Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] , звернувся в суд із позовною заявою про визнання права власності на частку нерухомого майна до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , де третіми особами є Берегометська селищна рада Вижницького району, приватний нотаріус Штефюк О.О. Просить визнати право приватної власності на 1/3 ідеальної частки житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON] . Свої позовні вимоги обґрунтував наступним. [INFO] помер його дідусь [PERSON] , житель с.Лукавці, Вижницького району Чернівецької області. Після його смерті відкрилась спадщина. Згідно заповіту від 27 квітня 2016 року [PERSON] все майно, що належне йому на праві власності заповів йому. За його заявою було відкрито спадкову справу у приватного нотаріуса Штефюка О.О. Крім нього, спадкоємцями за законом є дружина [PERSON] - [PERSON] та син - [PERSON] - є його бабуся. Зазначив, що між ними існує спір щодо спадкового майна, а саме у 2019 році [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання заповіту недійсним, який за її заявою було залишено без розгляду. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 04.03.2022 року визнано право власності на майно по 1/3 частці житлового будинку та земельної ділянки за [PERSON] , [PERSON] . Житловий будинок та земельна ділянка відноситься до категорії колгоспного двору, він як спадкоємець майна померлого має право на 1/3 частку як спадкове майно. Заяви (клопотання) учасників справи. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала частково, зазначила, що оспорювала заповіт, місцезнаходження оригіналу якого їй на даний час невідомо. В судовому засіданні представник відповідача Шеремета І.С. підтримав думку відповідачки. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. В судове засідання представник третьої особи Берегометської селищної ради не з`явився. До початку розгляду справи скерував до суду відзив, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення. В судове засідання представник третьої особи приватний нотаріус Штефюк О.О. не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши представника позивача, відповідачку [PERSON] та її представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню частково. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1\\3 ідеальної частки у житловому будинку з господарськими та надвірними спорудами, який розташований в [ADDRESS] , що підтверджується копією технічного паспорта на житловий будинок від 20.01.2019 року, виготовленого Комунальним підприємством «Вижницьке районне бюро технічної інвентаризації». За життя, спадкодавцем [PERSON] залишено заповіт, посвідчений 27.04.2016 року приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Штефюк О.О., зареєстрований в реєстрі за №517 з даних якого вбачається, що [PERSON] усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право, заповів своєму онукові [PERSON] . З довідки Берегометської селищної ради №1-110 від 08.07.2021 року вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі №1, особовий рахунок № [NUMBER] , ст.57 за 1991-1995 роки в [ADDRESS] , в даному господарстві були зареєстровані та проживали, мали право на приватизацію землі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З довідки Лукавецької сільської ради №267 від 06.06.2019 року вбачається, що згідно записів в погосподарських книгах №4 за 1974-1976 роки, №1 за 1991-1995 роки господарство в [ADDRESS] , відносилось до категорії колгоспного двору. З довідки Лукавецької сільської ради №3229 від 14.12.2018 року вбачається, що на день смерті [PERSON] в житловому будинку були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] , - дружина, [PERSON] , [INFO] , - син. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 04 березня 2022 року визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/3 частині житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням встановлено, що після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] стали власниками по 1/3 ідеальної частини житлового будинку, як члени колишнього колгоспного двору. При зверненні з даним позовом до суду позивач посилається на загальні вимоги щодо спадкування за заповітом. Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч.1, 2 ст.1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за заповітом відповідно до ст. 1217 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів спадкової справи №128/2018 до майна померлого [PERSON] вбачається: 26 вересня 2018 року [PERSON] подала заяву державному нотаріусу про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; [INFO] [PERSON] - дочка померлого подала заяву до державного нотаріуса про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь дружини померлого [PERSON] ; 31 січня 2019 року [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст.1273 ч.1, ч.5, ч.6 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Згідно ст.1274 ч.2 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ст.1275 ч.2. ч.3 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця. Надаючи оцінку наданим сторонами та безпосередньо дослідженим у судовому засіданні доказам судом встановлено, що: Житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, який розташований в [ADDRESS] відносився до категорії колгоспного двору. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є дружина [PERSON] та діти - [PERSON] , [PERSON] . Спадкоємцем за заповітом, який посвідчений 27.04.2016 року приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Штефюк О.О., зареєстрований в реєстрі за №517, є [PERSON] . Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 04 березня 2022 року визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/3 частині житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Позивач звертаючись до суду з даним позовом вважає, що має право на 1/3 частку житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS] , як спадкоємець за заповітом. При визначенні частки кожного у спадковому майні після смерті [PERSON] судом встановлено наступне: Частка у спадковому майні, яка ділиться між [PERSON] , та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] становить 1/3 житлового будинку. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, обов`язкова частка [PERSON] , як непрацездатної вдови померлого становить 1/18. Таким чином позивач [PERSON] як спадкоємець за заповітом має право на 5/18 ідеальної частки спадкового майна, у житловому будинку з відповідною частковю господарських та надвірних споруд, що розташований в [ADDRESS] та належала [PERSON] . Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, а саме за [PERSON] необхідно визнати право власності на 5/18 ідеальної частки спадкового майна в порядку спадкування за заповітом, а саме, на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані в [ADDRESS] , яка належала померлому [INFO] - [PERSON] . Згідно ч.1, п.3, ч.2 ч.10 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Суд також враховує роз`яснення, які містяться у п.36 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», про те, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. У зв`язку з викладеним, суд стягує з відповідачки [PERSON] на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 447,33 гривень та з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 447,33 гривень.

Outcome: partial