Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

21.11.2021 до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу через свого представника адвоката Амельчишина О.В. звернулися [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [PERSON] з позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , Виконкому Криворізької міської ради, виконкому Покровської районної у місті ради м. Кривий Ріг, Покровського районного відділу в м. Кривий Ріг ДМС України (код підрозділу 1227) в якій позивачі просили усунути їм перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом: Визнати незаконним та скасувати рішення Виконкому Покровської районної у місті ради №739 від 20.10.2021, яким відмовлено у наданні згоди неповнолітній дитині [PERSON] , [INFO] , за письмовою згодою її батьків [PERSON] та [PERSON] , на вчинення правочину та підписання договору купівлі-продажу 1/6 частини квартири за адресою: [ADDRESS] (загальна площа - 63,7 м2, житлова площа - 37,4 м2) Покровського району м. Кривого Рогу, де зареєстрована та має право користування малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , за умови попереднього оформлення на ім`я [PERSON] договору дарування 1/4 частини квартири за адресою: [ADDRESS] (загальна площа - 44,6 м2, житлова площа - 27,3 м2) Саксаганського району м. Кривого Рогу та за умови незміни реєстрації місця проживання дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; Визнати незаконними дії Криворізької міської ради м. Кривий Ріг по відмові 29.09.2021 видачі позивачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] дублікатів свідоцтв про право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 63,7 м2 та житловою площею 37,4 м2, та зобов`язати відповідача видати кожному з позивачів дублікати свідоцтва про право власності на вказане житло, № [NUMBER] від 03.062009, виданого УЖКГ Виконкому Криворізької міської ради, з розпорядженням №Ж-143 від 12.05.2009на вказану квартиру; Визнати незаконним та скасувати рішення Покровського районного відділу в м. Кривий Ріг ДМС України (код підрозділу 1227) про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , в квартирі [ADDRESS] , та визнання її такою, що втратила право користування зазначеною квартирою. Також позивачі просили розподілити судові витрати відповідно до закону. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтували наступним. На підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 03.062009, виданого УЖКГ Виконкому Криворізької міської ради, з розпорядженням №Ж-143 від 12.05.2009, позивачам та відповідачу [PERSON] належить право власності кожному на 1/6 частини 3-кімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 63,7 м2 та житловою площею 37,4 м2. Також 1/6 частина вказаної квартири на тій же правовій підставі належала на праві власності [PERSON] , [INFO] , котрий помер [INFO] , котрий 02.08.2021 склав нотаріально посвідчений заповіт, яким заповів належну йому за життя 1/6 частину вище зазначеної квартири [PERSON] .. На час смерті [PERSON] в квартирі були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та малолітні [PERSON] , [INFO].. 14.09.2021 позивача [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини за заповітом, а позивачка [PERSON] у встановленому законом порядку відмовилася від свого права на спадщину на користь позивачки [PERSON] , про що подала нотаріусу Рукавіцину І.А. відповідну заяву. Інші спадкоємці, які за законом мали б право на обов`язкову частину у спадщині, відсутні. Таким чином позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлого співвласника квартири [PERSON] і їй належить право власності на 1/3 частини квартири [ADDRESS] . В вересні 2021 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Виконкому покровської районної у місті ради з заявою про видачу згоди неповнолітній дитині [PERSON] , [INFO] , на вчинення правочину та підписання договору купівлі-продажу 1/6 частини квартири за адресою: [ADDRESS] (загальна площа - 63,7 м2, житлова площа - 37,4 м2) Покровського району м. Кривого Рогу, де зареєстрована та має право користування малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , за умови попереднього оформлення на ім`я [PERSON] договору дарування 1/4 частини квартири за адресою: [ADDRESS] (загальна площа - 44,6 м2, житлова площа - 27,3 м2) Саксаганського району м. Кривого Рогу та за умови незміни реєстрації місця проживання дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Виконком Покровської районної у місті ради рішенням №739 від 20.10.2021 відмовив в наданні згоди на відчуження неповнолітньою свого нерухомого майна з наступних підстав, а саме: в пакеті документів відсутні заяви батьків малолітньої дитини, копії їх паспортів громадян України або тимчасового посвідчення громадянина України або паспортного документа іноземця; копії реєстраційних номерів облікових карток платників податків; копія свідоцтва про народження дитини; між батьками дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , немає згоди стосовно вчинення правочину щодо нерухомого майна дітей. На думку позивачів вказана відмова є незаконною, оскільки в даному випадку не потребує взагалі згоди органу опіки та піклування на вчинення вказаного правочину з підстав наявності реєстрації місця проживання у вказаній квартирі малолітньої відповідачки [PERSON] , [INFO] . Інші підстави у відмови в наданні згоди на відчуження нерухомого майна відсутні, оскільки така відмова погіршує становище дитини і не відповідає її найліпшим інтересам дитини, оскільки замість 1/6 частини квартири, що становить 10,62 м2 від загальної площі квартири і лише 6,23 м2, що є значно меншим від встановленого нормативно мінімального розміру житлової площі на 1 члена сім`ї. Так запропонованої для неповнолітньої частини квартири становить 11,15 м2, а житлова площа становить 6,83 м2. З огляду на зазначене на думку позивачів рішення органу опіки та піклування не відповідає найліпшим інтересам дитини. Крім того, в вересні 2021 