Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

10.03.2023 прокурор звернувся з даним позовом, в якому просить суд: - витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , [ADDRESS] ) на користь Токмацької міської ради Пологівського району Запорізької області (вул. Центральна, буд. 45, м. Токмак, Запорізька область, 71701, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 20520724), земельну ділянку площею 2.0000 га з кадастровим номером 2325282400:10:001:0031, яка розташована на території Токмацької міської ради Запорізької області за межами населеного пункту (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1415476023252, номер запису про право власності 23510447); - стягнути з [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , [ADDRESS] ) на користь Запорізької обласної прокуратури (м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29 А, ЄДРПОУ 02909973, розрахунковий рахунок UA438201720343180001000000271, відкритий у Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач Запорізька обласна прокуратура, ЄДРПОУ 02909973) кошти, витрачені на сплату судового збору у 2023 році при здійсненні представництва інтересів держави у розмірі 5850, 50 грн. (п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень 50 коп. 15.03.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі. Позиція прокурора. Підставою для пред`явлення позову є порушення законодавства при передачі земельної ділянки у власність [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 496565 від 17 січня 2012 року земельна ділянка розташована на території Новенківської сільської ради Токмацького району Запорізької області, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 232520001000141. Відповідно до розпорядження голови Токмацької районної державної адміністрації від 29.09.2011 № 432 «Про затвердження нового складу конкурсної комісії при районній державній адміністрації» було затверджено новий склад конкурсної комісії при районній державній адміністрації. Так, державний акт на право власності на земельну ділянку від 17 січня 2012 року серія ЯЖ № 496565 на [PERSON] , було видано безпідставно. За фактом вчинення кримінального правопорушення групою службових осіб на території Запорізької області, пов`язаного з незаконним відведенням земельних ділянок, що перебувають у державній власності, Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 12019080000000011 від 10.01.2019. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що право власності на земельні ділянки, в тому числі з кадастровим номером 2325282400:10:001:0031 (спірна земельна ділянка), зареєстровано на підставі підроблених документів. Під час проведення обшуків в приміщеннях Токмацької районної державної адміністрації, вилучено оригінал розпорядження голови Токмацької районної державної адміністрації від 29.09.2011 № 432 «Про затвердження нового складу конкурсної комісії при районній державній адміністрації». З якого вбачається, що розпорядження голови районної державної адміністрації у Токмацькому районі про надання дозволу [PERSON] , на розробку проекту землеустрою та про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не приймалось, заяви від [PERSON] , про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 2325282400:10:001:0031 для ведення особистого селянського господарства щодо затвердження проектів землеустрою, так і не надходило. За інформацією Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, що міститься у службовій записці в.о. Начальника управління землеустрою та охорони земель від 16.10.2020 № 3922/1/3-20-0.302 в період з 01.01.2017 по 01.01.2019 наказів про надання дозволів на розробку та затвердження документацій із землеустрою, щодо спірної земельної ділянки, Головним управлінням не видавалось. Факт незаконного, в порушення вимог ст. ст. 116, 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), вибуття із державної власності земельних ділянок сільськогосподарського призначення, включаючи спірну земельну ділянку також підтверджується Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки № 161 - ДК/160/АП/09/01/-21 від 30.03.2021, проведеної Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, в порядку, передбаченому ст. ст. 6, 10 Закону України «Про державний контроль за використанням і охороною земель». Спірна земельна ділянка вибула із державної власності незаконно, поза відповідною волею, то за приписами статті 387 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) останній володілець повинен повернути земельну ділянку власнику. А тому, звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Токмацької міської ради Пологівського району Запорізької області є правомірним. Просив позовні вимоги задовольнити. У відповіді на відзив відповідача прокурор зазначив. Посилання у позові на матеріали кримінального провадження № 12019080000000011 є викладенням обставин, якими прокурор обґрунтовує свої вимоги. Оскільки дані матеріали є джерелом інформації та доказів щодо порушених прав позивача, містять дані щодо обставин, які мають значення для вирішення справи. У підробленому «державному акті на право власності на земельну ділянку» зазначено, як підстава вибуття земельних ділянок із державної власності - розпорядження Токмацької районної державної адміністрації від 10 листопада 2011 року № 432, яке взагалі не видавалось Токмацькою районною державною адміністрацією. Під таким номером, але від іншої дати Токмацькою районною державною адміністрацією приймалось розпорядження, зовсім щодо іншого питання (затвердження складу конкурсної комісії при районній державній адміністрації на заміщення вакантних посад державних службовців райдержадміністрації). Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 496565 від 17.01.2012, на який посилається представник відповідача, як на початок обрахування строку позовної давності є підробленим. Такого документу взагалі не існує. Відповідно й дату підробленого державного акту не можна вважати достовірною. Так, підроблений документ не породжує юридичних наслідків у вигляді виникнення цивільних прав та обов`язків щодо спірної земельної ділянки. [PERSON] , взагалі не зверталась до уповноваженого органу про надання земельної ділянки, а Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області не приймало рішення про передачу такої земельної ділянки у власність. Просив позовні вимоги задовольнити. На виконання п. 8 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) прокурор повідомив, що позовні вимоги підтверджуються матеріалами, доданими до повної заяви, а саме: - інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Реєстру прав власності на нерухоме майно № 317762568 від 15.12.2022 (сформовано з реєстру); - загальними відомостями про земельну ділянку (сформовано з реєстру); - державним актом на право власності на земельну ділянку ЯЖ № 496565 від 17.01.2012 (сформовано з реєстру); - інформацією Пологівської районної державної адміністрації, що міститься в листі від 21.10.2021 № 2247/01-36 щодо розпоряджень голови Токмацької районної державної адміністрації (оригінал знаходиться в Більмацькому відділі Пологівськоі окружної прокуратури); - копією розпорядження голови Токмацької районної державної адміністрації від 29.09.2011 № 432 «Про затвердження нового складу конкурсної комісії при районній державній адміністрації», аркуш погодження (оригінал знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 12019080000000011 в Токмацькому районному суді Запорізької області); - довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості; - копією листа Пологівської окружної прокуратури від 20.12.2022 № 56-2713ВИХ-22 ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області (оригінал знаходиться в Пологівській окружній прокуратурі); - копією листа ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 05.01.2023 № 10-8-0.2-29/2-23 від 05.01.2023; - копією листа ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 21.10.2021 № 10-8-0.6-5177/2-21; - копією листа міськрайонного управління у Токмацькому районі та м. Токмаку ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 19.10.2020 № 1543/120-20; - копією службової записки ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 21.05.2021 № 1698/3-21-0.6; -копією листа міськрайонного управління у Токмацькому районі та м. Токмаку ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 21.05.2021 № 1031/120-21; - копією ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі 335/2465/19 від 28.02.2019; - копією листа ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 14.07.2021 № 10-8-0.1-3277/2-21; - копією листа ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 21.07.2021 № 10-8-0.62-3546/2-21; - копією акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 30.03.2021 № 161 -ДК/160/АП/09/01/-21; - копією Положення про ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 17.11.2016 № 308; - копією Дозволу старшого груп прокурорів прокуратури відділу обласної прокуратури на доступ до матеріалів кримінального провадження № 12019080000000011; - копія ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.06.2019 у справі № 335/2465/19 про накладення арешту на земельні ділянки в кримінальному провадженні № 12019080000000011; - копією листа Пологівської окружної прокуратури від 21.06.2022 №56/1136ВИХ-22; - копією листа Токмацької міської військової адміністрації від 06.01.2023 № 07/01-38; - копією листа Пологівської окружної прокуратури від 20.12.2022 № 56/2711ВИХ-22; - копією листа Токмацької міської військової адміністрації від 24.06.2022 № 19/01-38; - витягом з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій щодо реєстрації Токмацької міської ради; - витягом з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій щодо реєстрації Токмацької міської військової адміністрації; - копією інформації Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 21.12.2022 № 4904/07-28 щодо реєстрації місця проживання [PERSON] ; - копією повідомлення Токмацької міської військової адміністрації про пред`явлення позову. Представник позивача вкотре підтримав позовні вимоги, та просив їх задовольнити. Позиція відповідача. У своєму відзиві на позов від 24.03.2023 представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, з огляду на наступне. Як зазначено в позовній заяві акт на право власності на земельну ділянку датовано 17.01.2012. Відповідно до норм ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. На думку представника відповідача останнім днем для пред`явлення позовної заяви до суду за загальними правилами є 20.01.2015. А прокурор звернувся до суду лише 10.03.2023. Також звертає увагу на те, що держава задовго до подачі позовної заяви була обізнана про факти, що викладені в позові. Оскільки вже було відкрито кримінальне провадження з