Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача, відповідача та третьої особи 01.05.2023 [PERSON] , через свого представника адвоката Солоненка Б.М. звернулася до суду з позовом до [PERSON] ,з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької областіпро позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуна, у якому зазначила, що з нею проживає її брат [PERSON] , [INFO] , батьками якого є їх спільна матір [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який участі у вихованні сина не приймає, жодних стосунків не підтримує, матеріальної допомоги на його утримання не надає і повідомив, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , встановити опіку над ним та призначити її опікуном малолітнього брата - [PERSON] .. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Солоненко Б.М. у підготовчому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на ті ж самі обставини, що і в позовній заяві, просили позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , встановити опіку та призначити [PERSON] його опікуном. Відповідач [PERSON] повторно на виклик суду не прибув. До суду від нього поступило клопотання про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької областіу підготовче засідання не прибув. Від селищного голови Кривоцюка М. до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області як органу опіки та піклування. Позовні вимоги вважає обґрунтованими і просить їх задовольнити. ІІ. Заяви, клопотання учасників справи 12.06.2023 від селищного голови Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області Кривоцюк М. на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 53). 28.07.2023 від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності (а.с.56-57). Інші учасники справи, клопотань, пов`язаних з розглядом справи, не заявляли. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 15.05.2023 позовну заяву [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Солоненко Б.М. до [PERSON] , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області як органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Відкрито підготовче провадження, підготовче засідання призначено на 14 липня 2023 року. Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Шпиківську селищну раду Тульчинського району Вінницької області як орган опіки та піклування (а.с.46 - 47). Відповідачеві [PERSON] запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (а.с. 46 - 47). Ухвалу суду від 15.05.2023 направлено на адресу відповідача, яку він отримав 24.05.2023 (а.с.51). Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Шпиківській селищній раді Тульчинського району Вінницької областізапропоновано в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали подати письмові пояснення щодо позову (а.с.46 - 47). Ухвалу суду від 15.05.2023 направлено на адресу третьої особи, яку вона отримала 19.05.2023 (а.с. 52). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Шпиківська селищна рада Тульчинського району Вінницької областіписьмові пояснення щодо позову не подала. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до абз. 6 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 "Про судове рішення в цивільній справі", у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому засіданні в правовідносинах, що виникли між сторонами. Відповідач [PERSON] позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже у суда наявні законні підстави для прийняття визнання позову та ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому засіданні та вирішення справи і ухвалення судового рішення, судом не установлено. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом У справі, що розглядається судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 01.12.1994 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 05.05.2011 розірвано (а.с.14-16). Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Зведеновської сільської ради Шаргородського району Вінницької області 05.06.2019 (а.с. 12). [INFO] [PERSON] померла (а.с.13). Після смерті матері [PERSON] і по даний час її син [PERSON] проживає в сімї своєї рідної сестри - позивача [PERSON] (а.с.24 - 30). Батько дитини - [PERSON] від народження сина з ним не проживає, не спілкується, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, його життям та здоров`ям не цікавиться, не вважає себе батьком дитини та не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Отже, [PERSON] , маючи батька, фактично позбавлений батьківського піклування внаслідок свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини підтверджується висновком Шпиківської селищної Тульчинського району Вінницької області як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області №105 від 06.12.2022, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 21 - 23). Крім того, із наданих суду доказів встановлено, що малолітній [PERSON] проживає в сімї рідної сестри - [PERSON] , яка утримує його, має належні побутові умови проживання для виховання та повноцінного розвитку дитини, сестра піклується про брата, про його життя та здоров`я, фізичний, інтелектуальний та духовний розвиток (а.с.25 - 30). [PERSON] за станом здоров`я не має протипоказань для встановлення опіки (а.с.31 - 34 ), має стабільний дохід (а.с.27), позитивно характеризується за місцем постійного проживання (а.с.25) та бажає бути призначеною опікуном [PERSON] . Згідно подання Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 16.12.2022 № 113, у разі позбавлення [PERSON] батьківських прав, орган опіки і піклування вважає доцільним встановити опіку над малолітнім [PERSON] , [INFO] та призначити [PERSON] його опікуном, та просить суд винести відповідне рішення (а.с.35,36). Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання обов`язків по вихованню малолітньої дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться життям сина, взагалі не спілкується з ним, не забезпечує матеріального утримання, не виявляє інтересу до умов проживання та навчання дитини, його поведінка є винною, про що він не заперечував у поданій до суду заяві. Дитина [PERSON] позбавлений батьківського піклування, а тому потребує встановлення опіки щодо нього. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 141, 150, 164, 165, 166, 171,180 СК України, ЗУ «Про охорону дитинства». Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно зі ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею…(ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства»). За приписами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до п.п. 2, 3 ст.150 СК України батьки зобов`язані займатися вихованням дитини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.ч.1,2 ст.155 СК України). Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум ВС України у п.п. 15,16 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №209/2821/15-ц, від 21.11.2018 у справі №201/6232/17 визначено аналогічні поняття ухилення батьків від виконання своїх обов`язків та зазначено про необхідність встановлення судом доведеності факту винної поведінки відповідача у спорі вказаної категорії. Відповідно до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України при ухваленні рішення суд враховує висновки, викладені в постановах Верховного Суду у справах даної категорії. Відповідач у даному цивільно - правовому спорі [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував факту свідомого нехтування батьківськими обов`язками, своєї винної поведінки, надав письмову згоду на позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.56 - 57). Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. З досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Опитаний судом малолітній [PERSON] , [INFO] суду пояснив, що свого батька - [PERSON] він практично не знає, не спілкується з ним, не підтримує жодних стосунків. Щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно нього не заперечує, просить залишити його під опікою сестри [PERSON] , в сімї якої він проживає після смерті матері - з 25.05.2019 року і бажає проживати в подальшому. Положеннями ст.55 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст.58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Як зазначено у частинах 3 та 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою дитиною та піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вони позбавлені батьківського піклування. Відповідно до ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми - сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. Згідно з ч.2 ст. 244 СК України при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Опіка та піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка їх потребує, або за місцем проживання піклувальника (опікуна) (ст. 62 СК України). Відповідно ч.2,3,5 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч.3 ст.166 СК України). Питання щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON] судом не вирішується, оскільки позивач [PERSON] заперечує щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання сина, посилаючись на те, що [PERSON] не визнає [PERSON] своїм сином. VІ. Висновки суду У справі, що розглядається, суд, дослідивши всі обставини, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до висновку, що позивачем [PERSON] надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для ухвалення судом рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] та призначення її опікуном останнього. У підготовчому засіданні встановлено, що позбавлення [PERSON] , який визнав позовні вимоги, батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] та призначення [PERSON] опікуном дитини є виправданим та доцільним, відповідатиме найвищим інтересам дитини, п.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод., отже позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved