Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свій позов мотивувала тим, що між сторонами 14 липня 2001 року зареєстрований шлюб у Відділі РАГС Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис 230. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що молодша донька відвідує садок, а старша - є студенткою 1 курсу денної форми навчання Київського університету ім. Бориса Грінченка. На даний час сторони у справі не підтримують шлюбних стосунків, спільне господарство не ведуть у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. При цьому старша донька [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням. Відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча таку можливість має, оскільки працює неофіційно, інших дітей на утриманні не має. За таких обставин, позивач просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в твердій грошові сумі в розмірі 7000,00 грн, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, та на утримання [PERSON] , [INFO] , в твердій грошові сумі в розмірі 7000,00 грн, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до закінчення навчання, або до досягнення нею 23 років. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2023 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 липня 2023 року було витребувано у позивача докази щодо проживання дітей. Відповідач, ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частиковому задоволенню. Судом установлено, що [PERSON] до [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 11 грудня 2018 року та серії [NUMBER] від 01 лютого 2005 року (а.с.7-8). [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття та є студентом 1-го курсу факультету образотворчого мистецтва і дизайну Київського університету імені Бориса Грінченка та навчається на денній формі за кошти місцевого бюджету (термін навчання з 19 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року), що підтверджується довідкою Київського університету імені Бориса Грінченка від 02 березня 2023 року №2-296/23(а.с.20). Позивач разом з дітьми проживає за адресою: [ADDRESS] та працює в Головному управлінні ДПС у Вінницькій області (витяги з реєстру територіальної громади від 24 липня 2023 року, довідка Головного управління ДПС у Вінницькій області № 46/11-00-38 від 01 червня 2023 року). Відповідач має зареєстроване місце проживання за адресою позивача. Доказів про участь відповідача в утриманні дітей та його матеріальний стан матеріали справи не містять. Позивач звернулася до суду з позовом як про стягнення аліментів на малолітню дитину, так і на дитину, яка продовжує навчання. Що стосується вимог про стягнення аліментів на малолітню дитину, то суд зазначає наступне. Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 цього ж Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум з 1 січня 2023 року для дітей віком до 6 років - 2272 гривні. Дитині [PERSON] , [INFO] , на день ухвалення рішення суду виповнилося 4 роки. Суд звертає увагу, що відповідач доказів належного виконання своїх обов`язків по утриманню доньки [PERSON] не надав, а тому суд дійшов висновку про їх не виконання та порушення відповідного права, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів). Визначаючись щодо способу стягнення аліментів, суд враховує, що відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи, що визначення способу стягнення аліментів є правом позивача, а остання, звертаючись до суду, просить визначити розмір аліментів в твердій сумі, суд дійшов висновку про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання допомоги, неможливості утримувати дитину, відомостей про незадовільний стан здоров`я, суду не надав. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, суд дійшов висновку про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, в розмірі 2500,00 грн. При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені обставини, передбачені ст.182 СК України, та надані докази. Позивач, звертаючись до суду з позовом та визначаючи аліменти в розмірі 7000,00 грн, що фактично в три рази перевищує розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, будь-яких доказів щодо достатності заробітку (доходу) відповідача (платника аліментів) для визначення аліментів в такому розмірі суду не надала, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, суд звертає увагу, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України). Крім того, суд звертає увагу позивача на право звернення із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину у разі наявності обставин, передбачених ст.185 СК України. Що стосується вимог про стягнення аліментів на повнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1,2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. [PERSON] досягла повноліття, є меншою 23 років, продовжує навчання, доходів не має, перебуває на утриманні матері, а тому суд дійшов висновку, що вона потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати таку допомогу в певній мірі. З позовом звернулася особа (мати) з якою мешкає донька [PERSON] . При цьому суд враховує, що відповідач доказів не можливості надання такої допомоги суду не надав. Щодо розміру аліментів, то суд враховує, що згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Як зазначалося вище суд дійшов висновку, що повнолітня донька [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, а батько може надавати таку допомогу в певній мірі. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує взаємний обов`язок батьків по утриманню доньки, а також те, що відповідач доказів надання допомоги та неможливості утримувати її суду не надав. Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, витрати пов`язані з навчанням (проїзд до навчального закладу, харчування, забезпечення базовими організаційними речами та приладдям) та обставини, що встановленні судом та мають значення в їх сукупності, зокрема й щодо можливості кожного із батьків надавати допомогу, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 2500,00 грн щомісячно. При визначені розміру аліментів суд взяв до уваги правовий висновок Верховного Суду України, викладений в постанові від 24 грудня 2014 року в справі №6-186цс14, та врахував всі обставини, визначені ст. 182 СК України, та певну можливість утримання доньки матір`ю (позивачем), як-то визначено ст.200 СК України. При цьому суд звертає увагу, що позивачем не надано суду жодних доказів в обґрунтування зазначеного нею розміру аліментів та можливості їх сплати у визначеному нею розмірі відповідачем. Аліменти як на малолітню, так і на неповнолітню дитину підлягають стягненню в контексті ст. 201, 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 05 червня 2023 року. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а позов задоволений частково, які містить в собі дві вимоги майнового характеру, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню 766,86 грн судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial