Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

У провадженні Великобагачанського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа №525/146/22 за позовною заявою [PERSON] , представник позивача адвокат Хворост Дарія Михайлівна, до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Миргородський відділ державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Служба у справах дітей Виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради, про визначення місця проживання дітей з батьком, визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, звільнення від сплати заборгованості за нарахованими аліментами, стягнення аліментів на утримання дітей. Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 03 липня 2023 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. Визначено місце проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом з батьком [PERSON] . Звільнено [PERSON] від сплати заборгованості по аліментах, яка нарахована при примусовому виконанні виконавчого листа №525/863/13ц виданого 12.09.2013 ( згідно матеріалів виконавчого провадження 20.09.2013) на підставі рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 01.08.2013 про стягнення з [PERSON] та користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідно віку, з 15.03.2019 по день набрання рішенням законної сили. Визнано виконавчий лист №525/863/13ц виданий 12.09.2013 ( згідно матеріалів виконавчого провадження 20.09.2013) на підставі рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 01.08.2013 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.03.2022 (дня подання позову до суду) та до досягнення дітьми повноліття. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено. Питання про розподіл судових витрат судом не вирішувалося. У ході судового розгляду 30.06.2023 представник позивача адвокат Хворост Д.М. повідомила суду, що докази понесених витрат на правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. \~ \~ 07.07.2023 на адресу суду надійшла заява представника позивача адвоката Хворост Д.М. про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат, у якій вона просила суд ухвалити додаткове рішення у справі №525/146/22, яким розподілити судові витрати позивача [PERSON] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 23427 грн. 20 коп., з яких: 2977 грн. 20 коп. судовий збір та 20450 грн. - витрати на правничу допомогу. До заяви додані докази понесених у справі витрат на професійну (правничу) допомогу. Ухвалою суду від 07.07.2023 заяву про ухвалення додаткового рішення призначено до судового розгляду на 09.08.2023. 03.08.2023 на адресу суду надійшли пояснення відповідача у справі [PERSON] , у яких вона просила відмовити у задоволенні заяви про компенсацію витрат на правову допомогу за безпідставністю. В обґрунтування своєї позиції по справі посилалася на недоведеність розміру понесених у справі витрат на правову допомогу, неспівмірність їх розміру з обсягом наданих адвокатом послуг. У судове засідання 09.08.2023 усі учасники судового розгляду не з`явилися. Від представника позивача адвоката Хворост Д.М. надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі та участі позивача. Оскільки усі учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, суд проводить розгляд справи з урахуванням положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 2 ст. 246 ЦПК України). У випадку, визначеному частиною другою статті 246 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу ( ч. 3 ст. 246 ЦПК України). Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати ( п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи ( ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Дослідивши матеріали цивільної справи, надані докази понесених судових витрат, суд встановив наступне. Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 03 липня 2023 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. Визначено місце проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом з батьком [PERSON] . Звільнено [PERSON] від сплати заборгованості по аліментах, яка нарахована при примусовому виконанні виконавчого листа №525/863/13ц виданого 12.09.2013 ( згідно матеріалів виконавчого провадження 20.09.2013) на підставі рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 01.08.2013 про стягнення з [PERSON] та користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідно віку, з 15.03.2019 по день набрання рішенням законної сили. Визнано виконавчий лист №525/863/13ц виданий 12.09.2013 ( згідно матеріалів виконавчого провадження 20.09.2013) на підставі рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 01.08.2013 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.03.2022 (дня подання позову до суду) та до досягнення дітьми повноліття. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено. Позивачем при зверненні до суду з урахуванням заявлених ним позовних вимог був сплачений судовий збір на загальну суму 2977 грн. 20 коп. У частині звернення до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів на утримання дітей, позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Позивачем заявлено до відшкодування витрати на оплату судового збору у розмірі 2977 грн. 20 коп. З урахуванням обставин справи, рішення прийнятого судом, з урахуванням принципу диспозитивності, суд приходить до переконання, що підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 2977 грн. 20 коп. судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду. З урахуванням того, що позивач при зверненні до суду був звільнений згідно норм чинного законодавства від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів на утримання дітей, у цій частині позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному обсязі, також підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір згідно п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Також позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп. за подання до суду заяви про забезпечення позову, яка надійшла на адресу суду одночасно з позовною заявою. Ухвалою суду від 18.03.2022 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. Витрати позивача у цій частині слід віднести за його рахунок, вимога про їх відшкодування стороною позивача не заявлялася. Відповідно до ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Ті самі критерії застосовує Європейський\~\~суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського\~\~суду з прав людини, яку згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19). У позовній заяві під час звернення до суду позивач посилався на те, що орієнтовний розмір витрат на правову допомогу, які він очікує понести у зв`язку зі зверненням до суду з позовом складає 20000 грн. До позову було додано: копію договору №77 від 30.09.2021, ордер про надання правничої ( правової) допомоги від 22.02.2022 та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ( а.