\~Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За приписами ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно вимог до ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 8 ст.\~141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі\~докази подаються\~до закінчення\~судових дебатів\~у справі\~або протягом\~п`яти днів\~після ухвалення\~рішення суду\~за умови,\~що до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі сторона\~зробила про\~це відповідну\~заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 5 ст. 137 ЦПК України, згідно якої у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України\~суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому за приписами ч. 6 ст.\~137\~ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником відповідача надано договір про надання правничої допомоги б/н від 01.03.2023, за умовами якого клієнт сплачує адвокатському бюро гонорар готівковими коштами у розмірі, визначеному за погодженням сторін з урахуванням витрат часу на підготовку, складання процесуальних документів, участь в судовому розгляді справи, в розмірі, що визначається і підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) та квитанцією до прибуткового касового ордеру, які являються невід`ємними додатками до даного договору (а.с.49). Згідно акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правничої допомоги (визначений у фіксованому розмірі) від 04.03.2023 зазначено, що виконавець надав, а замовник прийняв юридичні послуги у формі, зокрема, вивчення матеріалів позовної заяви та додатків і доказів до неї; професійне консультування з приводу необхідності подання відзиву на позовну заяву, перевірки судової практики та чинного законодавства, представництва інтересів відповідача у суді. При цьому сторони домовилися, що замовник сплачує виконавцю гонорар за надані послуги у фіксованому розмірі, визначеному за погодженням на загальну суму 12000,00 грн. На виконання умов договору суду надано квитанцію № 04/03 від 04.03.2023, згідно якої [PERSON] перерахував Адвокатському бюро «Олексанедра Кудіна» за договором правничої допомоги та актом виконаних робіт грошові кошти в сумі 12000,00 грн. (а.с. 48). Так, за змістом ч. 3 ст. 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір. Положеннями ч. 1 ст. 627 ЦК України\~передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно вимог ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. В ст. 30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» зазначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Слід зауважити, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у\~статті 627 ЦК України. З аналізу ст. 30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру та погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. \~Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч. 1\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~як «форма винагороди адвоката», але в розумінні\~ЦК України\~становить ціну такого договору. \~Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. За приписами ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З наведеного\~вбачається,\~що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21. Крім того, ч. 3 ст. 137 ЦПК України\~конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним. \~Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис. З огляду\~на викладене, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним\~законом\~чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Обґрунтовуючи заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення представник позивачки зазначає, що представником відповідача не надано детального опису наданих послуг, витраченого часу, кількості складених та поданих процесуальних документів. Таким чином представником позивачки клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до суду не подано, а висловлено лише заперечення проти заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення по справі, в якому не наведено аргументів, які могли би свідчити про неспівмірність витрат на правову допомогу. Разом з тим, згідно вимог ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проаналізувавши опис послуг, наданий адвокатом Кудіним О.М. та подані документи, з огляду на предмет спору, враховуючи, що надання правової допомоги на суму 12000,00 грн. підтверджується матеріалами справи, суд вважає, що відображена у них інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом відповідача роботи (наданих послуг) відповідає критерію розумності, витраченому адвокатом часу на виконання відповідних робіт. Суду зауважує, що відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання опису виконаних робіт порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат. Отже, позивачкою не було доведено неспівмірність судових витрат на професійну правничу допомогу, а у суду відсутні правові підстави для самостійного зменшення розміру судових витрат, понесених відповідачем за отримання правової допомоги, суд вважає за доцільне стягнути з позивачки судові витрати у повному обсязі. Таким чином, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про стягнення судових витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з позивачки на користь відповідача у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог в сумі 12000,00 грн.

Outcome: approved