Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до Білгород-Дністровського\~міськрайонного суду\~Одеської області\~із позовом\~до [PERSON] про визнання часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, просять суд визначити частку [PERSON] , який помер [INFO] , у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0289 га, кадастровий номер: 5110300000:01:004:0687, цільове призначення земельної ділянки для обслуговування будівництва і житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] у розмірі частки, частку [PERSON] частки та частку [PERSON] частки; припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0289 га, кадастровий номер: 5110300000:01:004:0687, цільове призначення земельної ділянки для обслуговування будівництва і житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] співвласників [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] та [PERSON] ; визнати за [PERSON] , який помер [INFO] право власності на частки земельної ділянки 0,0289 га, кадастровий номер: 5110300000:01:004:0687, цільове призначення земельної ділянки для обслуговування будівництва і житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на частки земельної ділянки 0,0289 га, кадастровий номер: 5110300000:01:004:0687, цільове призначення земельної ділянки для обслуговування будівництва і житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . Стислий виклад позиції позивача та відповідача за зустрічним позовом Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками домоволодіння [ADDRESS] в наступних частках: - частки [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 18 червня 1981 року; - частки [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 29 вересня 1975 року; - частки [PERSON] на підставі договору дарування від 13 червня 2008 року. Вищевказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,0289 га, кадастровий номер: 5110300000:01:004:0687, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вказана земельна ділянка належить сторонам на праві спільної сумісної власності. [INFO] помер [PERSON] , про що Білгород Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] та складено відповідний актовий запис № 1457 від 18 грудня 2019 року. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: -частки домоволодіння [ADDRESS] ; -частка земельної ділянки, площею 0,0289 га, кадастровий номер: 5110300000:01:004:0687, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна) ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка перебуває у спільній сумісній власності з іншими співвласниками. У встановлений законом строк [PERSON] звернувся до Білгород Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом, на підставі якої державним нотаріусом заведено спадкову справу № 85/2020, однак нотаріус надав відповідь, що видача свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки неможливо та для вирішення даного питання рекомендовано звернутись до суду з позовною заявою. [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі та листом Державного нотаріуса Білгород Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області Саданова О.В. Однак, до складу спадщини входить частка земельної ділянки, яка належала сторонам на праві спільної сумісної власності. На підставі вищевикладеного вони і звернулися з позовом до суду. 03 березня 2023 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, просить суд визначити частку [PERSON] у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0289 га, кадастровий номер: 5110300000:01:004:0687, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна) ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0289 га, кадастровий номер: 5110300000:01:004:0687, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна) ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] співвласників [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на частки земельної ділянки площею 0,0289 га, кадастровий номер: 5110300000:01:004:0687, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна) ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є співвласником домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу від 18 червня 1981 року. Вищевказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,0289 га, кадастровий номер: 5110300000:01:004:0687, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вказана земельна ділянка належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Дійсно, як зазначають позивачі за первісним позовом, вказаною земельною ділянкою сторони користувалися за взаємною згодою та за домовленістю прапорційно часткам у домоволодінні [ADDRESS] . При цьому зважаючи на те, що вказана земельна ділянка перебуває у спільній власності, то встановлення часток у праві власності стосується всіх співвласників земельної ділянки. Йому відомо, що є нотаріальний порядок визначення часток співвласників, але у зв`язку зі смертю одного із співвласників він позбавлений такої можливості, тому і вимушений звернутися до суду. Рух справи у суді 02.12.2022 року, відповідно до протоколу розподілу вказаної судової справи вона надійшла до провадження судді Шевчук Ю.В. 05 грудня 2022 року Ухвалою суді заявлений самовідвід від розгляду вказаної цивільної справи. Відповідно до розпорядження № 227 від 08 грудня 2022 року здійснений повторний автоматизований розподіл судової справи. 08 грудня 2022 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказана справа надійшла до провадження судді Прийомової О.Ю. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2022 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до підготовчого розгляду. 03 березня 2023 року Ухвалою суду зустрічна позовна заява об`єднана з первісним позовом позивача. 04.05.2023 року Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області підготовче провадження у справі було закрито та призначений її розгляд по сутті справи. 14 червня 2023 року Ухвалою суду витребувані докази по справі, а саме: спадкова справа померлого [INFO] [PERSON] . 21 червня 2023 року витребувані докази надійшли на адресу суду. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі Позивачі в судове засідання не з`явилися, надавши клопотання про розгляд справи у їх відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених у позові. Відповідач в судове засідання надав клопотання про розгляд справи за його відсутність, проти позову не заперечує, просить його зустрічний позов задовольнити. Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.\~\~ Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що дійсно [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками домоволодіння [ADDRESS] в наступних частках: - частки [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 18 червня 1981 року; - частки [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 29 вересня 1975 року; - частки [PERSON] на підставі договору дарування від 13 червня 2008 року. (а.с. 14-31) Вищевказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,0289 га, кадастровий номер: 5110300000:01:004:0687, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вказана земельна ділянка належить сторонам на праві спільної сумісної власності. [INFO] помер [PERSON] , про що Білгород Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] та складено відповідний актовий запис № 1457 від 18 грудня 2019 року. (а.с. 12) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: -1/4 частки домоволодіння [ADDRESS] ; -частка земельної ділянки, площею 0,0289 га, кадастровий номер: 5110300000:01:004:0687, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна) ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка перебуває у спільній сумісній власності з іншими співвласниками. У встановлений законом строк [PERSON] звернувся до Білгород Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої державним нотаріусом заведено спадкову справу № 85/2020, однак нотаріус надав відповідь, що видача свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки неможливо та для вирішення даного питання рекомендовано звернутись до суду з позовною заявою. На виконання ухвали суду 21 червня 2023 року від завідувача Першої Білгород Дністровської нотаріальної контори Одеської області надійшла спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] . Як вбачається з матеріалів спадкової справи, спадкоємець [PERSON] , [PERSON] відмовилися від належного спадкового майна яке залишилося після смерті [PERSON] . 13 березня 2020 року [PERSON] , звернувшись до державного нотаріуса Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори у встановленому законом порядку та отримав відповідь, відповідно до якої видати свідоцтво про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,0289 га, кадастровий номер: 5110300000:01:004:0687, що розташована за адресою: [ADDRESS] , неможливо, в зв`язку з тим, що розмір часток у спільній власності співвласників [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не визначений. Нормативне обґрунтування Загальні норми щодо спадкування Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). З змістом ст. 1225 ЦК України визначає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Щодо принципу цілісності нерухомого майна із земельною ділянкою У відповідності до ч.1,2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до частини другої та третьої\~статті 1225 ЦК України,\~до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд\~ переходить право власності\~або право користування\~земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до положень\~ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Статтею 120 ЗК України\~передбачено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Ст. 120 ЗК України\~ закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Застосовуючи положення\~ст. 120 ЗК України\~у поєднанні з нормою\~ст. 125 ЗК України\~слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таким чином, зазначені висновки дають підстави вважати про цілісність об`єктів нерухомості розміщених на земельній ділянці із такою земельною ділянкою, що кореспондується із положеннями\~ст. 183 ЦК України\~за приписами якої неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. І хоч будинок із надвірними спорудами та земельна ділянка в загальному розумінні\~ст. 179 ЦК України\~ є окремими об`єктами (речами), однак в частині повноцінної реалізації суб`єктами своїх прав власності на будинок (чи його частину) слід розглядати такий будинок у нерозривному взаємозв`язку із земельною ділянкою, на якій такий будинок розташований. Щодо спадкування частки у спільній власності Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. У постанові ВС, викладеній у справі № 570/997/19 від 16.06.2021 року, Колегія суддів звертає увагу на те, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Між тим, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України, право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). З урахуванням зазначеного, Верховний Суд резюмує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Таким чином, згідно положень закону та за узгодження релевантної практики Верховного Суду, з огляду на те, що на момент звернення до суду з відповідним позовом, [PERSON] [INFO] помер, тож відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України його цивільна правоздатність припинилася, що свідчить про неможливість визначення частки у спільній сумісній власності за ним. Крім того, вказаний спосіб захисту не є ефективним у розумінні положень статті 16 ЦК України та не призведе до відновлення порушених прав позивача, за захистом якого він звернувся до суду, адже визначений порядок поділу частки у спільній власності за умови смерті одного з співвласників буде порушений. Як вже наведено вище за текстом рішення у розділі нормативного обґрунтування, права позивача будуть захищені шляхом звернення спадкоємця померлого співвласника в судовому порядку та подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. З огляду на викладене, суд вважає, що визначення частки [PERSON] , який помер [INFO] , у спільній сумісній власності на земельну ділянку та визнання за ним право власності, не вбачається за можливе. Разом з тим, виходячи з принципу цілісності об`єкта нерухомого майна з земельною ділянкою, прийнявши до уваги, що за позивачем за основним позовом [PERSON] рахується у частковій власності у розмірі 1/2 частка; за позивачем за зустрічним позовом [PERSON] рахується у частковій власності 1/4 частка право власності на житловий будинок [ADDRESS] , тож вірним буде визначити їх частку у спільній сумісній власності на земельну ділянку під їх житловим будинком, у розмірі, що відповідатиме їх частці у нерухомому майні. За таких обставин, суд визнає доведеними та обґрунтованими позовні вимоги позивачів [PERSON] , [PERSON] та за зустрічним позовом [PERSON] в частині визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. Проте, виходячи із неможливості визначення частки іншого з співвласників земельної ділянки у зв`язку із його смертю, то право спільної власності на землю не припиняється та не можливо визнати право власності на неї.

Outcome: partial