Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

26.04.2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до АТ «Українська залізниця» про стягнення не виплаченої одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік, мотивуючи вимоги тим, що позивач працює у відокремленому підрозділі Фастівське моторвагонне депо регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на посаді машиніста електропоїзда 3 розряду. В 2022 році в період з 13.06.2022 по 06.07.2022 позивач перебував у щорічній відпустці та при виході у відпустку подавав на розгляд керівництву депо 2 окремі заяви: про надання йому щорічної відпустки за 2022 рік; про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік в розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб у відповідності до пункту 3.19 Колективного договору, оскільки позивач має відповідний стаж для отримання вказаного виду матеріальної допомоги. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2022 рік» установлено з 1 січня 2022 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2481,00 гривень. Отже, матеріальна допомога на оздоровлення в 2022 році, яку Роботодавець мав виплатити позивачу і не виплатив по сьогоднішній день становить 14 886,00 грн. = 2481 грн.*6. З метою врегулювання питання щодо виплати належної позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік, в січні 2023 року позивач подав письмову заяву, адресовану керівництву Фастівського моторвагонного депо з вимогою надати інформацію щодо нарахування та виплати належної йому матеріальної допомоги на оздоровлення. Розглянувши вищевказану заяву, керівництво Фастівського моторвагонного депо листом повідомило позивача, що матеріальна допомога на оздоровлення не виплачується на підставі статті 11 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на підставі рішення правління АТ «Укрзалізниця», яке прийнято з урахуванням згаданої вище статті. Однак, позивач вважає, що згідно із ч. 9 ст. 9 ЗУ «Про колективні договори і угоди», роботодавець зобов`язаний ознайомити працівника з текстом колективного договору до початку роботи за укладеним трудовим договором, а також у тижневий строк після укладення колективного договору, внесення до нього змін. Проте, роботодавець жодним чином не повідомив позивача та інших працівників про внесення змін до Колективного договору. Крім цього, керівництвом Фастівського моторвагонного депо не було надано жодних доказів про внесення змін до Колективного договору в частині, що стосуються виплати щорічної матеріальної допомоги на оздоровлення. Незважаючи, на те, що з початку війни позивач своєчасно виходив на роботу, сумлінно виконував та продовжує і надалі виконувати свої трудові обов`язки, беручи до уваги військові дії та високий ризик загрози життя і здоров`ю позивача, адже залізниця є об`єктом критичної інфраструктури, а Роботодавець в такий скрутний час фактично позбавив позивача засобів існування. Також подали клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача на його користь невиплачену допомогу на оздоровлення в розмірі 14 886,00 гривень. Ухвалою від 03.05.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. 02.06.2023 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що матеріальна допомога на оздоровлення відноситься до інших виплат. 14.03.2022 року Правлінням AT «Укрзалізниця» на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022,

Outcome: dismissed