Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Подільський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 29 червня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. та зареєстрований в реєстрі за №6537, про звернення стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості у розмірі 108 355,60 грн. В обґрунтування внесеного позову посилається на те, що відповідно до відомостей з Автоматизованої системи виконавчого провадження [PERSON] є боржником за виконавчим провадженням № 61698113, відкритим 06 квітня 2020 року Старшим державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко Ольгою Олександрівною. Вказане виконавче провадження відкрито з метою примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича № 6537 від 29 червня 2017 року про стягнення з [PERSON] на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» боргу у розмірі 108 355,60 грн.В рамках виконавчого провадження № 61698113 державним виконавцем винесено постанови про накладення арешту на все майно боржника, накладення арешту на грошові кошти боржника, про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчий дій. Жодного кредитного договору Позивач з Відповідачем ніколи не укладала, що підтверджується відсутністю такого договору у справі нотаріуса. Надані Відповідачем нотаріусу документи жодним чином не підтверджують ані видачу Позивачу кредитних коштів (та отримання коштів Позивачем, відповідно), ані розмір заборгованості, який за підрахунками Відповідача складає 108 355,60 грн, ані наявність між сторонами правовідносин, що виникли на підставі нотаріально посвідченого правочину і можуть бути підставою для вчинення виконавчого напису. Вчинений на борговому документі, який нотаріально не посвідчений, що суперечить Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172.Відповідач не має статусу кредитора по відношенню до Позивача і відповідно не мав права звертатися до нотаріуса за вчинення виконавчого напису.Немає жодних підтверджень розміру суми боргу (сума боргу не є безспірною).Жодних повідомлень перед вчиненням оспорюваного виконавчого напису від Відповідача на адресу Позивача не надходило. Крім того нотаріусу було надано копію претензії, яка не містить ані вихідного номеру, ані дати, ані доказів її отримання Позивачем. Більш того, надані докази відправки Відповідачем поштової кореспонденції датовані 06.06.2017 р.., а вже 29.06.2017 було вчинено виконавчий напис. Тобто, було порушено вимоги пп.2.3 п.2 гл.16 розд.ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ від 22.02.2012 №296/5 (надалі - Порядок) щодо дотримання 30-ти денного терміну, встановленого законом для добровільного погашення заборгованості.У постанові Верховного суду по справі № №758/14854/20 викладено висновок, що у разі якщо боржник не має можливості висловити незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу, це об`єктивно виключає можливість учинення виконавчого напису. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусі, затверджений постановою Кабінет Міністрів України №1172 від 29.06.1389 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до будь-якого договору у простій письмовій формі. Позивач вважає, що приватним нотаріусом Швець Р.О. виконавчий напис вчинено з порушенням норм Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі - Закон № 3425-ХІІ) та постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у зв`язку з чим є підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню». Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку з цим оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства. Просить виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 12.12.2022 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач відзив або інші заяви з процесуальних питань до суду не подавав. Треті особи не звертались до суду з письмовими поясненнями чи іншими заяви з процесуальних питань. Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. 29.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. було виконавчий напис № 6537 у зв`язку із боргом за кредитним договором б/н від 21.08.2007 р. 06.04.2020 року старшим державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко Ольгою Олександрівною, на підставі виконавчого напису №6537 від 29.06.2017 р. було відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Крім того, 06.04.2020 року старшим державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко Ольгою Олександрівною у виконавчому провадженні [NUMBER] накладено арешт на грошові рахунки, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів [PERSON] . Судом встановлено, що в матеріалах справи не міститься доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень виконання за кредитним договором б/н від 21.08.2007 р. Крім того, у матеріалах справи немає доказів про укладення між сторонами нотаріально посвідченого кредитного договору. В матеріалах справи наявна заявка [PERSON] про видачу їй кредитної карти від 21.08.2007 року. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок) затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної Глави Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п.1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вказаний пункт Переліку втратив свою силу згідно постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, якою визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №663 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». У п.10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто залишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому, судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Даний виконавчий напис вчинений всупереч вимогам cт. 88 Закону України «Про нотаріат». В порушення п.2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України Позивач будь-якої вимоги про усунення порушень кредитного договору б/н від 21.08.2007 р. від Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» не менше, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань не отримуала, чим Відповідач позбавив Позивача права оскаржити вимоги у судовому порядку або надати письмові заперечення. В даному випадку при вчиненні виконавчого напису порушено вимоги Закону, оскільки виконавчий напис вчинений з порушенням порядку вчинення виконавчих написів, без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора; також Відповідачем пропущено строк, протягом якого Відповідач міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису. «За відсутності кредитного договору суд позбавлений можливості перевірити належність його оформлення, зокрема, в частині нотаріального посвідчення, перевірити дійсність та безспірність заборгованості, встановити момент виникнення права вимоги та правильність нарахування заборгованості»,. «заявляючи про дійсність і безспірність своїх вимог до позивача-відповідач не надав суду жодних доказів на їх підтвердження, зокрема, кредитного договору». Рішення Подільського районного суду міста Києва у справі № 758/8598/21 від 25.01.2022 року. Оскільки у нотаріальному процесі бере участь одна сторона правочину, то нотаріус оцінює документи як докази лише однієї заінтересованої сторони - стягувача, який звернувся до нотаріуса за захистом своїх цивільних прав, при цьому, нотаріус повинен здійснити перевірку всіх документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії - виконавчого напису, які, зокрема, підтверджують наявність зобов`язання та їх безспірність. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.01.1992 року №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні» роз`яснено, що відповідно до ст.ст.34,36,87,88 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальними нормативними актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Таким чином, відповідачем не було доведено, що при винесенні виконавчого напису було дотримано вищевказаних вимог чинного законодавства, а саме, що приватному нотаріусу було надано документи, які підтверджують безспірність заборгованості - оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про погашення заборгованості, що є необхідними умовами для вчинення виконавчого напису; що було дотримано порядку вчинення виконавчих написів; що Відповідач дотримався строку, протягом якого Відповідач міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.4 ст.81 ЦПК України, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про підставність та доведеність позовних вимог з підстав порушення процедури вчинення виконавчого напису нотаріусом, а тому позов [PERSON] слід задовольнити. Крім того, позивач просить стягнути з позивача на його користь судовий збір у розмірі 992,40 грн. та 496,20 грн. Також позивач у позовній заяві зазначила про витрати на професійну правничу допомогу та вказала, що попередній рахунок витрат на правничу допомогу становить 5 000 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3ст. 137 ЦПК України - для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України - розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивач у позовній заяві зазначила, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК, докази щодо розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Тому суд не вирішує питання про стягнення з відповідача правничої допомоги у даному рішенні, надавши позивачу можливість надати суду докази щодо витрат на правничу допомогу відповідно до ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 992,4+496,2=1 488,6 грн. На підставі викладеного, ст.ст.7, 34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 р. № 1172, ст.ст.4, 12, 13, 76-80, 81, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: approved