Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що на її утриманні знаходиться їхні неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] . [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 10.12.2021 року, яке набрало законної сили, відповідачу присуджено до сплати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 1800 грн. на кожну дитину. Однак, прожитковий мінімум на дитину збільшився, а її матеріальне становище погіршилось. Просила збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей по 3500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% для дитини відповідного віку. По вказаній справі 23.12.2022 року судом було постановлено заочне рішення, яким позов було задоволено. Ухвалою Герцаївського районного суду від 05.06.2023 року заочне рішення було скасовано і призначено справу до судового розгляду на 19.07.2023 року о 12:00 год. На призначене судове засідання сторони були належним чином повідомлені про дату, час та т місце розгляду справи. Позивач на призначене судове засідання не з`явився, однак від його імені діяв представник [PERSON] подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Також просив долучити до матеріалів справи фотографії з місця роботи відповідача на підтвердження обставин що він за кордоном працевлаштований і виконує будівельні роботи, а також фотографії з місць його відпочинку і розваг, що свідчить про те, що матеріальне становище відповідача задовільне, працює за кордоном і заробляє чималі кошти а також те, що має можливість і змогу належним чином утримувати дітей. Також просив долучити розрахунок заборгованості по аліментам, на підтвердження того, що відповідач належним чином не виконує обов`язки щодо сплати аліментів. Відповідач та його представник [PERSON] на призначене судове засідання не з`явилися, хоча представник відповідача був неодноразово повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, доказів поважності причин неявки суду не надав. Неявка відповідача на призначене судове засідання у відповідності до ч.1 ст. 223, ч.2 ст.247 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи по суті і прийняття судом рішення. Справу було розглянуто у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] .. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на утриманні позивача. Сторони проживають окремо. Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 10.12. 2021 року відповідачу присуджено до сплати аліменти на користь позивача на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 1800 грн. на кожну дитину. Позивачка стверджує, що розмір аліментів, які стягнені з [PERSON] , є недостатніми для нормального проживання дітей, оскільки дітям потрібно забезпечувати продукти харчування, сплачувати за шкільні обіди, новий якісний одяг, додатковий позашкільний розвиток сплачувати за лікування, придбати продукти харчування та забезпечувати нормальні і належні умови не тільки для проживання а й для нормального розвитку дітей тощо. У зв`язку з тим, що [PERSON] працює за кордоном та має чималі доходи у іноземні валюті, позивачка до червня 2022 року перебувала у декретній відпустці до виповнення дитині трьох річного віку, самостійно без жодної сторонньої підтримки і допомоги виховує дітей протягом всього часу, та фактично утримує їх самостійно, так як відповідач не виконує належним чином обов`язки по сплаті аліментів. Як вбачається з фотографій з інтернет акаунтів відповідача, долучених представником позивача до матеріалів справи, [PERSON] , виконує будівельні роботи та перебуває за кордоном, а отже заробляє грошові кошти в іноземній валюті, матеріальний стан є задовільним що свідчить про зміну у майновому стані відповідача у кращу сторону та за станом здоров`я і в матеріальному плані спроможний гідно надавати матеріальну допомогу дітям. Відповідно до ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1, 2, 3 статті 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. З системного аналізу зазначених норм права вбачається, що з урахуванням змін, внесених у них 08 липня 2017 року, законодавець розрізняє поняття спосіб стягнення аліментів та розмір аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів на підставі вимог ч.3 ст. 181 СК України, а підстави для зміни розміру аліментів, визначених за рішенням суду, встановлені ст.192 СК України. Частина 3 ст.181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статті 181 СК України встановлено, що спосіб стягнення аліментів визначається за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків у даному випадку жодного правового значення не мають. З вимог ст.18 Конвенції про захист прав дитини, встановлено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Також, згідно з правовою позицією Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 143цс13 з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). З огляду на викладене, а також того, що батьки зобов`язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, житло, приймаючи до уваги існуючі життєві витрати, погіршення матеріального стану позивача, вік та стан здоров`я дитини, що обумовлює збільшення коштів, потрібних на їх утримання,

Outcome: approved