Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 25.06.2004 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у подружжя має сина: [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, у зв`язку із чим виникали сварки та скандали. Все це негативно вплинуло на відносини, втрачені почуття любові та поваги одне до одного. Шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем остаточно припинені з січня 2020 року, спільне господарство не ведеться, примирення нині неможливе. За таких підстав, позивач просить суд розірвати укладений шлюб між нею та відповідач ем. Ухвалою судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30.05.2023 направлено для розгляду за підсудністю до Заводського районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою суду від 04.07.2023 у справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначити на 31.07.2023 року. У судове засідання позивачка не з`явилася, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, від через електронну пошту суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 25 червня 2004 року Дніпроруденською міською радою Запорізької області, за актовим записом № 39 (а.с.4). Від шлюбу подружжя повнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Шлюбні відносини між подружжям припинені, спільне життя між сторонами не склалося через несумісність характерів, у зв`язку із чим виникали сварки та скандали. Все це негативно вплинуло на відносини, втрачені почуття любові та поваги одне до одного. З січня 2020 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 1, 3 ст. 55 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Розглянувши докази по справі, враховуючи, що сторони на примирення не згодні, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved