Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до Савранської селищної ради, обґрунтовуючи вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,150га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Полянецької сільської ради, масив 7, ділянка [NUMBER] , яку вона отримала у спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , яка належала йому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії I-ОД №076487 від 01.07.2002р.. Позивачка вказує, що її мати прийняла спадщину шляхом подачі приватному нотаріусу Подільського районного нотаріального округу Одеської області Ізосімової К.Б. заяви про прийняття спадщини, на підставі якої 14.05.2021р. була заведена спадкова справа, номер у нотаріуса 74/2021, номер у Спадковому реєстрі 67644870, але отримати на спадкову земельну ділянку свідоцтво про право на спадщину за заповітом та зареєструвати на неї право власності мати не встигла, оскільки [INFO] померла. Крім того, оригінал вказаного державного акта було втрачено, а в самому державному акті невірно вказано по батькові спадкодавця [PERSON] , а саме « [PERSON] », а згідно свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] від 03.12.2020р. його по батькові « [PERSON] ». Позивачка також вказує, що мати заповіт не складала, а тому згідно ч.2 ст.1223 ЦК України спадкоємство здійснюється за законом. Позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері, вона прийняла спадщину шляхом подачі приватному нотаріусу Ізосімової К.Б. заяви про прийняття спадщини, на підставі якої 15.06.2022р. була заведена спадкова справа, номер у нотаріуса 84/2022, номер у Спадковому реєстрі 69379288, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері їй було відмовлено, оскільки її мати не зареєструвала за собою право власності на спадкову земельну ділянку, а також відсутній оригінал державного акта на право приватної власності на землю та в цьому державному акті у по батькові спадкодавця [PERSON] міститься помилка. Вказані обставини унеможливлюють оформлення позивачкою спадкової земельної ділянки у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим вона просить встановити факт належності померлому [INFO] [PERSON] державного акта на право приватної власності на землю серії I-ОД №076487 від 01.07.2002р. та визнати за нею право власності на спадкову земельну ділянку. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності (а.с.32). Представник відповідача Савранської селищної ради в судове засідання також не з`явився, позовні вимоги визнав, на підтвердження чого подав до суду відповідну письмову заяву, справу просив розглянути без його участі (а.с.33). Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а в силу ч.3 ст.211 цього Кодексу особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, встановив наступне. [INFO] у віці 80 років в с.Полянецьке, Савранського району, Одеської області, помер [PERSON] , про що Савранським районним\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Південного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.Одеса)\~03.12.2020р. видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.17). Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина. Частиною 1 ст.1217 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України). 30.09.2020р. [PERSON] заповів належну йому на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності земельну ділянку № [NUMBER] , масив № [NUMBER] , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Полянецької сільської ради Савранського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5124383200:01:004:0376, розміром 2,1486га [PERSON] , який цього ж дня був посвідчений секретарем Полянецької сільської ради Білоус Л.О. та зареєстрований в реєстрі за №27 (а.с.16 16-зворот). Право власності спадкодавця [PERSON] на вказану земельну ділянку підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю серії І-ОД №076487, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 01.07.2002р. за №63 (а.с.21) та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-5106496782018, дата формування 03.07.2018р. (а.с.22). Однак, як вбачається з вказаного державного акта він виданий на ім`я [PERSON] , який мешкає в с.Полянецьке (а.с.21-зворот), а у Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5106496782018 зазначено, що право власності на земельну ділянку, кадастровий номер якої 5124383200:01:004:0376, належить [PERSON] , який проживає в с.Полянецьке, Савранського району, Одеської області, а документ, що посвідчує на неї право державний акт від 01.07.2002р. серії [NUMBER] (а.с.22 22-зворот). З огляду на вищевказані докази, суд дійшов висновку, що різниця в написанні по батькові спадкодавця в державному акті на право приватної власності на землю серії І-ОД №076487 від 01.07.2002р. « [PERSON] » від його по батькові, яке вказане в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 03.12.2020р. « [PERSON] », сталася внаслідок технічної помилки, а тому вимога щодо належності цього державного акта спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] в с.Полянецьке, Савранського району, Одеської області, підлягає задоволенню. Судом також встановлено, що спадщину за заповітом після смерті [PERSON] прийняла спадкоємець [PERSON] шляхом подачі приватному нотаріусу Подільського районного нотаріального округу Одеської області Ізосімової К.Б. заяви про прийняття спадщини, на підставі якої 14.05.2021р. була заведена спадкова справа, номер у нотаріуса 74/2021, номер у Спадковому реєстрі 67644870, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №64716264, виданим 14.05.2021р. (а.с.18), але отримати на спадкову земельну ділянку свідоцтво про право на спадщину за заповітом та зареєструвати на неї право власності не встигла, оскільки [INFO] померла (місце смерті: Україна, Одеська область, Подільський район, смт.Саврань), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Савранським ВДРАЦС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 27.01.2022р. (а.с.11). Заповіт [PERSON] не складала. Згідно ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Позивачка [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 15.01.1993р., де в графі «мати» записано [PERSON] (а.с.12), та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.06.2017р., згідно якого після реєстрації шлюбу 09.06.2017р. вона змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.13). Отже, позивачка відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , а тому вона у першу чергу одержує право на спадкування після смерті своєї матері. Інших спадкоємців першої черги, а також спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ч.1 ст.1241 цього Кодексу, немає. Встановлено, що позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом подачі приватному нотаріусу Ізосімової К.Б. заяви про прийняття спадщини, на підставі якої 15.06.2022р. була заведена спадкова справа, номер у нотаріуса 84/2022, номер у Спадковому реєстрі 69379288, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №69213344, виданим 15.06.2022р. (а.с.10). Як встановлено ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.1 ст.1218 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, до позивачки перейшло право на спадкове майно, яке її мати [PERSON] отримала у спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , а саме на належну останньому земельну ділянку площею 2,150га, розташовану на території Полянецької сільської ради, масив 7, ділянка [NUMBER] , кадастровий номер земельної ділянки 5124383200:01:004:0376, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У зв`язку з втратою оригіналу державного акта на право приватної власності на землю серії І-ОД №076487 від 01.07.2002р., наявністю в ньому помилки у по батькові спадкодавця [PERSON] (власника спадкової земельної ділянки), відсутності реєстрації права власності на спадкову земельну ділянку за первісним спадкоємцем [PERSON] (матір`ю позивачки), яка померла [INFO] , позивачка позбавлена можливості оформити її у нотаріальному порядку. Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст.321 цього Кодексу встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ч.1 ст.392 ЦК України). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що обставини, на які посилається позивачка як на підставу своїх вимог щодо визнання за нею права власності на спадкову земельну ділянку, яка належала спадкодавцю [PERSON] , знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, належним чином доведені, визнаються відповідачем та суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин, а тому вважає, що позовні вимоги в цій частині теж підлягають задоволенню. Таким чином, вказана позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved