Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Начальник Служби у справах дітей Кіцманської міської ради Лариса Заярнюк звернулася до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовною заявою Служби у справах дітей Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , зацікавлена особа ОКНП «Чернівецький обласний спеціалізований будинок дитини» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідачка [PERSON] є також матір`ю [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що працівники служби у справах дітей та центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді відвідували родину, про що складалися відповідні акти. В ході кожного відвідування сім`ї комісія фіксувала антисанітарні умови проживання - бруд, безлад, неприємний запах від використаних підгузників, недопалків сигарет, відсутнє опалення, розкиданий брудний посуд, одяг та білизна. Діти неодягнуті, неохайні, відсутні продукти харчування та готова їжа. Вказує, що з метою підтримки та збереження родинних відносин, сім?ї постійно надавалася допомога продуктами харчування та одягом, до свят дітям надавали подарунки. Під час відвідувань сім?ї батьки не йшли на контакт з фахівцями із соціальної роботи, не виконували їхніх рекомендацій, спрямованих на подолання складних життєвих обставин, часто взагалі не допускали працівників до квартири. Позитивних результатів робота служб не досягла. Посилається на те, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26.05.2022 № 718/662/822 дітей відібрано від батьків. 11.07.2022 діти вилучені з сім?ї і на підставі рішення виконавчого комітету Кіцманської міської ради від 06.07.2022 № 224/7 влаштовані до ОКНП «Чернівецький обласний спеціалізований будинок дитини», де і перебувають сьогодні. За час перебування дітей у закладі працівники відділу з питань соціальної роботи Кіцманської міської ради спрямовували свою роботу на підвищення батьківського потенціалу, покращення матеріально-побутових умов, однак не заважаючи на всі вжиті заходи, які спрямовані на повергнення дітей батькам, не вдалося вивести сім?ю відповідачів із статусу такої, що потрапила в складні життєві обставини. Відношення батьків до свої батьківських обов`язків залишилося незадовільним. З посиланням на відповідні докази, зважаючи на те, що відповідачі не приймають належної участі у вихованні дітей, не цікавляться їхнім життям та здоров`ям, не піклуються про фізичний і духовний розвиток, навчанням, підготовкою до самостійного життя, не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі, позивач просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Крім того, просить стягнути з відповідачів аліменти на утримання трьох малолітніх дітей, а саме: з [PERSON] на утримання [PERSON] аліменти у розмірі по 1 415 грн щомісячно, та на утримання [PERSON] , [PERSON] аліменти у розмірі по 1 163 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення ними повноліття. Стягнути з [PERSON] та [PERSON] , на утримання [PERSON] , [PERSON] аліменти у розмірі по 1 163 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення ними повноліття. Відповідачі відзив на позовну заяву до суду не подали. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16.05.2023, прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 06.06.2023. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 06.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.06.2023. У судове засідання 27.06.2023 сторони не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце слухання справи. Представник позивача служби у справах дітей Кіцманської міської ради Лариса Заярнюк скерувала суду заяву про підтримання позову та розгляд справи без її участі. Представник зацікавленої особи генеральний директор ОКНП «Чернівецький обласний спеціалізований будинок дитини» Людмила Філіпець скерувала до суду заяву, в якій позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] та стягнення аліментів підтримала, просила справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] скерував до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] 4 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена шляхом розміщення оголошення про його виклик на офіційному сайті суду. Причини неявки суду не повідомила. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зупинення і поновлення провадження у справі не здійснювалося. Заходів спрямованих на забезпечення доказів та позову не вживалося. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд доходить наступних висновків. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено, що відповідно до копій свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , їхніми батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26.05.2022 № 718/662/822 малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відібрано від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавленні їх батьківських прав. З довідок № 185,186,187 від 05.04.2023, виданих ОКНП «Чернівецький обласний спеціалізований будинок дитини», слідує, що відповідачі періодичного відвідували малолітніх дітей в період з липня 2022 по березень 2023. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 03.04.2023, за адресою [ADDRESS] , житло знаходиться на 2 поверсі двоповерхового будинку та складається із 2-х кімнат. Газ відключено у зв`язку із заборгованістю по сплаті за його користування, опалення електричне. Кімнати облаштовані меблями першої необхідності, однак старі та поламані. Помешкання потребує ремонту, в кімнатах безлад та бруд, речі домашнього вжитку знаходяться не на своїх місцях. Із продуктів харчування у наявності тільки картопля. Для розвитку та виховання дітей не створено жодних сприятливих умов. Відсутні місця для сну, чиста постільна білизна, іграшки, дитяче харчування. Рішенням виконавчого комітету Кіцманської міської ради від 10.05.2023 № 115/5 затверджено висновок органу опіки та піклування Кіцманської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . Норми права, які застосував суд. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зі змісту ст. 12 ЦПК України слідує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 (далі-Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III від 26 квітня 2001 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків (ст. 11вищезазначеного Закону). Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, яке відповідно мають: один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ст. 164 СК України, один з батьків може бути позбавлений батьківських прав, якщо буде встановлено, зокрема, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованні дитини. Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з наступними змінами, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а зазначені у ст. 164 СК України фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Питання про застосування такого крайнього заходу слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Разом з тим у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц та у постанові КЦС ВС від 29 листопада 2019 року у справі № 127/23281/18, зроблено висновок по застосуванню п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Щодо позову в частині стягнення аліментів, суд виходить із наступного. Відповідно до ст.180 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власної ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 430 ЦПК України, стягнення аліментів за один місяць підлягає зверненню до негайного виконання. Мотиви з яких виходив суд. Враховуючи вищезазначені норми Закону, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Також, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що батьки дітей виконують свої батьківські обов`язки, або які б свідчили про поважність причин невиконання ними своїх обов`язків щодо виховання та утримання неповнолітніх синів та дочку. Враховуючи, що відповідач [PERSON] висловив свою свідому згоду на позбавлення його батьківських прав стосовно неповнолітніх сина та дочки, а відповідачка [PERSON] жодного разу не з`явилася на судові засідання в цій справі, суд доходить переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідачів та є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Крім того, обставини справи свідчать про небажання відповідачів займатися вихованням дітей, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про їхній намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дітей. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог, підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення. Суд, передусім, виходить з того, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів самої дитини, тому задовольняючи позов суд вважає, що від такого вирішення справи у житті дітей настануть позитивні наслідки. Таке втручання, для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції, суд визнає виправданим у спірній по справі ситуації і здатним забезпечити належний захист інтересів Дитини для її подальшого гармонійного розвитку. Що стосується вимог про стягнення аліментів, то суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Врахувавши вимоги СК України, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей відповідного віку та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що слід стягувати аліменти на користь ОКНП «Чернівецький обласний спеціалізований будинок дитини» з [PERSON] та [PERSON] на утримання малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . При цьому, суд роз`яснює відповідачам, що вони у випадку зміни своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення їх батьківських прав, відповідно до ст. 169 СК України мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь держави 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved