Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з цивільним позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення аліментів. Позовні вимоги обгрунтовані наступним. Позивач та Відповідач зареєстрували шлюб 11 вересня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Новотроїцького районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 55. Від даного шлюбу народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини і сімейне життя припинено біль 2 роки тому. Діти проживають з матір`ю (позивачем). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13.04.2023 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач всіляко ухиляється від сплати аліментів. Між сторонами було погоджено про необхідний для утримання та розвитку дитини розмір аліментів у сумі 3000 грн. Відповідач надав кошти Позивачу добровільно для потреб дитини та вкрай рідко в тій сумі, яку було з ним погоджено. [PERSON] самостійно здійснює повноцінний догляд та виховання дітей, сприяє їх розвитку та становленню. Але самотужки матеріально утримувати малолітніх дітей вкрай важко. З часу окремого проживання відповідач матеріально не приймав та не приймає участь в утриманні дітей. Наразі вона змушена працювати та брати підробіток для необхідного забезпечення дітей. Батько повинен матеріально забезпечувати базові потреби дітей, їм потрібно їсти, пити, одягатися, розважатися, розвиватися. Це вкрай необхідно для її гармонійного та повноцінного розвитку. В зв`язку з відмовою батька добровільно нести витрати на утримання дітей, у позивача виникла необхідність у стягненні аліментів з відповідача в судовому порядку. Позивачці відомо, що відповідач постійно проживає у м. Києві ( не за місцем реєстрації) ще до початку повномасштабної війни. Працює неофіційно і отримує непоганий дохід. Півроку тому відповідач «придбав» автомобіль, вартістю більш як 10000 доларів СЩА, але не став оформлювати право власності, щоб дане майно не вважалося спільним майном подружжя. У зв`язку з відмовою відповідача виконувати свої зобов`язання по утриманню дітей, позивачка в 2021 році звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу. 30.12.2021 року Новотроїцьким районним судом Херсонської області було винесено судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 доходів як аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , справа № 662/2523/21, пров. №2-н/662/79/2021. Даний судовий наказ нібито був надісланий заявниці про що є відомості в картці справи. Але у позивачки є лише не завірена копія судового наказу, що унеможливлює подачу даного наказу до виконання. В березні 2023 року заявниця почала вживати заходів щодо отримання належно завіреної копії судового наказу. У зв`язку з воєнними діями, Новотроїцький районний суд Херсонської області не функціонує через те, що перебуває в окупації. Позивачкою неодноразово було повідомлено батька дітей про те, що вона матеріально потребує матеріальної допомоги для утримання дітей, що вона звернулася до суду з метою стягнення аліментів в примусовому порядку, але кожного разу отримує відповідь, що сплачувати буде тоді, коли буде офіційне рішення і примирення стягнення. Згідно даних Мінфіну середня заробітна плата по м. Києву станом на січень 2022 р.- 21347 грн. Розмір аліментів, має бути необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З врахуванням потреб малолітніх дітей та економічного стану в країні і цін, позивач вважає, мінімальний необхідний розмір аліментів становить 5000 грн. на одну дитину. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11 травня 2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 12 червня 2023 року представником відповідача - адвокатом Вакуленко В.В. подано відзив на позовну заяву. Відповідно до якого відповідач зазначив, що частково заперечує позовні вимоги та не визнає позов в частині того, що він не приймає участі в утриманні дітей. Зазначив, що позивачка необґрунтовано стверджує про непоганий його дохід та придбання автомобіля. Відповідач враховуючи свій матеріальний стан та дохід визнає позов частково та готовий продовжувати сплачувати мінімальний розмір аліментів який не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 04 липня 2023 року представником позивача - адвокатом Косенко Н.Ю. подано відповідь на відзив на позовну заяву про стягнення аліментів на дітей та клопотання про доручення до матеріалів доказів. Згідно з яким позивачка наполягала на задоволені позову в повному обсязі. Також було подано клопотання про виклик свідків. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Косенко Н.Ю. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволені. Відповідач та Представник відповідача, адвокат - Вакуленко Ю.О. в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Заслухавши Вступне слово сторін, показання свідків, дослідивши наявні у справі докази, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 11 вересня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новотроїцького районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 55. Від шлюбу позивач з відповідачем мають двох дітей - Сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] . 30 грудня 2021 року Новотроїцьким районним судом Херсонської області було винесено судовий наказ щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей а саме: про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 20.12.2021 року та до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 квітня 2023 року шлюб між сторонами було розірвано. Також, судом були допитані свідки. Свідок [PERSON] , суду пояснила що вона є кумою. З [PERSON] чотири місяці винаймають житло спільно та бачить як вони живуть із дітьми. Ганна бере підробітки, оскільки не вистачає грошей. Також розповідала, що [PERSON] їй неодноразово розповідала, про [PERSON] та про те, що він не допомагав та не надавав допомоги їй раніше, але дітей брав. [PERSON] відомо, що [PERSON] працює, має автомобіль на якому їздить у вихідні дні та будні. Бачила це чотири рази. Так, як вона живе разом із [PERSON] , на її очах відбувалися зустрічі дітей з батьком. Принаймні чотири місяці відповідач брав дітей та витрачався на іграшки та батути. Свідок [PERSON] , суду пояснила що є знайомою [PERSON] . Знає, що [PERSON] вже чотири - п`ять років проживає в Києві та працює, але грошей не вистачає. [PERSON] участі у вихованні дітей не бере, дуже рідко допомагає, іноді бере дітей на прогулянки, щось купує. Бачила [PERSON] на автомобілі «Форд» за кермом тричі, після нового року. Знає що він працює таксистом. Зі слів [PERSON] вона бачить дітей та їх життя. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до ч. 1-3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину, визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» , виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Положеннями ст. 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Зважаючи на те, що питання стягнення аліментів вирішено судовим наказом № 662/2523/21 Новотроїцького районного суду Херсонської області від 30 грудня 2021 року, задоволення вимог позову призведе до подвійного стягнення аліментів. Таким чином, підсумовуючи викладене, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність обставин позову, а тому у задоволенні останнього необхідно відмовити. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частини 1 та 2 ст.141 ЦПК України регламентують розподіл судових витрат між сторонами, а саме: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: - у разі задоволення позову на відповідача; - у разі відмови в позові на позивача; - у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволені позову, витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на Позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed