Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

25.05.2023 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшла заява [PERSON] , [PERSON] , про встановлення факту, що має юридичне значення. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 26.05.2023 р. прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження повказаній справі. В обґрунтування заявлених вимог заявники зазначають, що [INFO] помер їх син - [PERSON] . Після смерті сина, заявники звернулись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лисенко О.О. 28.04.2023 року приватним нотаріусом було відкрито спадкову справу за № 19/2023. Однак нотаріус повідомила заявникам про те, що прийняти спадщину після смерті сина не можливо, оскільки заявники не надали оригінал свідоцтва про його народження. Дійсно, оригінал свідоцтва про народження втрачено, а саму реєстрацію народження було проведено у Російській Федерації. Зробити запит щодо надання копії актового запису про народження померлого немає можливим, у зв`язку з зупиненням дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року. Відтак заявникам було порекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. Заявники подали заяви про розгляд справи у їх відсутність та просили суд встановити факт родинних відносин. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі. Стаття 263 ЦПК України, передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін і дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення про задоволення заяви з таких підстав. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що суд може встановити факт родинних відносин, якщо в органах РАЦС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні, або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду. Факт, що просить встановити заявники, має юридичне значення. Спору про право не існує. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, виданого російською мовою «Дом счастья» г. Калининграда» від 23 лютого 1967 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] », про що було зроблений відповідний актовий запис №193. Під час перебування у шлюбі у подружжя [PERSON] [INFO] в місті Смоленськ, Смоленська область, РРФСР, народився син - [PERSON] , де в графі "відомості про батька" зазначений - [PERSON] , громадянин - Росії, в графі "мати" зазначена - [PERSON] , громадянка України, актовий запис №3655, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно копій паспортів серії [NUMBER] , гр. [PERSON] , [INFO] , являється громадянином України та серії [NUMBER] , гр. [PERSON] , [INFO] , являється громадянкою України, заявники з 19.12.1985 року проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії довідки №518/1.2.1/89 від 13 квітня 2023 року, виданої Міністерством оборони України Військовою частиною [NUMBER] , про те, що [PERSON] , який є сином [PERSON] , проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] з 21.09.2004 року по 31.08.2011 року, звільнений з військової служби за станом здоров`я з правом на пенсію та направлений на військовий облік до [INFO] . Згідно копії повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , помер у віці 50 років, [INFO] в Україні, Київській області, Броварському районі, м. Бровари, актовий запис №116. Заявники звернулись до приватного нотаріуса Лисенко О.О. Київського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті їх сина [PERSON] . У видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті [PERSON] , заявникам було відмовлено, у зв`язку з тим, що відсутній оригінал свідоцтва про народження останнього, який заявниками було втрачено. Отже, судом встановлено, що померлий [PERSON] являться рідним сином заявникам - [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, виходячи із наведеного, суд вважає, що обставини, викладені в заяві, знайшли своє підтвердження і є всі підстави задовольнити заяву про встановлення факту родинних відносин. На підставі викладеного,

Outcome: approved