Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] , в якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 22 квітня 2019 року в розмірі 71794,96 грн, а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що 22 квітня 2019 року між позивачем та відповідачем укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений на інтернет-сторінці банку www.oschadbank.ua, відповідно до умов якого відповідач приєднався підписавши заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії у розмірі 65000,00 грн., якою він погодився на одержання кредиту та його умови. Строк дії кредитного договору до листопада 2023 року, з процентною ставкою 38% річних. У свою чергу, відповідно до умов договору, банк відкрив на ім`я клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) за дебетово-кредитною схемою. Відповідно до Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, підписанням цієї заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, відповідач ініціював одержання та погодився з умовами користування кредитом, відповідно до умов договору, та підтвердив укладання між ним та банком кредитного договору. У відповідності до умов договору банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі та видав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 15 серпня 2022 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 71794,96 грн, з яких: 62914,13 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом); 7398,78 грн. - загальна сума заборгованості за процентами; 175,85 грн. - розмір 3% річних на суму простроченого кредиту; 53,76 грн. - розмір 3 % річних на суму нарахованих та несплачених відсотків; 1006,63 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 245,77 грн. - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, від сплати яких відповідач ухиляється, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Відзив на позовну заяву не подано. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2022 року справа була надіслана до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін і відкрите провадження у справі. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2023 року справа була надіслана до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2023 року справа була прийнята до провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав суду клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 22 квітня 2019 року між АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем, шляхом підписання Заяви № 6462561 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). На підставі заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) (далі Заява), відповідач виявив бажання про отримання наступних максимальних параметрів кредитування: максимальний розмір кредиту 65000,00 грн., строк кредитування - до листопада 2023 року, процентна ставка за кредитом фіксована 38%. Згідно Заяви клієнт щомісячно здійснює часткове повернення в розмірі мінімального платежу, розмір якого встановлений договором; датою укладення Кредитного договору є дата підписання цієї Заяви, уповноваженим працівником банку, датою надання кредиту (частини кредиту), є дата використання позичальником кредитного ліміту (кредитних коштів), але не раніше дати першого зарахування заробітної плати (умови застосовуються до зарплатних карток). Про встановлення кредиту позичальник повідомляється шляхом направлення смс повідомлення. Датою встановлення кредиту є дата направлення позичальнику смс повідомлення. Всі інші умови кредитного договору в тому числі порядок його зміни, містяться в договорі. Позичальник усвідомлює і погоджується, що дана заява, яка є складовою частиною заяви про приєднання, договір, розміщений у вільному доступі на інтернет сторінці www.oschadbank.ua, та інші документи, які є їх невід`ємними частинами, разом є кредитним договором. Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Державний ощадний банк України» не повернуті. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір відсотків та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована відсоткова ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої відсоткової ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін відсотки виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору відсотки за користування позиченими коштами поділяються на встановлену законом, розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні, розмір та підстави стягнення якої визначаються сторонами в самому договорі. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Позивач, звертаючись до суду з позовом просить стягнути з відповідача у зв`язку з невиконанням останньою кредитного зобов`язання, окрім тіла кредиту в розмірі 62914,13 грн. та 7398,78 грн. - загальна сума заборгованості за процентами просить стягнути також: 175,85 грн. - розмір 3% річних на суму простроченого кредиту; 53,76 грн. - розмір 3 % річних на суму нарахованих та несплачених відсотків; 1006,63 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 245,77 грн. - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, що підтверджується вказаним кредитним договором, випискою по картковому рахунку; розрахунком заборгованості, які підтверджують наявність кредитних правовідносин між сторонами та наявність заборгованості у відповідача перед позивачем. Отже, оскільки грошові кошти використовувались відповідачем та на час розгляду справи не були повернуті позивачу, кредитор має право на повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Як на підставу своїх позовних вимог про погашення заборгованості за договором та його складових (процентів, пені) позивач посилався на те, що шляхом підписання вказаної заяви позивач приєднався до Договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви була розміщення на офіційній інтернет-сторінці www.oschadbank.ua та уклав з банком Договір, складовою частиною якого є умови Договору банківського рахунку, Кредитного договору. У свою чергу, відповідно до умов договору, банк відкрив на ім`я клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) за дебетово-кредитною схемою. Відповідно до Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, підписанням цієї заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, відповідач ініціював одержання та погодився з умовами користування кредитом, відповідно до умов договору, та підтвердив укладання між ним та банком кредитного договору. Розміщений на сайті позивача договір належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження N 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді справи. Проте, вимога позивача про стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом підлягає задоволенню, оскільки сторонами кредитного договору була узгоджена базова процентна ставка за користування кредитними коштами, яка становить 38% річних Заяви про встановлення відновлювальної кредитної лінії, яка особисто підписана позичальником. А тому вимоги щодо стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом також підлягають задоволенню. Щодо стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, відсотки та інфляційні згідно ст. 625 ЦК України, то слід зазначити наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. Цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, урегульовані частиною другою статті 625 цього Кодексу, згідно яких на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Такі проценти підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тому, за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України, як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення, підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Таким чином, якщо строк кредитування закінчився або кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, то з цього моменту припиняється нарахування процентів за кредитом і позичальник зобов`язаний сплатити неустойку та суми передбачені статтею 625 ЦК України. Верховний Суд України у постанові від 22 жовтня 2014 року у справі №127цс14 висловив правовий висновок про те, що строк дії картки є кінцевим терміном кредитування. Отже, Позивач має право на стягнення відсотків, нарахованих на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України, з моменту пред`явлення вимоги про дострокове повернення суми заборгованості за кредитом або ж після закінчення строку кредитування, тобто строку дії картки (кредитування). За змістом позовної заяви, вимоги про стягнення відсотків, нарахованих на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України, пред`явлені станом на 15 серпня 2022 року, матеріали справи не містять відомостей щодо моменту пред`явлення вимоги про дострокове повернення суми заборгованості за кредитом. Також строк кредитування за вказаним договором не закінчений. За викладених обставин суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial