Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

16 червня 2023 року [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований 23 червня 2012 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції к Дніпропетровській області, актовий запис № 496. Від шлюбних відносин сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у позивача з відповідачем не склалось, сторони втратили почуття любові та взаємної поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо, а подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Враховуючи наведене, позивач просить: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити без змін. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 07 липня 2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 19 липня 2023року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяві, в якому відповідач зазначив, що з викладеними у позовній заяві обставинами, він погоджується, та визнає заявлені позовні вимоги. З урахуванням зазначеного, відповідач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та позивачем, та, у зв`язку з визнанням позову, повернути позивачу 50% судового збору. Позивач у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі відповідача. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований 23 червня 2012 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції к Дніпропетровській області, актовий запис № 496, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 23 червня 2012 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції к Дніпропетровській області. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24 травня 2011року Дніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Сімейне життя позивача з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім`я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позицію позивача, після розірвання шлюбу, у відповідності до вимог статті 113 Сімейного кодексу України, залишити їй прізвище « [PERSON] ». Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до матеріалів справи, позивачем були понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 1073,60 гривень. Згідно з ч.1 ст. 141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч.1 ст. 142 ЦПК України). Частиною 3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, позивачу з державного бюджету, підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, що складає 536,80 гривень. При цьому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню решта частина судового збору в розмірі 536,80 гривень.

Outcome: approved