Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

Обґрунтування позову. 09.03.2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що Новобузьким районним судом Миколаївської області 21.09.2021 року було видано судовий наказ за заявою [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.09.2021 року і до досягнення дітьми повноліття та судового збору в сумі 227,00 грн. Позивач вказує, що на підставі судового наказу Новобузьким відділом ДВС у Баштанському районі Миколаївської області 27.09.2021 було відкрито виконавче провадження [NUMBER] про стягнення з нього аліментів. Позивач вказує, що наразі перебуває в скрутному матеріальному положенні, має на утриманні ще одну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , а також утримує свою цивільну дружину - [PERSON] , яка наразі ніде не працює та літніх батьків - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Крім того, позивач вказує, що наразі він проходить військову службу в лавах ЗСУ і частину коштів витрачає на одяг, їжу, заправку та ремонту автомобіля, придбання теплові зорів та інших необхідних речей. Враховуючи всі обставини, позивач просив зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітніх доньок. Виклад позиції позивача. В судовому засіданні позивач просив зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з визначеного розміру в судовому наказі з 33% до 17% його доходу щомісячно. Повідомив, що наразі він сплачує 8 000 грн. із заробітної плати та 10 000 грн. із додаткової винагороди. Підтвердив викладені обставини у змісті позову та просив їх задовольнити. Виклад позиції представника відповідача. 18.05.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 76-78) в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову повністю. Представник відповідача посилався на наявність заборгованості по сплаті аліментів, відсутності у позові чітко визначеного розміру або суми на яку просить позивач зменшити розмір аліментів, а також документальних доказів щодо погіршення матеріального становища, відсутності підтвердження витрат на утриманців, тощо. В судовому засіданні представник відповідача підтримав викладене у відзиві на позов та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: 13.03.2023 року ухвалою судді Новобузького районного суду Миколаївської області позовну заяву було залишено без руху. 03.04.2023 ухвалою судді Новобузького районного суду Миколаївської області відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення сторін. 18.05.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позову заяву. 19.06.2023 року ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області прийнято рішення про витребування у Другому відділі ДВС у Баштанському районі Миколаївської області матеріали виконавчого провадження [NUMBER] з виконання судового наказу №481/1170/21 виданого Новобузьким районним судом Миколаївської області 24.09.2021 про стягнення аліментів з [PERSON] разом із довідкою про наявність або відсутність заборгованості по аліментам. Встановлені судом обставини. Судом встановлено, що [PERSON] , є батьком неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. За даними судового наказу, виданого Новобузьким районним судом Миколаївської області 21.09.2021 року у справі №481/1170/21 з [PERSON] на користь [PERSON] , було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.09.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до довідки про грошове забезпечення і заробітну плату та винагороду, [PERSON] проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] з 22.09.2022 та загальна сума його доходу за період з 01.01.2023 по 31.05.2023р. становить 274569,04грн.. Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER] від 07.02.2023 року батьком [PERSON] , [INFO] , вказано [PERSON] . За даними акту обстеження фактичного проживання за адресою: [ADDRESS] з березня 2022 року проживає [PERSON] із [PERSON] та донькою [PERSON] , [INFO] . Відповідно до постанови головного державного виконавця Новобузького відділу ДВС у Баштанському районі Миколаївської області Станкевича В.О. від 27.09.2021 відкрито виконавче провадження за [NUMBER] з примусового виконання судового наказу №481/1170/21 виданого 24.09.2021 Новобузьким районним судом Миколаївської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.09.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. За даними розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням [NUMBER] наданому Другим ВДВС у Баштанському районі Миколаївської області, боржник [PERSON] станом на 01.07.2023 року має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 1280,27грн. Заборгованість яка виникла у боржника [PERSON] за період з 14.09.2021 по 30.06.2023 сплачена у розмірі 150701,18грн. Норми права, що підлягають застосуванню: Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Як передбачено ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно ч. 1ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У відповідності до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Виходячи зі змісту ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України N 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При вирішенні даного спору суд приймає до уваги ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89, якою визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Позивач, вважає, що значне погіршення його матеріального становища є підставою для звернення до суду з вимогою про зменшення розміру стягуваних з нього аліментів на корить відповідачки на утримання дітей. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Згідно судової практики ЄСПЛ суд повинен дотримуватись справедливого балансу між інтересами батьків та дитини, і приділяти першочергову увагу найкращим інтересам дитини. Враховуючи, що неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] знаходиться на утриманні матері [PERSON] , і даний факт сторонами не спростовується, суд приходить до висновку, що остання потребує матеріальної допомоги з боку позивача, на утримання дітей. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З наданих позивачем документів, не підтверджується той факт, що на його утримані перебувають батьки, також позивачем не надано жодного доказу щодо розміру витрат, які він несе на їх утримання та/або лікування. Так позивач вказує, що на його утриманні перебуває малолітня [PERSON] , [INFO] , та її мати, його цивільна дружина [PERSON] , та те, що його цивільна дружина не працює. Проте, до позову не додано жодних доказів, які б свідчили про отримання соціальних допомог, витрат на їх утримання. Доводів та доказів на підтвердження своїх вимог позивачем, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було. Належних і допустимих доказів, які б підтверджували погіршення матеріального становища також не надано. Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів суд виходить з того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Судом, також, прийнято до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків. Суд, вислухавши пояснення учасників судового провадження та дослідивши письмові пояснення, оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню. Враховуючи те, що позивач працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, має місячний дохід в розмірі понад 20000 тисяч гривень, будь-яких інших належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання сина не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за судовим наказом розміру аліментів, адже факт наявності у позивача цивільної дружини та дитини, яку він утримує, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, а тому відмовляє в задоволенні позову. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1ст. 192 СК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Та згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції №13 від 23.03.2023 про сплату позивачем судового збору в сумі 1073,60 грн., суд вбачає підстави залишити судовий збір на рахунку держави, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову.

Outcome: dismissed