Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

[PERSON] 13 березня 2023 року звернувся до суду із позовом до Подільської міської ради Подільського району Одеської області, [PERSON] , [PERSON] , та просить: Визнати за нею як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право приватної спільної\~часткової власності\~23/100\~часток домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; припинити право приватної спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; виділити в натурі із майна, що є у спільній частковій власності та визнати за позивачкою право приватної власності на житловий будинок літ. «А», з прибудовою літ «а», загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м., ганок літ. «а1», гараж літ. «К», сарай літ. «М», вимощення І, огорожа № 1,2,14, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивувала тим, що їй на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 15.10.2013 (справа № 505/4493/13-ц) належить квартира [ADDRESS] . По суті дана квартира є повноцінним житловим будинком. Проте, інша 23/100 частина домоволодіння, за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Котовського міського суду Одеської області від 18.02.2003 (справа № 2-284/2003р.) належала матері позивачки [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (копії свідоцтва про народження та свідоцтва про смерть додаються). Після її смерті відкрилася спадщина на належні їй на праві приватної спільної\~часткової власності 23/100 частини домоволодіння, за адресою: [ADDRESS] , тому після смерті матері вона звернулася до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, яке складається з 23/100 часток житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] . Проте, нотаріус зазначила, що за [PERSON] на підставі рішення Котовського міського суду Одеської області від 18.02.2003 (справа № 2-284/2003р.) право власності зареєстровано Котовським міжміським бюро технічної інвентаризації 02.04.2004 та вказано тип об`єкту як «домоволодіння». Разом з тим, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 320880243 від 23.01.2023), зареєстровано об`єкт нерухомого майна як «квартира [ADDRESS] . Таким чином, згідно за однією і тією ж адресою по [ADDRESS] , зареєстровано два типи об`єктів нерухомого майна, а саме домоволодіння та квартира, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері. Таким чином, в фактичному користуванні позивачки на підставі рішення Котовського міського суду Одеської області від 18.10.2001 (справа № 2-286/2001р.) та на підставі рішення Котовського міського суду Одеської області від 18.02.2003 (справа № 2-284/2003р.) (як спадкоємцю після смерті матері) перебуває житловий будинок літ. «А», з прибудовою літ «а», загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м., ганок літ. «а1», гараж літ. «К», сарай літ. «М», вимощення І, огорожа № 1,2,14, що\~знаходиться за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~Тому,\~вона як\~спадкоємець має\~право успадкувати\~майно після\~смерті матері,\~ [PERSON] ,\~померлої [INFO] та\~набути його\~у власність,\~але не\~можу реалізувати\~вказане право,\~тому вона\~вимушена звернутися\~до суду\~з даним\~позовом.\~Тому вважає,\~що має\~право на\~виділ у\~натурі частки\~із спільного\~майна. [PERSON] з метою здійснення виділення в натурі часток із спільної часткової власності в позасудовому порядку неодноразово зверталася до відповідачів в телефонному режимі, а також відповідачам було запропоновано звернутись для цього до нотаріуса. Для оформлення документів належним чином і посвідчення відповідної угоди нотаріально, вона підготувала висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. Не зважаючи\~на підготовлені\~документи,\~та наявність\~технічної можливості,\~відповідачі,\~нічого не\~пояснюючи і\~без поважних\~на то\~причин відмовляються\~відвідати нотаріальну\~контору і\~посвідчити відповідний\~договір виділення\~в натурі\~часток із\~спільної часткової\~власності. За таких обставин вона з об`єктивних причин позбавлена можливості захистити своє право власності на майно у встановленому досудовому порядку. Позивачка у судове засідання не з`явився. Надала заяву, згідно якої на задоволенні позову наполягала та просила розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача Подільської міської ради Подільського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розглядати справу без участі представника, зазначили, що при прийнятті рішення покладатися на розсуд суду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про судове засідання були повідомлені належним чином, проте судові виклики на судові засідання повернулись із зазначенням «Адресат відсутній за вказаною адресою» та «За закінченням терміну зберігання». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідачів суд не володіє. Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення цього позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] , на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 15.10.2013 (справа № 505/4493/13-ц), що підтверджується інформаційною довідкою КП «Інвентаризатор» за № 67 від 20.02.2023. По суті дана квартира є повноцінним житловим будинком. Проте, інша 23/100 частина домоволодіння, за адресою: [ADDRESS] , належала на праві приватної спільної часткової власності матері позивачки [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Котовського міського суду Одеської області від 18.02.2003 (справа № 2-284/2003р.). [INFO] [PERSON] померла у віці 78 років в м. Подільську Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28 січня 2022 року, актовий запис № 98. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. Відповідно до копії спадкової справи № 40/2022 від 22.03.2022 заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , до нотаріальної контори звернувся її чоловік та син з заявами про відмову від спадщини на користь [PERSON] , [INFO] , та з заявою про прийняття спадщини за законом на нерухоме майно після смерті матері звернулася [PERSON] . Проте, постановою приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Сівун Ф.Й. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, яке складається з 23/100 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , було відмовлено, в зв`язку з тим, що за [PERSON] на підставі рішення Котовського міського суду Одеської області від 18.02.2003 (справа № 2-284/2003р.) право власності зареєстровано Котовським міжміським бюро технічної інвентаризації 02.04.2004 та вказано тип об`єкту як «домоволодіння». Разом з тим, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 320880243 від 23.01.2023), зареєстровано об`єкт нерухомого майна як «квартира [ADDRESS] . Таким чином, згідно за однією і тією ж адресою по [ADDRESS] , зареєстровано два типи об`єктів нерухомого майна, а саме домоволодіння та квартира, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері. Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , який виготовлено станом на 27.12.2022 Комунальним підприємством «Інвентаризатор», де замовником вказано [PERSON] , за нею значиться житловий будинок літ. «А» загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м. з господарчими будівлями: сарай літ. «М», гараж літ. «К», огорожа № 1,14, ганок літ. «а2». Крім того, квартира [ADDRESS] , що складає 16/100 частин домоволодіння, за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27.09.2004 (справа № 2-1530/2004р.). Інша квартира [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Котовською міською державною нотаріальною конторою 21.01.1997 за реєстровим номером № ІІ-92. Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, виданого [PERSON] , складеного Комунальним підприємством «Інвентаризатор» від 20.02.2023 за № 500, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який складається з: частини житлового будинку літ. «А,а» загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м. з господарчими будівлями: сарай літ. «М», гараж літ. «К», огорожа № 1,14, ганок літ. «а2», та надати нову поштову адресу: [ADDRESS] . За технічними показниками може бути поділено та виділена окрема поштова адреса. Відповідно висновку оцінювача СПД [PERSON] від 15.03.2023, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , станом на 15.03.2023 оціночна вартість становить 109700,00 грн. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Цивільне судочинство у відповідності до статті 12\~ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 41\~Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, розпоряджатись, користуватись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається свої майном на власний розсуд. Частиною першою ст.\~356\~ЦК України передбачено, що власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч. 1, 2, 3 ст.\~364\~ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласникові у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Частиною 1 ст.\~377\~ЦК України зазначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни їх цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~120\~ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю, або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю, або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни їх цільового призначення. Отже, з переходом права власності на об`єкт нерухомості, переходить право власності на земельну ділянку, на якій розташовані ці об`єкти оскільки визначальним у цих правовідносинах є факт набуття права власності на певний об`єкт, а не спосіб такого набуття. У відповідності\~до п.«г»\~пункту 18\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~16.04.2004\~№ 7\~«Про практику\~застосування судами\~земельного законодавства\~при розгляді\~цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди з 1 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377\~ЦК і статті 120\~ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 року. Вказана правова позиція Верховного Суду України висловлена у постановах від 23.12.2015 у справі № 6-244цс15, від 12.10.2016, № 6-2225цс16 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16. Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до п. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно з ст.\~364\~ЦК України співвласник також має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.\~358\~ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньої згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з положеннями ч. 1 та ч. 3 ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інші співвласники перешкоджають йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такі співвласники мають право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Враховуючи, що відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, частка об`єкту може бути виділена в натурі, проте позивачка не оформила своє право власності на 23/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що унеможливлює виділення частки житлового будинку у позасудовому порядку, тому суд вважає, що вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved