Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення нею навчання, однак не більше, ніж до досягнення 23 років, а також понесені додаткові витрати у розмірі 56309 грн., у зв`язку із тим, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків в добровільному порядку, а донька потребує такої допомоги. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11.05.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. 15.01.1999 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.09.2004. Як убачається із матеріалів справи, від шлюбу у сторін народилася дитина - донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Судом встановлено, що з відповідача на користь позивача на підставі виконавчого листа №2-3281 виданого 29.09.2005 Оболонським районним судом м. Києва стягувались аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 03.06.2005 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.30). Постановою головного державного виконавця Солом`янського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Годованюка С.П. від 17.08.2021 виконавче провадження закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення згідно виконавчого документу. Згідно договору №ДН-684 укладеного 25.08.2020 між Київським національним університетом будівництва та архітектури (виконавець) та [PERSON] (замовник) для [PERSON] , виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги, а саме здійснити підготовку фахівця з вищою освітою за освітнім ступенем бакалавр, денної форми навчання, з 1 курсу осіннього семестру на факультеті архітектурному за спеціальністю 022 «Дизайн», нормативний термін навчання - 4 роки. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 80000 грн., вартість навчання за один навчальний рік - 20000 грн. (а.с.20-21). За умовами додаткової угоди до вказаного договору від 11.08.2021 сторони домовились збільшити вартість освітньої послуги до 83000 грн. за весь строк навчання та до 21000 грн. за один навчальний рік відповідно. Відповідно до довідки №1245 від 13.06.2023 [PERSON] дійсно є студенткою 3 курсу архітектурного факультету Київського національного університету будівництва та архітектури, денної форми навчання (контракт) з терміном навчання до 30.06.2024. Позивач посилається на те, що відповідач не надає допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, в матеріалах справи міститься інформаційна довідка №330962617 від 02.05.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, щодо наявності у відповідача на праві власності нерухомого майна, а саме житлового будинку та земельної ділянки за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] , відповідно (а.с.17-19). З урахуванням того, що відповідач в добровільному порядку не надає допомоги на утримання своєї повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, хоча повинен це робити, а [PERSON] потребує такої допомоги, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання спільної доньки, яка продовжує навчання, є правомірними. Разом з тим, суд вважає вимогу про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача такою, що не підлягає задоволенню саме у такому розмірі, оскільки задоволення призведе до порушення прав відповідача та поставить сторони в неоднакове становище. Враховуючи наведене, суд вважає, що виходячи з того, що дитина сторін проживає разом із позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останнього полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 05.05.2023 і до досягнення дитиною 23 років або закінчення нею навчання у Київському національному університеті будівництва і архітектури. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини суд зазначає наступне. Звертаючись до суду з позовом, сторона позивача вказувала, що позивачем були понесені додаткові витрати на утримання доньки у вигляді придбання планшету Apple iPad Air у розмірі 37999 грн. та стилусу до нього Apple Pencil вартістю 5119 грн., на підтвердження чого надала відповідні чеки про придбання від 19.03.2023 та від 05.04.2023 (а.с.24,25). Окрім цього, згідно довідки від 21.03.2023 виданої Київським національним університетом будівництва та архітектури, [PERSON] сплатила за курси творчого конкурсу вечірньої форми навчання для вступу в архітектурній факультет Київського національного університету будівництва та архітектури 4500 грн. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ст.ст. 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (ст. 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (ст. 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (ст. 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх працездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (ст. 198). Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі №6-1489цс17 зроблено висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За ч.2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення». Відповідно до ч.1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи убачається, що [PERSON] народилася [INFO] . Таким чином, [PERSON] досягла повноліття у березні 2021, тому саме з цього часу втратила статус дитини. Положення ч. 1 ст. 185 СК України містить чітку вказівку про можливість стягнення додаткових витрат саме на дитину, а не на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Таким чином, з урахуванням конструкції ст. 185 СК України, позивач не має права на стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Окрім того, суд критично ставиться до тверджень позивача про понесення нею додаткових витрат на утримання доньки, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами необхідність придбання високовартісного планшету та стилусу до нього для доньки в силу особливих обставин, зокрема, розвитку здібностей. Крім того, суд зауважує, що згідно довідки 21.03.2023 грошові кошти за курси творчого конкурсу сплачувалися особисто [PERSON] . Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial