Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

І. Короткий виклад позовних вимог: Представник позивача адвокат Гапон О.Я. (надалі Позивач), 28 квітня 2023 року, звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] (надалі\~Відповідача) про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Заявою-Договором про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-166687619 від 05.10.2022 року у розмірі 70\~176,71 грн. та понесенні судові витрати у розмірі 2 684,00 грн. В обґрунтування своїх вимог, представник позивача посилався на те, що 05.10.2022 року між АТ «Райффайзен Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено Заяву-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-166687619 (далі Заява-Договір/Кредитний договір), відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит у розмірі 67\~637,88 грн. під фіксовану процентну ставку в розмірі 41,90 % річних. Кредит надавався строком на 14 місяців. Зазначає, що Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме: надав Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами Договору, а позичальник [PERSON] зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором, однак позичальник припинив виконувати свої зобов`язання в результаті чого станом на 17.02.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 70 176,71 грн. з яких: 67\~637,88 грн. заборгованість за кредитом; 2\~538,83грн. заборгованість за відсотками. З огляду на наведене, враховуючи те, що Відповідач залишає без належної уваги вимогу Позивача щодо необхідності дотримання умов кредитного договору (вимога про погашення заборгованості за кредитним договором від 05.05.2022 року за Вих.№ 114/5-К-286956), просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вищевказаним Кредитним договором від 05.10.2022 року у розмірі 70176,71 та сплачені судові витрати. ІІ. Позиція учасників справи: Представник Позивача в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача (отримане та зареєстроване канцелярією суду за Вх.№1152/23 від 10.07.2023 року), при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень за №8130002613417 та за №8130002638290. Відзив від відповідача [PERSON] , на адресу суду не надходив. Відтак, суд доходить висновку про належне вжиття всіх заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи, будь яких повідомлень про зміну адреси Відповідач суду не подавав, а відтак, суд, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11, ч. 12 статті 128 ЦПК України вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час, місце та порядок судового розгляду зазначеної справи. ІІІ. Процесуальні дії у справі: Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 17.05.2023 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явився, а представник позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. ІV. Встановлені судом фактичні обставини справи: 23.09.2021 року відповідач [PERSON] , звернувся до позивача і підписав Заяву №CMDPI-1818234 про Акцепт публічної пропозиції/Угода. Відповідно до цієї угоди відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку, висловив повну та безумовну згоду з її умовами. 05.10.2022 року між АТ «Райффайзен Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено Заяву-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-166687619 (далі Заява-Договір/Кредитний договір), відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит у розмірі 67\~637,88 грн. під фіксовану процентну ставку в розмірі 41,90 % річних строком на 14 місяців. На підставі п.1.2. Заяви-Договору, Банк відкрив Поточний рахунок «Для виплат» в гривнях на ім`я відповідача та здійснив його Розрахунково-касове обслуговування у відповідності до Правил та Тарифів Банку на ведення та обслуговування Поточних рахунків фізичних осіб. Відповідно до умов п.1.3 Заяви-Договору, Кредитор зобов`язався надати позивальнику кредит в сумі 67\~637,88 грн., а позивальник зобов`язався повернути Банку кредит та сплатити проценти за його користування. Таким чином судом встановлено, що між позивачем і відповідачем був укладений договір про відкриття Поточного рахунку і надання кредиту у належній формі та погоджені всі його істотні умови. Суд зазначає, що у відповідності до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав, надавши [PERSON] кредитні кошти в сумі 67\~637,88 грн. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем, всупереч договірним зобов`язанням, порушувались умови кредитного договору щодо строків внесення та повноти сплати платежів, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка підтверджується розрахунком. Так, згідно розрахунку заборгованості, який перевірений та прийнятий судом як такий, що зроблений фахово у відповідності до умов кредитного договору, розмір заборгованості [PERSON] перед позивачем станом на 17.02.2023 року становить 70\~176,71 грн., що складається з: 67 637,88 грн. заборгованості за кредитом, з яких прострочено 16038,56 грн.; 2\~538,83 грн. заборгованості за відсотками, з яких прострочено 1,607,10 грн. На письмову вимогу позивача (вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором №114/5-К-286956 від 17.02.2023 року, отриману відповідачем особисто під розписку згідно поштового відправлення за №0600024046165) позичальник не відреагував, на час розгляду справи в суді простроченої заборгованості по кредитному договору не погасив. Також, доказів про те, що відповідач [PERSON] , задовольнив вимоги позивача про дострокове повернення коштів матеріали справи не містять і такі відповідачем не долучались. Свого розрахунку заборгованості відповідач [PERSON] суду не надав. Випискою з ЄДРПОУ та банківською ліцензією підтверджується, що позивач є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій. Вказані обставини підтверджуються: копією заяви [PERSON] №014-RO-82-166687619 на приєднання до Договору добровільного страхування життя №РБ1704-г від 12.06.2020 року; розрахунком заборгованості за кредитним договором від 17.02.2023 року; паспортом споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою» від 05.10.2022 року; Заявою-Договором про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-166687619 від 05.10.2022 року; графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (Додаток 1); заявою про акцепт Публічної пропозиції/Угоди №СМDPI-1818234; вимогою про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором №114/5-К-286956 від 17.02.2023 року; Правилами банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк» в редакції з 25.12.2021 року; копією паспорта та ідентифікаційного коду гр. [PERSON] та іншими матеріалами справи. V. Застосоване судом законодавство: Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України «Кредит». Відповідно до п.1 ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. За вимогами статей 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до частин 1,3,4,5,6 ст.11Закону України«Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 12 Закону України "Про споживче кредитування"регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1ст. 3 Закону України "Про споживче кредитування"одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким одноразовим ідентифікатором є 460484+380966678533, який зазначений в укладеному договорі. Відповідно судом встановлено, що відповідач прийняв пропозицію укласти договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту "Кредит готівкою". Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного\~Суду України\~від 09.09.2020\~у справі\~№ 732/670/19,\~від 23.03.2020\~у справі\~№404/502/18,\~від 07.10.2020\~у справі\~№ 127/337824/18 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (ст.ст.205,207 ЦК України). Відповідно до статті 526 ЦК України, Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту статей 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Відповідно до частини 2 статті 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). VI. Висновки суду: Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або отримати від неї певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Будь-яких доказів, які б спростували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем суду не представлено. На час розгляду справи в суді відповідач простроченої кредитної заборгованості не погасив. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, взятих перед банківською установою, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Узагальнюючи, зокрема беручи до уваги те, що відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору, у зв`язку з чим вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, суд приходить до висновку, що позов підставний. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести умови, які мають значення для справи і на які вона посилюється як на підставі своїх вимог або заперечень, крім того, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик виникнення наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Ураховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, з огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог та враховуючи встановлені у сукупності обставини, які свідчать про те, що у суду наявні підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача [PERSON] в користь позивача суму боргу за кредитним договором у розмірі 70 176,71 грн., тобто в межах заявлених позовних вимог. VII. Судові витрати: За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції №17636 від 27 березня 2023 року позивачем було сплачено 2684грн. судового збору. По справі позивачем заявлено вимогу з ціною позову в розмірі 70176,71 грн., котра була задоволена в повному обсязі, а тому у зв`язку із задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 2684 грн. 00 коп.

Outcome: approved