приводу зазначених фактів раніше, ще до відкриття іншого кримінального провадження, про що зазначено в позовній заяві та 27.12.2018 було винесено постанову про закриття кримінального провадження. Так, прокурором було пропущено термін позовної давності із зверненням до суду в цій справі. Бере під сумнів допустимість доказів наданих прокурором та зазначає, що дана доказова база не має нічого спільного з нормами цивільного процесуального законодавства, а тому правова позиція прокурора будується лише на припущеннях. Відповідач, є добросовісним набувачем і не повинен відповідати у зв`язку із бездіяльністю влади в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайству при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Просив з цих підстав відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків. Фактичні обставини, встановлені судом. Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 496565 від 17.01.2012 [PERSON] , належить земельна ділянка з кадастровим номером 2325282400:10:001:0031, площею 2. 0000 га (розташована на території Новенської сільської ради Токмацького району Запорізької області) з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, приватної форми власності, вид угідь - рілля, дата державної реєстрації земельної ділянки 17.01.2012 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробленою ПП «ІНФОТЕРА». Документ, що є підставою для виникнення права власності- державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 496565 від 17.01.2012, виданий на підставі розпорядження голови Токмацької районної державної адміністрації від 10 листопада 2011 року № 432, власник якої є [PERSON] . Цей акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 232520001000141; відповідно до розпорядження голови Токмацької районної державної адміністрації від 29.09.2011 № 432 «Про затвердження нового складу конкурсної комісії при районній державній адміністрації». Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 15.12.2022, право власності на земельну ділянку кадастровий номер 2325282400:10:001:0031 - 17.11.2017 зареєстровано за [PERSON] , державний реєстратор Кондрацька Лідія Миколаївна, Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 38283269 від 22.11.2017, зареєструвала право власності на земельну ділянку на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 496565, виданий 17.01.2012 Токмацькою районною державною адміністрацією. За фактом вчинення кримінального правопорушення групою службових осіб на території Запорізької області, пов`язаного з незаконним відведенням земельних ділянок, що перебувають у держаній власності, Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 12019080000000011 від 10.01.2019. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що право власності на земельні ділянки, у тому числі з кадастровим номером 2325282400:10:001:0031 (спірна земельна ділянка), зареєстровано на підставі підроблених документів. Під час проведення обшуків в приміщеннях Токмацької районної державної адміністрації, вилучено оригінал розпорядження голови Токмацької районної державної адміністрації від 29.09.2011 № 432 «Про затвердження нового складу конкурсної комісії при районній державній адміністрації», з якого вбачається, що розпорядження голови районної державної адміністрації у Токмацькому районі про надання дозволу [PERSON] , на розробку проекту землеустрою та про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не приймалось, заяви від [PERSON] , про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 2325282400:10:001:0031 (спірна земельна ділянка) для ведення особистого сільського господарства щодо затвердження проектів землеустрою, не надходило. Серед іншого. Відповідно до відомостей про обтяження згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно на підставі ухвали від 26.06.2019 Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя справа № 335/2465/19 було накладено арешт на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером 2325282400:10:001:0031 (спірна земельна ділянка) (дата державної реєстрації обтяження 27.06.2019). Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області було подано цивільний позов у кримінальному провадженні № 12019080000000011 (просили витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] , земельну ділянку з кадастровим номером 2325282400:10:001:0031). Ухвалою від 20.10.2021 Токмацького районного суду Запорізької області у справі № 328/1530/21 цивільний позов Головного управління про витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння було залишено без розгляду. Отже, судом встановлено, що відповідачу [PERSON] , належить на праві приватної власності земельна ділянка з кадастровим номером 2325282400:10:001:0031, площею 2.0000 га, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 496565 від 17.01.2012, який виданий на підставі розпорядження голови Токмацької районної державної адміністрації від 10 листопада 2011 року № 432. Державна реєстрація права приватної власності здійснена 17.11.2017. Земельна ділянка розташована на території Новенківської сільської ради Токмацького району Запорізької області, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 232520001000141. Так, державний акт на право власності на спірну земельну ділянку серії ЯЖ № 496565 від 17.01.2012, виданий на підставі розпорядження голови Токмацької районної державної адміністрації від 10 листопада 2011 року № 432, власник якої [PERSON] , було видано безпідставно. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Щодо підстав звернення прокурора з цим позовом. Відповідно до статті 131 - 1 Конституції України на органи прокуратури України покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. За змістом статті 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави. Пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що на прокуратуру покладається функція представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III ЦПК України. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (частина третя статті 23 Закону України «Про прокуратуру»). Вказаним приписам кореспондують відповідні приписи ЦПК України, зокрема у частині четвертій статті 56 цього Кодексу визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Системне тлумачення норм частин четвертої, п`ятої статті 56 ЦПК України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність такого органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює (доповнює) в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Подібні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19). У даній справі прокурор обґрунтовував здійснення ним представництва інтересів держави невжиттям позивачем як представницьким органом місцевого самоврядування заходів щодо усунення порушень земельного законодавства, що суперечать інтересам територіальної громади, оскільки підривають матеріальну і фінансову основу місцевого самоврядування. Нездійснення таких заходів, на думку прокурора, свідчить про неналежний захист інтересів держави та про наявність підстав для представництва таких інтересів прокурором. Таким чином, в позовній заяві прокурор обґрунтував підстави представництва ним інтересів держави у сфері земельних відносин, у зв`язку з невжиттям позивачем заходів щодо незаконності набуття у приватну власність спірної земельної ділянки. Аналогічного висновку щодо наявності правових підстав для представництва інтересів органу місцевого самоврядування прокурором дійшов Верховний Суд у справі № 604/566/20, постанова від 18.10.2022. Щодо порушення інтересів позивача, як власника земельної ділянки. Статтею 80 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, на землі державної власності. Право територіальної громади сільської, селищної, міської ради на розпорядження земельними ділянками визначено в частині 1 статті 122 ЗК України, відповідно до якої таке право належить сільським, селищним, міським радам стосовно земельних ділянок комунальної форми власності. 27.05.2021 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», яким розділ Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України доповнено пунктом 24, відповідно до якого визначено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно - заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом. Орган державної влади або орган місцевого самоврядування мають право вчиняти будь - які дії стосовно земельної ділянки, спрямовані на набуття, зміну чи припинення прав на земельну ділянку, не заборонені законом (передавати її у власність, у користування, в тому числі на умовах оренди, за договором емфітевзису, суперфіцію, продавати тощо) виключно після завершення процедури її формування та реєстрації прав на цю земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ч. 1, 3, 4 ст. 79 - 1 ЗК України). Слід зауважити: статтею 28 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що рішення органів державної влади або органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність можуть прийматися за відсутності державної реєстрації права власності держави чи територіальної громади на таку земельну ділянку в Державному реєстрі прав. Під час проведення державної реєстрації права користування земельними ділянками державної чи комунальної власності, право власності на які не зареєстровано в Державному реєстрі прав, державний реєстратор одночасно з проведенням такої реєстрації проводить також державну реєстрацію права власності на такі земельні ділянки без подання відповідної заяви органами, які згідно із статтею 122 ЗК України передають земельні ділянки у власність або у користування. Тож реєстрація права комунальної власності на земельну ділянку за територіальною громадою в особі відповідного органу місцевого самоврядування для розпорядження такою земельною ділянкою не потребується. Це правило є винятком з правила, що передбачено в частині 9 статті 79 - 1 ЗК України. Таким чином, з огляду на наведений вище аналіз законодавства Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області спірну земельну ділянку належало передати територіальній громаді в особі Токмацької міської ради Пологівського району Запорізької області, Пологівська районна державна адміністрація (як правонаступник), як земельна ділянка, яку належало передати до 15.12.2020 з державної власності у комунальну, оскільки станом на цю дату проєктів землеустрою від громадян (в даному випадку [PERSON] ) до вказаного органу не надходило. Отже, оскільки відбувся процес переходу земельної ділянки з державної власності в комунальну власність (відповідно до статті 117 Земельного кодексу України), відповідно правонаступником повноваження щодо розпорядження землями є орган місцевого самоврядування, зокрема щодо земельної ділянки з кадастровим номером 2325282400:10:001:0031 це Токмацька міська рада Пологівського району Запорізької області, крім того, прокурором доведені підстави представництва ним інтересів держави у сфері земельних відносин, у зв`язку з невжиттям позивачем заходів щодо незаконності набуття у приватну власність спірної земельної ділянки, тому суд вважає, що в прокурора наявні належні повноваження щодо представництва саме Токмацької міської ради Пологівського району Запорізької області в даній справі. Щодо порушення прав позивача та способу захисту порушених прав позивача - витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зверненню до суду із позовом як самостійно особою, так і шляхом представництва передує юридичний факт порушення, невизнання чи оспорення прав особи (держави у випадку представництва прокурором) чи її законних інтересів. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Звертаючись до суду із позовом у цій справі, прокурор просив витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] , на користь Токмацької міської ради Пологівського району Запорізької області земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 2.0000 га з кадастровим номером 2325282400:10:001:0031. Обґрунтовуючи підстави позову у цій справі, прокурор посилався на те, що власником спірної земельної ділянки (з кадастровим номером 2325282400:10:001:0031) є Токмацька міська рада Пологівського району Запорізької області, спірне майно вибуло з володіння власника без її волі. Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно в установленому законом порядку. Факт володіння нерухомим майном може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно в установленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння). Такі висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181 цс 18, пункти 43, 89) і в подальшому системно впроваджені у практику Верховного Суду (ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2019 року у справі № 372/1684/14-ц). Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19, пункт 6.30), від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18, пункт 4.17), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13)). Наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про право іпотеки чи іншого речового права створює презумпцію належності права особі, яка ним володіє внаслідок державної реєстрації (buchbesitz (нім. - книжкове володіння) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20, пункт 70)). Положеннями ст. 17 ЗК України визначені повноваження місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин, до яких зокрема належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. 116 ЗК України, у редакції чинній станом на час видачі державного акту на землю на 17.01.2012, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться зокрема у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок визначений положеннями ст. 118 ЗК України. Так, відповідно до положень ч. ч. 7, 8, 9 указаної норми громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (уразі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства); районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін; розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія); комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а вразі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Зазначеними нормами права встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень. Із досліджених доказів у справі, встановлено, що [PERSON] , не зверталась до відповідного органу виконавчої влади (органу місцевого самоврядування), уповноважених розпоряджатися землями державної власності відповідно до положень ст. ст. 17, 116, 118 ЗК України (станом на час видання оспорюваного державного акту) в межах відповідного району, із заявою про безоплатну передачу у власність земельної ділянки із земель державної власності. Відповідно уповноваженим органом рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка перебувала у державній власності, та надання земельної ділянки з кадастровим номером 2325282400:10:001:0031 у власність не приймалось. Згідно зі ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до частини першої статті 126 ЗК України у редакції, чинній на час видання державного акта, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (у редакції, чинній з 1 травня 2009 року до 1 січня 2013 року - державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті; а у редакції, чинній з 1 січня 2013 року, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Так, за даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 15.12.2022, право власності на земельну ділянку кадастровий номер 2325282400:10:001:0031 - 17.11.2017 зареєстровано за [PERSON] , державний реєстратор Кондрацька Лідія Миколаївна, Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 38283269 від 22.11.2017, зареєструвала право власності на земельну ділянку на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 496565, виданий 17.01.2012 Токмацькою районною державною адміністрацією. Згідно з розпорядженням Токмацької районної державної адміністрації від 10 листопада 2011 року № 432, яке є підставою видачі [PERSON] , державного акту № 496565, було «Затвердженя нового складу конкурсної комісії пр. районній державній адміністрації», а не надано у приватну власність спірну земельну ділянку. Тобто, вищезазначеним розпорядженням [PERSON] , земельна ділянка у власність для ведення особистого селянського господарства не надавалася. Відповідно до п.п. 10, 11 Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 № 1021, у редакції, чинній на час видачі спірного державного акту, записи до розділів Книги записів вносяться при видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку, якими є державний акт на право власності на земельну ділянку. Дата внесення запису до розділу Книги записів є датою державної реєстрації документа, що посвідчує право на земельну ділянку. Пунктами 13, 14 Порядку передбачено, що державна реєстрація документа, що посвідчує право на земельну ділянку, проводиться за місцем розташування земельної ділянки. Кожному документові, що посвідчує право на земельну ділянку, при здійсненні його державної реєстрації, присвоюється реєстраційний номер. Таким чином, з наведених обставин, підтверджених доказами, встановлено факт незаконності вибуття спірної земельної ділянки із державної власності - володіння власника поза його волею. Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Разом з тим особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь - яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором, та є ефективним. При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Зокрема, такий правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21), від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18) та багатьох інших. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 52), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 76). Відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 372/770/19, набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Якщо земельною ділянкою неправомірно (на думку позивача, який вважає себе власником) заволодів відповідач, то віндикаційний позов відповідає належному способу захисту прав позивача: власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Власник із дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Отже, зважаючи на встановлення судом факту незаконності вибуття спірної земельної ділянки із володіння власника позивача поза його волею, суд задовольняє позовні вимоги щодо витребування з чужого незаконного володіння [PERSON] , на користь Токмацької міської ради Пологівського району Запорізької області земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2.0000 га, з кадастровим номером 2325282400:10:001:0031. Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна (незалежно від того, у порядку яких статей ЦК України відбувається таке витребування, зокрема статті 1212) саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. Інакше кажучи, для внесення на підставі такого рішення суду до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем, не потрібно за окремою позовною вимогою скасовувати запис про таку реєстрацію за відповідачем (близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (пункти 98, 99) і від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29)). Щодо застосування строку позовної давності, заявленого представником відповідача суд заазначає наступне. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Неодноразово Велика Палата Верховного Суду висловлювала правову позицію щодо застосування строків позовної давності при вирішенні спорів про витребування майна із незаконного володіння на підставі статей 387, 388 ЦК України, та зазначала, що до таких спорів застосовується загальна позовна давність у три роки. За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). При цьому і в разі подання позову суб`єктом, право якого порушене, і в разі подання позову в інтересах держави прокурором, перебіг позовної давності за загальним правилом починається від дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися суб`єкт, право якого порушене, зокрема, держава в особі органу, уповноваженого нею виконувати відповідні функції у спірних правовідносинах. Перебіг позовної давності починається від дня, коли про порушення права держави або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, лише у таких випадках: 1) якщо він довідався чи міг довідатися про таке порушення або про вказану особу раніше, ніж держава в особі органу, уповноваженого нею здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) якщо держава не наділила зазначеними функціями жодний орган (пункти 46, 48, 65-66 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17). Крім того, строк загальної позовної давності застосовується і до похідних вимог. Таким чином, лише у ході досудового розслідування кримінального провадження та дослідження витребуваних документів можливо було прийти до висновку щодо оформлення у 2017 році права власності на спірну земельну ділянку з кадастровим номером 2325282400:10:001:0031 на підставі підроблених документів. За таких підстав, суд вважає, що строк позовної давності в даній справі не пропущений, а тому підстав для його поновлення немає. Наведені обставини не заперечені представником позивача. Стороною відповідача також не надано жодних інших, протилежних доказів, на спростування факту законності рішення органу місцевого самоврядування про вилучення спірної земельної ділянки у позивача згідно з порядком, визначеним законодавством. Відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За змістом статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами першою, другою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Outcome: approved