Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом. Вона (позивач) є спадкоємцем [PERSON] другої черги за законом, спадщину прийняла, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений житловий будинок. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. У судове засідання представник Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення, просив розгляд справи проводити без їх участі. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 15-16). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.? Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належало по 1/3 частині житлового будинку [ADDRESS] , як членам колишнього колгоспного двору. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не заводилася, в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину прийняли дружина [PERSON] та син [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 9; 10; 17; 33; 36-38). Таким чином, [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (по 1/6 частині кожен) успадкували після смерті [PERSON] належну йому 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 10; 18; 46-47). Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] належну їй 1/2 (1/3+1/6) частину житлового будинку [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла його рідна сестра [PERSON] , як спадкоємець другої черги за законом, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 39-40). Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належний йому житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений житловий будинок, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 207/02-31 від 10 березня 2023 року (а.с. 24). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а.с. 20-22). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.? Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved