Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

1. Описова частина 20.04.2023 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить: - розірвати договір довічного утримання від 02.11.2004, укладений між нею та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Ситник О.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 1-2693; - застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання від 02.11.2004, укладеного між нею та [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Ситник О.Б. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2693, визнавши за нею право власності на квартиру загальною площею 43,3 кв. м., житловою площею 29,2 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Короткий виклад позиції позивача, заперечень відповідача Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що 02.11.2004 між нею та [PERSON] укладено договір довічного утримання, за умовами якого позивачка передала у власність відповідачці квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п. 4 договору [PERSON] прийняла у власність вищевказану квартиру та зобов`язалась повністю утримувати [PERSON] , а саме забезпечувати її харчуванням, доглядом, одягом, необхідною допомогою. Вартість матеріального забезпечення визначено у п. 5 Договору. З 2014 року відповідачка перестала приїздити в Україну, а з початку повномасштабного вторгнення росії в Україну, тобто із 24.02.2022 взагалі не виконує жодних обов`язків, передбачених договором довічного утримання, не забезпечує позивачку харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою, взагалі відмовляється доглядати позивачку, у зв`язку з чим [PERSON] змушена звертатись за допомогою до третіх осіб. Відзив на позовну заяву не надходив. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 24.04.2023 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 01.05.2023 справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Протокольною ухвалою від 31.05.2023 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Крім того, у підготовчому засіданні було задоволено клопотання позивачки про виклик свідків. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що відповідачка це її дочка та вона має громадянство росії. Після підписання договору дочка якийсь час до неї приїздила та допомагала. Проте, із 2014 року, коли розпочалася війна, дочка не приїздить в Україну, оскільки чоловік дочки військовий. А із початку повномасштабного вторгнення дочка взагалі не надає допомоги, не приїздить та не пересилає грошових коштів. Її фактично допомагають сусідка та троюрідна сестра. Вона хоче щоб її хтось доглядав та вона передала квартиру. Представник позивачки, адвокат Романюк О.В. підтримала позов. Наполягає на застосуванні наслідків розірвання договору довічного утримання, оскільки у позивачки виникнуть перешкоди у реєстрації її права власності на квартиру. Відповідачка в судове засідання не з`явились, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, шляхом публікації оголошення про виклик на веб-порталі судової влади України. Судом, відповідно до статті 280 ЦПК України ухвалено проводити заочний розгляд справи. 2. Мотивувальна частина Релевантні норми права Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. За положеннями ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до Відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України). Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому прямо і чітко вирішено питання про значення вини для вирішення спору про розірвання договору: договір підлягає розірванню незалежно від вини набувача у невиконанні чи неналежному виконанні зобов`язання. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Підстави для припинення укладеного договору шляхом розірвання визначені в п. 7 договору, зокрема у разі невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін, він може бути розірваний у судовому порядку. Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. Згідно з ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що відповідно до договору довічного утримання від 02.11.2004, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , в особі її представника [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Ситник О.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 1-2693, [PERSON] передала у власність [PERSON] належну їй на власності квартиру загальною площею 43,3 кв. м, житловою площею 29,2 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.4 Договору довічного утримання від 02.11.2004 [PERSON] приймає у власність квартиру [ADDRESS] , зобов`язується повністю утримувати [PERSON] , забезпечувати її харчуванням, доглядом, одягом, необхідною допомогою. Відповідно до п. 5 Договору, вартість матеріального забезпечення (харчування одягу, необхідної допомоги) визначена сторонами в розмірі мінімальної заробітної плати та індексації в порядку, встановленому законом (а.с. 16). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.09.2005 № 8309092 нотаріусом Бердичівської нотаріальної контори Ситник О.Б., на підставі договору довічного утримання від 02.11.2004 р.№ 1-2693 за [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.04.2023 право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с. 12). Свідок [PERSON] , троюрідна сестра позивачки пояснила, що вона за довіреністю дочки позивачки уклала договір довічного утримання у 2004 році. Ще у 2010 році відповідачка приїздила в Україну. Проте із 2014 року не приїжджає та не допомагає своїй матері. Вона, за необхідності, надає допомогу позивачці. Свідок [PERSON] , сусідка позивачки пояснила, що дочка позивачки [PERSON] проживає в росії та не приїздить до матері із 2014 року. Не надає будь-якої допомоги. Фактично допомагає позивачці вона та її чоловік. Висновки суду Дослідивши докази, з`ясувавши обставини справи, суд задовольняє позовні вимоги, з таких підстав. Звертаючись до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання, позивачка вказала на факт невиконання відповідачкою, яка є громадянкою російської федерації, умов договору довічного утримання. Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У постановах від 07 липня 2021 року у справі № 420/370/19, 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17 про необхідність застосування категорій стандартів доказування, у яких Верховний Суд зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Показаннями свідків про невиконання відповідачкою своїх обов`язків за договором довічного утримання, які узгоджуються із доводами позивачки та той факт, що російська федерація із 2014 року веде війну проти України доводиться, що відповідачка не утримувала [PERSON] , не забезпечувати її харчуванням, одягом, у розмірі мінімальної заробітної плати та не надавала необхідної допомоги та не здійснювала догляд за нею. Отже, суд вважає доведеним факт невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за договором довічного утримання. Відповідачка будь-яких спростувань доводів позову суду не надала. За таких обставин, договір довічного утримання, укладений 02 листопада 2004 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Ситник Оленою Борисівною підлягає розірванню із застосуванням наслідків розірвання договору довічного утримання у виді визнання за позивачкою права власності на квартиру [ADDRESS] , внаслідок такого розірвання договору. Матеріали справи та відкриті джерела в інтернет ресурсах не містять відомостей про перейменування по [ADDRESS] , хоча такі наміри мали місце. Розподіл судових витрат Судові витрати позивачки по сплаті судового збору в розмірі 6 553, 50 грн слід стягнути із відповідачки на користь позивачки.

Outcome: approved