позивачі, у тому числі і [PERSON] звернулися до Виконкому Криворізької міської ради м. Кривий Ріг з заявами про надання їм дублікатів свідоцтв про право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 63,7 м2 та житловою площею 37,4 м2, в зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] заволодів свідоцтвом про право власності на квартиру та технічним паспортом на квартиру і не надає вказані докумен6ти іншим співвласникам, а також систематично погрожує застосуванням насильства до позивачів [PERSON] та [PERSON] , з приводу чого остання зверталася з відповідною заявою до Відділення поліції №3 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області. Листом від 29.09.2021 за вих. №17/08/4697 Департамент розвитку інфраструктури міста Виконкому Криворізької міської ради м. Кривий Ріг відмовив у наданні дублікатів документів щодо права власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 63,7 м2 та житловою площею 37,4 м2, а саме свідоцтва про право власності на вказану квартиру. На думку позивачів в законодавстві відсутнє загальне правило щодо порядку отримання дубліката свідоцтва про право власності в порядку приватизації, а саме заявою лише всіх співвласників майна одночасно. Співвласниками спірної квартири є позивачі, яки належить 5/6 частин квартири, які не є членами сім`ї відповідача [PERSON] , якому належать лише 1/6 частині квартири, а його донька відповідачка [PERSON] не є співвласником квартири. Всі вони зареєстровані, але не проживають у квартирі. В вересні 2021 року позивачам від нотаріуса І.Рукавіцина стало відомо, що згідно письмової відповіді на його запит від 02.09.2021 в квартирі зареєстрована малолітня [PERSON] , [INFO]., згоди на реєстрацію місця проживання якої в квартирі вони не давали. Також остання ніколи не проживала в квартирі за місцем реєстрації, а проживала спочатку зі своєю матір`ю [PERSON] , а потім з батьком [PERSON] . З приводу визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO]., її батько [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з відповідним позовом до [PERSON] (справа №212/8265/21). Тобто, сам відповідач [PERSON] підтверджує, що місцем проживання його доньки не є спірна квартира. На думку позивачів, реєстрація місця проживання малолітньої [PERSON] в квартирі без згоди всіх її співвласників суперечить законодавству України. Відомості про рух справи в суді. 21.12.2021 згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями справа розподілена судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Пустовіт О.Г.. 24.12.2021 суддею Пустовіт О.Г. подана заява паро самовідвід. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу заява судді Жовтневого районного суду Пустовіт О.Г. про самовідвід задоволено та справа передана до канцелярії цього ж суду для визначення судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України. 24.12.2021 згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями справа розподілена судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дехта Р.В.. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 04.01.2022 року позовна заява залишена без руху з підстав несплати судового збору в повному обсязі. 19.01.2022 року до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу надійшла уточнена позовна заява в частини підстав, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з квитанціями про сплату судового збору. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 23.03.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15.06.2022 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 15.07.2022. Ухвалами Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15.06.2022, 01.11.2022 та 24.02.2023 вирішено питання щодо клопотання представника позивачів адвоката Амельчишина О.В. про витребування доказів. 15.06.2022 та 09.08.2022 від відповідача Виконавчого комітету Криворізької міської ради до суду надійшли відзиви на позовну заяву. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27.04.2023 за заявою представника позивачів адвоката Амельчишина О.В. до участі у справі в якості співвідповідачів залучені: Департамент адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради та Департамент розвитку інфраструктури міста Виконкому Криворізької міської ради. 31.05.2023 від Департаменту розвитку інфраструктури міста Виконкому Криворізької міської ради до суду надійшов відзив на позовну заяву. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Додатково суду пояснив, що запре речення відповідачів проти задоволення позову суперечать діючому законодавству та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема відповідач [PERSON] при реєстрації місця проживання в спірній квартирі своєї малолітньої доньки малолітньої [PERSON] , [INFO] , не отримував на це згоду інших співвласників та матері дитини [PERSON] . Перелічені особи будь-яких заяв до органів, уповноважених на реєстрацію місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , не подавали, позивачам взагалі не було відомо про факт реєстрації місця проживання останньої в спірній квартирі. Відмова Виконкому Покровської районної у місті ради у наданні дозволу на відчуження 1/6 частини спірної квартири, яка належить неповнолітній [PERSON] , [INFO] , є протиправною та суперечить найліпшим інтересам дитини, оскільки площа нерухомого майна, яке остання отримала б в разі наявності дозволу Виконкому, є більшою ніж та, яка їй належить на теперішній час. Вчинення правочину та підписання договору купівлі-продажу 1/6 частини квартири за адресою: [ADDRESS] в якій зареєстрована та має право користування квартирою малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , за умови попереднього оформлення на ім`я [PERSON] договору дарування 1/4 частини квартири за адресою: [ADDRESS] та за умови незміни реєстрації місця проживання дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , не суперечить інтересами дітей та не порушує прав власності інших співвласників, а право власності малолітньої [PERSON] не може бути порушеним, оскільки остання не має права власності на вказану квартиру чи її частину. Також відмова у видачі позивачам дублікатів свідоцтва про право на спірну квартиру не ґрунтується на законі, оскільки законодавство вимагає надання заяв від всіх власників житла лише для його приватизації. Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] суду повідомила, що дозволу на реєстрацію онуки [PERSON] , [INFO] , в спірній квартирі вона своєму сину [PERSON] не давала та їй нічого не було відомо про те за якою адресою була зареєстрована онука. Остання ніколи не проживала в спірній квартирі, жила спочатку з батьком, а з 2022 року з матір`ю [PERSON] за місцем проживання останньої. Інші позивачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Неклеса М.М. кожен окремо в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували в повному обсязі з тих підстав, що в разі його задоволення буде порушене право власності на спірну квартиру малолітньої [PERSON] , в частині задоволення інших позовних вимог, заперечують з тих же підстав. Крім того, відповідач [PERSON] суду повідомив, що його малолітня донька [PERSON] , [INFO] , проживає разом з ним в спірній квартирі. Письмову заяву з дозволом про реєстрацію місця проживання доньки в спірній квартирі надавала його мати позивач [PERSON] та мати дитини [PERSON] . У інших співвласників квартири він не запитував дозвіл на реєстрацію місця проживання в спірній квартирі. В подальшому, а саме 27.03.20023 відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі його представника адвоката Неклеси М.М. Представник відповідача Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради Д.Логінов в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позов та додатково пояснив, що надання дозволу на вчинення зазначеного в позові правочину порушить право власності на квартиру малолітньої [PERSON] , [INFO] , батьки дітей не надали копії всіх необхідних документів, паспортів, довідок РНОКПП, свідоцтва про народження дітей, а також між батьками малолітніх дітей відсутня згода щодо вчинення правочину. Стосовно інших позовних вимог вважає їх також такими, що не підлягають задоволенню. Представник відповідача Виконавчого комітету Криворізької міської ради Ю.Сова в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала суду відзив на позов в якому проти задоволення позову заперечувала. Зокрема щодо надання згоди батькам на вчинення правочину щодо нерухомого май на малолітньої [PERSON] , [INFO] , з тих підстав, що для вчинення такого правочину необхідна згода ради опіки та піклування, а рішення про відмову у наданні такої згоди було прийняте в межах повноважень Виконкому Покровської районної у місті ради. Щодо відмови в задоволенні позову в частині видачі дублікатів свідоцтва про право власності на спірну квартиру позивачам вважає, що в цій частині позов не підлягає задоволенню оскільки позов заявлено не до тієї особи, а належним відповідачем є Департамент розвитку інфраструктури міста Виконкому Криворізької міської ради до якого необхідно звертатися всім співвласникам. Щодо позовної вимоги в частині визнання незаконними дій щодо реєстрації місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , представник Виконкому Криворізької міської ради свою позицію не висловив. Представник відповідача Департаменту розвитку інфраструктури міста Виконавчого комітету Криворізької міської ради в особі директора вказаного департаменту І.Карий в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав суду відзив на позовну заяву в якій просив у частині позовних вимог до вказаного департаменту відмовити повністю з тих підстав, що дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно може бути виданий лише у випадку його втрати, пошкодження або зіпсування за заявою від співвласників, посилаючись при цьому на п. 53 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою КМУ від 25.12.2015 №1127, п. 8.6. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності на інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 07.02.2002 №7/5, п. 26 Положення про порядок передачі квартир (будинків) , житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 №396, та на ст. 34, 53 Закону України «Про нотаріат». Вважає, що свідоцтво про право власності не втрачено, оскільки ним заволодів [PERSON] який не подавав заяву про видачу дубліката свідоцтва про право власності на спірну квартиру. Представник відповідача Департаменту адміністративних послуг Виконкому криворізької районної у місті ради в особі директора Л.Зеленської в судове засідання не з`явився про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, відзив на позов суду не надав. Допитана в якості свідка мати малолітньої [PERSON] , [INFO] , [PERSON] суду пояснила, що донька проживала з батьком [PERSON] лише з початку 2021 року коли останній самостійно змінив місце проживання доньки без її згоди, а до цього проживала разом з нею в квартирі [ADDRESS] . З листопада 2022 року донька знову проживає разом з нею за вказаною адресою в зв`язку з тим, що [PERSON] вигнав доньку зі своєї квартири. Останній зареєстрував місце проживання доньки в квартирі [ADDRESS] без її згоди. Вона має у спільній частковій з її матір`ю власності інше житло, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] , в якій вона і зареєстрована. Заслухавши учасників справи, свідка, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлені наступні обставини. На підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 03.062009, виданого УЖКГ Виконкому Криворізької міської ради, з розпорядженням №Ж-143 від 12.05.2009, позивачам та відповідачу [PERSON] належить право власності кожному на 1/6 частини 3-кімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 63,7 м2 та житловою площею 37,4 м2. 1/6 частина вказаної квартири на тій же правовій підставі належала на праві власності [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] виданого 03.06.2009 органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради (а.с. 120). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть останнього серії [NUMBER] виданим 13.09.2021 Покровським відділом РАЦС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції України (а.а. 108). 02.08.2021 [PERSON] склав нотаріально посвідчений заповіт, яким заповів належну йому за життя 1/6 частину вище зазначеної квартири [PERSON] , що підтверджується наданою разом з позовом заповіту від вказаної дати, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу С.М.Нянчур, зареєстрований в реєстрі за №4088 (а.с. …) 14.09.2021 позивача [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини за заповітом, а позивачка [PERSON] у встановленому законом порядку відмовилася від свого права на спадщину на користь позивачки [PERSON] , про що подала нотаріусу Рукавіцину І.А. відповідну заяву. Інші спадкоємці, які за законом мали б право на обов`язкову частину у спадщині, відсутні. Вказані обставини сторонами у справи згідно письмових заяв у справі та пояснень не оспорюють ся, а тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦК України не підлягають доказуванню. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Рукавіциним І.А. 14.09.2021 заведена спадкова справа №68295750, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі. Отже позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлого співвласника квартири [PERSON] і їй належить право власності на 1/3 частини квартири [ADDRESS] . В вересні 2021 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Виконкому Покровської районної у місті ради з заявою про видачу згоди неповнолітній дитині [PERSON] , [INFO] , на вчинення правочину та підписання договору купівлі-продажу 1/6 частини квартири за адресою: [ADDRESS] (загальна площа - 63,7 м2, житлова площа - 37,4 м2) Покровського району м. Кривого Рогу, де зареєстрована та має право користування малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , за умови попереднього оформлення на ім`я [PERSON] договору дарування 1/4 частини квартири за адресою: [ADDRESS] (загальна площа - 44,6 м2, житлова площа - 27,3 м2) Саксаганського району м. Кривого Рогу та за умови незміни реєстрації місця проживання дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Виконком Покровської районної у місті ради рішенням №739 від 20.10.2021 відмовив в наданні згоди на відчуження неповнолітньою свого нерухомого майна з наступних підстав, а саме: в пакеті документів відсутні заяви батьків малолітньої дитини, копії їх паспортів громадян України або тимчасового посвідчення громадянина України або паспортного документа іноземця; копії реєстраційних номерів облікових карток платників податків; копія свідоцтва про народження дитини; між батьками дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , немає згоди стосовно вчинення правочину щодо нерухомого майна дітей. Вказані обставини підтверджуються рішенням №739 від 20.10.2021 Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради, а також підтверджено відзивами на позов Департаменту розвитку інфраструктури міста Виконкому Криворізької міської ради. Рішення відповідача Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради про відмову в наданні дозволу на вчинення правочину обґрунтовано тим, що в пакеті документів відсутні заяви батьків малолітньої дитини, копії їх паспортів громадян України, копії ОНОКПП, копія свідоцтва про народження дитини, між батьками дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , немає згоди стосовно вчинення правочину щодо нерухомого майна дітей. Проте, в матеріалах справи, на підставі яких було прийняте оскаржуване рішення наявні заяви батьків дитини та її самої, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , (а.с. 99-101) з додатками до них: копіями паспортів заявників, довідок щодо реєстрації їх місця проживання, копії свідоцтва про право власності на квартиру, копія свідоцтва про шлюб, копії РНРОКПП заявників, копія свідоцтва про народження дитини, свідоцтво про смерть співвласника квартири та витяг з реєстру спадкових справ, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, технічний паспорт квартири, витяг про реєстрацію права власності на квартиру, довідка про реєстрацію в квартирі відповідачів [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , довіреність на представництво інтересів від співвласника квартири [PERSON] , договір дарування квартири, талон-повідомлення про прийняття заяви ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області у відношенні [PERSON] (а.с. 102-130). Тобто позивачами відповідачу Виконкому Покровської районної у місті ради був наданий весь перелік документів, передбачений п. 66 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. №866 (надалі за текстом Порядок №866). 21 вересня 2021 позивачі, у тому числі і [PERSON] звернулися до Виконкому Криворізької міської ради м. Кривий Ріг з заявами про надання їм дублікатів свідоцтв про право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 63,7 м2 та житловою площею 37,4 м2, в зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] заволодів свідоцтвом про право власності на квартиру та технічним паспортом на квартиру і не надає вказані докумен6ти іншим співвласникам. Листом за вих. №17/08/4697 від 29.009.2021 Департамент розвитку інфраструктури міста Виконавчого комітету Криворізької міської ради позивачам відмовлено у видачі дублікату свідоцтва про право власності на спірну квартиру з тим підстав, що не всі співвласники квартири подали заяви про видачу дубліката свідоцтва. Вказані обставини підтверджуються вище вказаним листом відповідача Департаменту розвитку інфраструктури міста Виконавчого комітету Криворізької міської ради, відзивом вказаного відповідача, в якому зазначено, що причиною для звернення позивачів з зазначеною заявою є те, що оригіналом свідоцтва заволодів відповідач [PERSON] , який не надає позивачам вказане свідоцтво про право власності на спірну квартиру. Судом встановлено та не оспорюється сторонами те, що співвласниками спірної квартири є позивачі, яки належить 5/6 частин квартири, які не є членами сім`ї відповідача [PERSON] , якому належать лише 1/6 частині квартири. Всі вони зареєстровані, але не проживають у квартирі. З наданих суду письмових доказів вбачається, що донька відповідачка [PERSON] не є співвласником квартири. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про право власності на спірну квартиру № [NUMBER] виданого 03.06.2009 органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради (а.с. 120), свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] виданим 13.09.2021 Покровським відділом державної РАЦС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна №269974936 від 11.08.2021; заповітом від 02.08.2021 посвідченим приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу С.М.Нянчур, зареєстрований в реєстрі за №4088. В вересні 2021 року позивачам від нотаріуса І.Рукавіцина стало відомо, що згідно письмової відповіді на його запит від 02.09.2021 в квартирі зареєстрована малолітня [PERSON] , [INFO]., згоди на реєстрацію місця проживання якої в квартирі вони не давали. Також остання ніколи не проживала в квартирі за місцем реєстрації. З 2019 року після припинення сімейних стосунків між батьками проживала спочатку зі своєю матір`ю [PERSON] , а потім з батьком [PERSON] за місцем фактичного проживання останнього в квартирі [ADDRESS] . З приводу визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO]., її батько [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з відповідним позовом до [PERSON] (справа №212/8265/21). Тобто, сам відповідач [PERSON] підтвердив, що місцем проживання його доньки не є спірна квартира. Зазначені обставини встановлені рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 04.04.2023 у справі №212/8265/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з батьком у квартирі [ADDRESS] та стягнення з [PERSON] на його користь аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходів, щомісяця до досягнення дочкою повноліття та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю [PERSON] .. Зазначеним рішенням в задоволенні позову [PERSON] відмовлено в повному обсязі, та задоволено позов [PERSON] , Визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Вказаним судовим рішенням встановлені наступні обставини. Відповідно до акту від 05 липня 2021 року, складеному мешканцями будинку [ADDRESS] та затвердженому ПП «Управляюча компанія Цереус Сервіс Плюс», з лютого 2021 року по час складання акту [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] разом із батьком [PERSON] . І6.08.2021 спеціалістами служби у справах дітей виконкому Покровської районної в місті ради провели обстеження умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , про що складений акт, згідно з яким за місцем мешкання створені належні умови проживання для дитини. Надаючи висновок щодо розв`язання спору, виконкомом Тернівської районної в місті ради встановлено, що станом на 22.12.2022 малолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де створені для дитини умови для комфортного проживання, навчання, [PERSON] навчається у Криворізькій гімназії № 48 КМР. Наведені обставини в силу приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Згідно картки про реєстрацію (декларування) місця проживання малолітня [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована в спірній квартирі 29.11.2013 за заявою відповідача [PERSON] . В зазначеній картці зазначено, що разом з заявою були подані лише 2 паспорта серії [NUMBER] виданий Жовтневим РВ КМУ 12.02.204 року та паспорт серії [NUMBER] , виданий Жовтневим РВ ДМС 29.11.2013. Вказані паспорта належить невідомим особам, встановити яких не вдалося за можливе, оскільки згідно письмової відповіді Департаменту адміністративних послуг Виконкому Криворізької міської ради за вих. №12/02-01-21/1573 від 10.11.2022 заява про реєстрацію малолітньої [PERSON] , 02.01.2023 та додані до заяви документи не збереглися в зв`язку з закінченням терміну їх зберігання. Однак, згідно вказаної картки вбачається, що до заяви зі згодою про реєстрацію місця проживання в спірній квартирі малолітньої відповідачки не долучалися заяви щонайменше 4-х співвласників квартири, оскільки відомості про іх паспорти в картці реєстрації відсутні. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Неклеса М.М. 25.10.20022, 26.11.2022, 19.12.2022 до суду подані клопотання про доручення доказів: акт про проживання за місцем реєстрації відповідачів [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , від 24.10.2022 (а.с. 156), копії 11 фотознімків, заява відповідача [PERSON] від 21.11.2022. Доказів направлення чи вручення перелічених доказів позивачам та іншим відповідачам суду не надані. В клопотаннях не зазначені причини, в зв`язку з якими докази у справі подані з пропуском строків встановлених ст. 83 ЦПК України. Так, за приписами ч. 3 ст. 83 Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 цієї ж статті). Відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними (ч. 9 ст. 83 ЦПК України). З огляду на наведене суд не приймає перелічені докази до уваги при вирішенні справи та не надає їм оцінку. Щодо позовної вимоги про визнання незаконним та скасувати рішення Виконкому Покровської районної у місті ради №739 від 20.10.2021, яким відмовлено у наданні згоди неповнолітній дитині [PERSON] , [INFO] , за письмовою згодою її батьків [PERSON] та [PERSON] , на вчинення правочину та підписання договору купівлі-продажу 1/6 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , суд вважає, що вказане рішення прийняте не відповідності до діючого законодавства України, прийняте не за принципом забезпечення найкращих інтересів неповнолітньої позивачки [PERSON] [INFO] , та не єх таким, що прийняте з метою захисту законних інтересів малолітньої відповідачки [PERSON] , [INFO] .. Так, п. 66. Порядку №866, служба у справах дітей за місцем знаходження майна надає консультації громадянам з питань підготовки необхідних документів щодо відчуження майна дитини. Для відчуження майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають зазначеній службі такі документи: заяву кожного з батьків (опікунів, піклувальників); копію паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, паспортного документа іноземця; копію реєстраційного номера облікової картки платника податків (у разі наявності); документ, що підтверджує право власності (користування) дитини на відчужуване майно; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, виданий відповідно до законодавства; копію свідоцтва про народження дитини; довідку з місця проживання, про склад сім`ї та реєстрацію або витяг з домової книги; копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу між батьками дитини (у разі наявності). Всі перелічені документи позивачами були надані відповідачу. В свою чергу відповідач Виконком Покровської районної у місті ради не мав права вимагати від позивачів подання будь-які документів малолітньої [PERSON] , [INFO] , та її батьків, оскільки вказана неповнолітня не мала та не має права власності на частину квартири [ADDRESS] . Тому, на думку суду, відчуження 1/6 частки вказаної квартири, яка належить неповнолітній позивачці [PERSON] , [INFO] , не завдасть будь-якої шкоди правам та інтересам малолітньої [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до п. 67. Порядку №866 дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Для здійснення правочинів щодо нерухомого майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають службі у справах дітей документи, зазначені у пункті 66 цього Порядку. Служба у справах дітей розглядає протягом 10 робочих днів подані документи та з`ясовує наявність (відсутність) обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини. Вказаний пункт Порядку №688 не підлягав застосуванню, оскільки батько малолітньої [PERSON] , [INFO] , відповідач [PERSON] не відчужував свою частку у праві власності на квартиру, а тому відчуження частки своєї частки квартири іншим співвласником не може мати наслідком зміну місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у вказаній квартирі, оскільки правовою підставою для реєстрації її місця проживання у вказаній квартирі є положення ст. 160 СК України, відповідно до положень якої місцем проживання дитини є місце проживання її батьків або одного з них. Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку про тек, що у випадку, коли неповнолітня особа володіє об`єктом нерухомості або його частиною, орган опіки та піклування, перед тим як надати дозвіл на продаж, звіряє, по-перше забезпеченість неповнолітнього достойним житлом після продажу об`єкта. Іншими словами, майбутнє житло неповнолітнього повинно бути придатним для експлуатації, з усіма належними умовами для проживання. По-друге: розмір частки на право власності неповнолітнього має бути рівноцінним попередньому. Зазначені критерії батьками неповнолітньої [PERSON] , 008.08.2005 р.н., дотримані, оскільки вони зобов`язувалися надати у її власність частину квартири, яка є більшою за площу відчужуваної квартири. Попри те, що вимога отримання дозволу органу опіки і піклування є імперативною, адже згідно зі ст. 18 Закону «Про охорону дитинства» органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла, навіть при оформлення договорів щодо об`єктів нерухомості, в яких проживають неповнолітні, без отримання дозволів, така угода може бути визнана судом недійсною відповідно до ч. 6 ст. 203, ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України лише в тому випадку, якщо правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх чи неповнолітніх дітей. В разі, якщо така угода не суперечить правам та інтересам дитини, то сама лише відсутність дозволу органу опіки та піклування не є для цього безумовною підставою. Тобто, орна опіки та піклування має право відмовити у наданні згоди на відчуження майна неповнолітньої особи лише у випадку якщо таким правочином будуть порушені права неповнолітньої особи. Такий висновок узгоджується з правовим висновком зробленим Верховним Судом України у постанові від 20 січня 2016 р. по справі № 6-2940ц15 в якій суд вказав, що хоча вчинення батьками малолітньої дитини певного правочину за відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену ст. 177 СК України заборону, сам по собі цей факт не є безумовним підтвердженням наявності підстав для визнання правочину недійсним. Натомість він може бути визнаний недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення права особи, в інтересах якої пред`явлений позов, тобто до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення. В свою чергу, в разі якщо неповнолітня особа не є власником нерухомості чи її частини, то батьки чи інші родичі, які продають квартиру або будинок, мають отримати дозвіл органу опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і отримають його лише в разі гарантування збереження права дитини на житло. Оскільки позивачі мали намір продати лише 1/6 частину квартири, то це жодним чином не може вплинути на збереження права малолітньої [PERSON] , [INFO] , на житло. Тому позивачі не повинні були подавати до органу опіки та піклування повний комплект документів щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] , передбачений п. 66 постанови КМУ «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» від 24 вересня 2008 р. № 866, і чекати відповідної перевірки у місячний термін. Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у постанові від 29 липня 2020 р. по справі № 202/3914/17). На думку суду відмова Виконкому Покровської районної у місті ради в наданні згоди на відчуження нерухомого майна погіршує становище неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , не відповідає її найліпшим інтересам дитини, оскільки замість 1/6 частини квартири, що становить 10,62 м2 від загальної площі квартири і лише 6,23 м2, що є значно меншим від встановленого нормативно мінімального розміру житлової площі на 1 члена сім`ї. Так запропонованої для неповнолітньої частини квартири становить 11,15 м2, а житлова площа становить 6,83 м2. В свою чергу, в разі надання згоди на вчинення правочину щодо зазначеної частки квартири, інтереси та права малолітньої [PERSON] , [INFO] , жодним чином не будуть порушені чи обмежені. Аналогічні правові висновки щодо відсутності підстав для отримання згоди органу опіки та піклування для відчуження нерухомого майна власниками, які не є батьками або опікунами неповнолітніх дітей, висловив і Верховний Суд. У Постанові ВС від 18.03.2020 у справі №641/7974/18 Колегія суддів Верховного Суду зауважила, що коли особа не є батьком чи матір`ю неповнолітніх дітей, які проживають як члени сім`ї власника у спірній квартирі, тому згоди органу опіки і піклування на відчуження належної власнику частки квартири не вимагалось. Положення Закону Україну «Про охорону дитинства», Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» не передбачають заборони на укладання договорів співвласниками житлового приміщення, який не є батьками дітей на утриманні якого вони не перебувають. Попередній дозвіл органу опіки при відчуженні нерухомого майна, право власності/користування яким має дитина, має надаватися лише коли власниками відчужуваного майна є батьки (особи, які їх замінюють), або при укладенні від її імені (ВС КЦС №607/8145/18). Дозвіл органу опіки та піклування на відчуження нерухомості обов`язково отримувати, якщо правочин вчиняється батьками (усиновлювачами) дитини, а не іншими членами родини (КЦС/ВС у справі № 385/1598/18 від 10.02.2021). Згода органу опіки на продаж житла у якому зареєстрована дитина, але яке не належить її батькам, не потрібна (ВС/КЦС № 1612/2343/12 від 20.03.2019). Аналогічні правові позиції висловив ВС в постановах: від 10 жовтня 2019 року у справі №751/15667/15-ц, провадження № 61-12151св19; і Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі №496/4271/16-а (К/9901/29090/18) провадження № 11-606апп18. З врахуванням наведеного взагалі Законом не вимагається подання заяви позивачів [PERSON] до органу опіки та піклування про надання згоди на відчуження частки квартири з підстав наявності реєстрації в квартирі малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка не є їх донькою. Також не передбачена законодавством і необхідність досягнення згоди між батьками неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] щодо відчуження власності останньої. Щодо позовної вимоги про визнання незаконної відмови у видачі дубліката про право власності на квартиру та зобов`язання видати позивачам дублікат свідоцтва про право власності на квартиру, слід зазначити, що в законодавстві відсутнє загальне правило щодо порядку отримання дубліката свідоцтва про право власності в порядку приватизації, а саме лише заявою всіх співвласників майна. Своє рішення відповідач - Департамент розвитку інфраструктури міста Виконкому Криворізької міської ради мотивував наступним: «За загальним правилом, у разі втрати Свідоцтва про право власності на жит\-ло за згодою всіх співвласників житла, які приймали участь у приватизації, нада\-ється дублікат. Фактично видача дубліката полягає у відтворенні тексту документа, дублі\-кат якого видається, що спрямоване на відновлення такого документа у випадку неможливості використання останнього з певних причин. На теперішній час не всіма учасниками приватизації зазначеного житла на\-дані заяви щодо дублікату Свідоцтва про право власності на житло, один з учас\-ників приватизації є померлими. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язковий порядок для спадко\-ємця звернутися до нотаріуса за отриманням Свідоцтва про право на спадщи\-ну, якщо у складі спадкового майна є нерухоме майно. Для початку процедури щодо відтворення дублікату Свідоцтва про право власності на квартиру за вищевказаною адресою,всім співвласникам, спад\-коємцю, або особі, яка діє від імені спадкоємця, з запитом нотаріуса, необхідно звернутися до Центру адміністративних послуг «Віза». Однак в ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» міститься лише положення про передачу квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку (ч. 2 ст. 8). Проте видача дубліката свідоцтва про право власності на нерухоме майно яке вже зареєстроване на підставі раніше виданого але втраченого документа, який засвідчує право власності на приватизоване нерухоме майно (квартиру), за своєю суттю не є передачею квартири у власність в порядку приватизації, а є лише дією на видачу дубліката документа, якій засвідчує отримане раніше право власності на підставі розпорядження органу приватизації. Свідоцтво паро право власності не породжує виникнення права власності. Таку ж правову позицію висловив і Верховний Суд в Постанові від 03.04.2018 року у справі №917/927/17. Так ВС зазначив, що свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є документом, на підставі якого це право виникає, змінюється або припиняється. Таке свідоцтво не породжує виникнення у суб`єкта відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності. Правовстановлюючим документом у нашій справі є розпорядження органу приватизації. Тому, дії відповідача Виконкомі криворізької міської ради не ґрунтуються на законі, оскільки створюють позивачам перешкоди у реалізації свого права власності, оскільки у відповідності до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє нотаріальні дії щодо нерухомого майна на підставі оригіналів документів, які посвідчують право власності на таке майно сторін правочину. За таких обставин порушене цивільне право підлягає захисту судом шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а саме видати позивачам дублікати свідоцтв про право власності на квартиру. Разом з тим, відповідно до п.2 6 Наказу Міністерствам питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» визначено, що у разі втрати або зіпсування свідоцтва про право власності за письмовою заявою власника (співвласників) органом приватизації видається його дублікат. Тобто, законодавством не передбачено, що для отримання дубліката свідоцтва про право власності неодмінно повинні звернутися всі власники. Щодо подання до відповідного органу доказів розміщення оголошення про втрату правовстановлюючого документа, то відсутність такого повідомлення в даному випадку не може бути підставою для відмови у видачі дубліката правовстановлюючого документа, оскільки ним заволодів один із співвласників, який не надає його іншим співвласникам. В свою чергу не надання іншим співвласникам в такий ситуації дубліката свідоцтва про право власності позбавляє їх права та можливості розпорядитися своєю власності, що суперечить нормам Конституції України як закону прямої дії, щодо права громадян вільно володіти та розпоряджатися своїм майном. Обраний позивачами спосіб захисту не суперечить нормам ЦК України та положенням ст. 5 ЦПК України і є на думку суду найбільш ефективним для відновлення їх порушених прав, оскільки звернення з позовом до відповідача [PERSON] не гарантувало б те, що останній передав би позивачам оригінал права власності на квартиру. Так, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 вказаної статті). У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. 2 цієї ж статті). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Офіційне тлумачення поняття інтересу, який підлягає захисту, надано в Рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року №1-10/2004, яким визначено, що охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам. Оспорювання суб`єктивного цивільного права відображає такий стан правовідносин, коли суб`єктивне цивільне право заперечується в юрисдикційному органі. Визначеними п. 6 ч. 2 ст. 3 ЦК загальними засадами цивільного законодавства, яким мають відповідати як цивільні права, так і цивільні інтереси, справедливість, добросовісність та розумність. В цій частині позовні вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства виходячи з наступного. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень. Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 грудня 2019 року у справі №802/2270/17-а. В нашій справі порушені наші саме майнові права і маємо майновий інтерес щодо розпорядження власним нерухомим майном - квартирою, на свій розсуд. У позивачів відсутні підстави для подання позову про визнання права власності, оскільки відповідач - Виконком Криворізької міської ради не ставить під сумнів наявність у позивачів права власності на квартиру. Таку правову позицію висловив ВС у Постанові від 13.05.2019 у справі №905/494/18. За положеннями ст. 13 Конституції України, усі співвласники квартири (будинку) мають рівні права на користування і володіння, тобто вселення інших осіб має відбувались за взаємною згодою. Реалізація права власності однією особою не може шкодити праву власності іншої особи. Право спільної власності обмежено спеціальними нормами закону, унаслідок чого кожен із співвласників зобов`язаний реалізувати своє право власності з урахуванням прав та інтересів інших співвласників та за взаємною згодою. Таким чином, при реєстрації місця проживання осіб, які не є співвласниками житлового приміщення, працівники органу реєстрації місця проживання громадян роз`яснюють про необхідність надання письмової згоди інших співвласників. Щодо позовної вимоги про визнання незаконною реєстрації місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , та визнання її такою, що втратила право користування квартирою слід зазначити наступне. Згідно п. 2.2. Розділу ІІ Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України 22.11.2012 №1077, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за 2109/22421, котрий діяв на час виникнення спірних правовідносин, для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру, окрім іншого документи, що підтверджують право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання. Тобто, для реєстрації місця проживання доньки без згоди інших співвласників [PERSON] повинен був подати документ, який би посвідчував право власності його доньки на квартиру або на її частку. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є відповідно до ст. 356 ЦК України спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 ЦК України володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників. Отже, у зв`язку з тим, що кожному учаснику спільної власності належить обмежене право власності на спільну річ, змістом внутрішніх правовідносин спільної власності є право і обов`язок кожного співвласника узгоджувати свою поведінку щодо володіння, користування і розпорядження спільним майном з іншими власниками. Тому відповідач [PERSON] не мав права без згоди інших співвласників вселити свою доньку та зареєструвати її в квартирі. Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 07.07.2021 у справі №360/395/19-ц. Вказана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спори за участю суб`єкта владних повноважень з приводу визнання незаконною та скасування (зняття) реєстрації місця проживання не носять публічно-правового характеру, а є приватноправовими, у зв`язку із чим підлягають розгляду за правилами Цивільного процесуального кодексу України. Таку правову позицію висловив в своїй постанові від 16.05.2018 Верховний Суд у справі № 3372535/2017. Власник майна має право на захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння і вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Як встановлено судом місцем фактичного проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , є місце проживання її матері [PERSON] , а саме квартира [ADDRESS] при цьому мати дитини зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Тобто, на думку суду декларація місця проживання дитини підлягає саме за вказаними адресами. Статтею 141 ЦПК України визначено, що у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: partial