с. 60-62, 63, 64 т. 1). До заяви про ухвалення додаткового рішення у справі додано: детальний опис робіт ( наданих послуг) ( а.с. 5-9 т. 3); копію акту приймання-передачі наданої правової допомоги №1 до Договору про надання правової допомоги №77 від 30.09.2021 від 05.07.2023 ( а.с. 10-11 т. 3); копію квитанції від 05.07.2023 про отримання адвокатом Хворост Д.М. від [PERSON] за надання правової допомоги за договором про надання правової допомоги №77 від 30.09.2021 у розмірі 20450 грн. ( а.с. 12 т. 3); копію договору №77 від 30.09.2021 ( а.с. 13-17 т. 3); копію додаткової угоди №1 до договору №77 про надання правової допомоги від 30.09.2021 ( а.с. 18 т. 3). Так, згідно умов договору про надання правової допомоги від 30.09.2021, укладеного між [PERSON] та адвокатом Хворост Д.М., остання взяла на себе обов`язок здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги Клієнту. Пунктом 3.3 Договору визначено порядок обчислення гонорару та вартість правової допомоги. Згідно п. 3.7. Договору, правова допомога вважається наданою після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги, який підписується Сторонами. Пунктом 4.3 Договору визначено строк його дії до 01.01.2022. Відповідно до додаткової угоди №1 до договору №77 про надання правової допомоги від 30.09.2021, Сторони продовжили строк дії договору до 01.01.2026, але в будь-якому випадку до виконання умов договору сторонами. Згідно детального опису робіт (наданих послуг) та акту приймання-передачі наданої правової допомоги №1 до Договору про надання правової допомоги №77 від 30.09.2021 від 05.07.2023 адвокатом Хворост Д.М. були надані позивачу [PERSON] послуги за договором на загальну суму 20450 грн., а саме: надання усної консультації; складання та написання позовної заяви; складання та написання заяви про забезпечення позову; підготовка та написання адвокатського запиту до В/Ч [NUMBER] ; підготовка та написання заяв до суду про видачу судових рішень про стягнення аліментів та розірвання шлюбу; підготовка та написання адвокатського запиту до Великобагачанського ВДВС; підготовка та написання заяви про усунення недоліків; підготовка та написання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; підготовка та написання заяви про виклик свідка; підготовка та написання заяви про виклик та допит дітей; підготовка та написання заяви про відкладення розгляду справи; підготовка та написання проекту заяви свідка [PERSON] ; підготовка та написання заяви про зобов`язання органу опіки та піклування надати висновок щодо розв`язання спор; підготовка та написання заяви про ознайомлення з матеріалами справи; підготовка та написання заяви про виклик свідків; підготовка та написання заяви про видачу копії технічного запису судового засідання від 06.02.2023; участь у 9 судових засіданнях 31.08.2022, 14.11.2022, 18.01.2023, 06.02.2023, 27.03.2023, 03.05.2023, 23.05.2023, 19.06.2023, 30.06.2023; повторна консультація зумовлена отриманням заяви відповідача від 05.09.2022 та ухвал суду від 06.09.2022; підготовка та написання детального опису робіт за договором про надання правової допомоги. Відповідно до\~статті 59 Конституції України\~кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокату діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до\~ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Невичерпний перелік видів адвокатської діяльності наведений у\~ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", серед яких, у тому числі:\~\~надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Відповідно до п. 12 ч. 3\~ст. 2 ЦПК України\~однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Суд вивчивши та проаналізувавши в сукупності всі докази надані стороною позивача в обґрунтування понесених витрат на правову допомогу, оцінюючи їх щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, вважає, що заявлена відповідачем сума є необґрунтованою, а заявлені вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Дослідивши перелік і вартість послуг, наданих адвокатом позивачу за договором про надання правової допомоги, суд не може визнати співмірним зі складністю справи, обсягом наданих послуг та з витраченим адвокатом часом заявлений позивачем розмір його витрат на правничу допомогу. Зокрема, витрати позивача, пов`язані з\~\~підготовкою та подачею до суду заяви про усунення недоліків позовної заяви, оскільки подання цієї заяви було зумовлено діями адвоката позивача: позовна заява була оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 175, 177 ЦПК України. Також позивачем було подано заяву про забезпечення позову, у задоволенні якої судом було відмовлено. Матеріали справи не містять жодного підтвердження направлення адвокатських запитів по даній справі та заяв про видачу копій рішень судів та матеріалів виконавчого провадження, які згідно детального опису робіт (наданих послуг) готувалися адвокатом з метою збирання доказів по справі. Подання стороною позивача трьох окремих заяв про виклик та допит свідків, на переконання суду призвело до штучного завищення витрат на правову допомогу, у ході розгляду цивільної справи сторона позивача відмовилася від допиту частини заявлених свідків. Підготовка проєкту заяви свідка дублюється з причинами надання повторної усної консультації адвокатом позивачу та не потребує спеціальних юридичних знань, як і заяви про відкладення розгляду справи, ознайомлення з матеріалами справи та виготовленням детального опису робіт за договором про надання правової допомоги. Отже, оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат, врахувавши обставини справи, фінансовий стан обох сторін, складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що розмір заявлених [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20450 грн. не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і вони не співмірні з виконаною роботою. З урахуванням вищевикладеного, виходячи з принципу диспозитивності, суд приходить до переконання, що вимоги позивача [PERSON] підлягають до часткового задоволення та підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на його користь 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що об`єктивно підтверджується матеріалами справи та відповідає умовам укладеного договору про надання правової допомоги. В іншій частині заявлених вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial