Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулася з заявою до суду, при цьому, наполягала на встановленні факту належності їй, архівної довідки за № 73-А від 30.03.2023 року, виданої відділом трудового архіву Миколаївської селищної ради Березівського району Одеської області на ім`я [PERSON] . Свої вимоги, мотивувала тим, що17 травня цього року вона отримала право на пенсію за віком. При нарахуванні їй пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не було зараховано в її трудовий стаж роботу в колгоспі «Розквіт» Миколаївського району Одеської області за 1981 - 1987 роки. Колгосп «Розквіт» в подальшому був реформований в КСП «Розквіт». Для зарахування в загальний трудовий стаж роботи в колгоспі «Розквіт», необхідно було надати довідку про встановлений та вироблений нею мінімум вихододнів в даному колгоспі за 1981-1987 роки. Оскільки колгосп «Розквіт» та його правонаступник КСП «Розквіт» ліквідовані, то відповідні документи знаходяться на зберіганні в Трудовому архіві Миколаївської селищної ради Березівського району Одеської області. Звернувшись в даний архів і на підставі документів колгоспу «Розквіт» їй було видано довідку за № 73-А від 30 березня 2023 року. Оскільки в документах колгоспу «Розквіт» її ім`я було записане « [PERSON] » замість « [PERSON] » тому і в архівній довідці № 73-А від 30.03.2023 року її ім`я значиться як « [PERSON] ». У зв`язку з чим вона позбавлена можливості реалізувати своє право на отримання пенсії за віком. Заявниця [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи, Головне Управління Пенсійного Фонду України в Одеській області, у судове засідання не з`явився. На електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , прізвище ім`я, по батькові заявниці зазначено « [PERSON] » (мовою оригіналу). (а.с. 11) Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] видане 31 жовтня 1981 року, заявниця, 31.10.1981 року уклала шлюб з [PERSON] , і після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 31.10.1981 року, в графі «громадянка» зазначено мовою оригіналу « [PERSON] », в графі «Прізвища після укладення шлюбу», «дружина» зазначено мовою оригіналу « [PERSON] ». (а.с. 12) Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 22 лютого 1996 року на ім`я [PERSON] , на сторінці 2 в графів «прізвище, ім`я, по батькові» зазначено « [PERSON] » (мовою оригіналу). (а.с. 14) З копії архівної довідки № 73-А від 30.03.2023 року виданої відділом трудового архіву Миколаївської селищної ради Березівського району Одеської області, вбачається, що в архівному фонді «КСП Розквіт» яке є правонаступником колгоспу «Розквіт» Миколаївського району Одеської області значиться ( [PERSON] , яка працювала в колгоспі «Розквіт» Миколаївського району Одеської області. (а.с. 6) Згідно рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 04.07.2011 року [PERSON] було встановлено факт належності трудової книжки серії [NUMBER] яка виписана 1 листопада 1983 року на ім`я [PERSON] . (а.с.10) Зазначені розбіжності в написанні ім`я заявника в документах, позбавляють останню можливості захистити право на отримання пенсії за віком. Дані обставини і стали підставою для звернення заявниці до суду з відповідною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб (ч. 2 ст. 294 ЦПК України). Згідно із частинами першою та другою статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Проаналізувавши зміст вищенаведених статей можна відокремити такі умови, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення: факт, який потребує встановлення, має породжувати юридичні наслідки, тобто від нього повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; встановлення відповідного факту не пов`язано з наявністю спору про право; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення такого факту, або заявник не має можливості одержати (відновити) загублений (знищений) документ, який посвідчує необхідний факт; встановлення факту потрібно заявникові для конкретної мети. Відповідно до Постанови Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту, що має юридичне значення породить для заявника певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для встановлення юридичного факту для заявника не існує. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до діючого законодавства юридичний факт встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до Листа Верховного суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про законність, правомірність та обґрунтованість вимог [PERSON] , у зв`язку з чим її заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню.

Outcome: approved