Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

В серпні 2022 року адвокат Крижанівський О.А. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області та [PERSON] , в якому зазначив, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , внаслідок чого відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Посилаючись на те, що позивач являється спадкоємцем [PERSON] , однак, нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, представник позивача просить визнати за позивачем право власності на 1/2 частину спірного майна в порядку спадкування. В судове засідання учасники справи, які були належним чином повідомлені про час і місце його проведення, не з`явилися. Представником позивача подано до суду заяву про підтримання позову та про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Романівською селищною радою Житомирського району Житомирської області заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзив не подала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Судом встановлено, що житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , належав [PERSON] . Відповідно до цивільного законодавства, чинного на час будівництва спірного будинку, громадяни могли мати у власності житловий будинок. При цьому наявність такого права не пов`язувалась з його обов`язковою державною реєстрацією. [INFO] помер [PERSON] внаслідок чого відкрилась спадщина, до складу якої входить спірний житловий будинок. Вказані обставини встановлені рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 01 червня 2018 року у цивільній справі № 290/841/17, яке набрало законної сили 03 липня 2018 року. Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З матеріалів спадкової справи № 17, що заведена після смерті [PERSON] вбачається, що [PERSON] у встановлений законом строк реалізувала свої спадкові права та є спадкоємцем першої черги за законом на підставі статті 1261 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Окрім позивача заяву про прийняття спадщини подала також дочка спадкодавця - [PERSON] (відповідач у справі). 06 травня 2021 року державним нотаріусом Романівської державної нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину спірного житлового будинку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27 лютого 2023 року, право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] . Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно частини першої статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до частин першої, другої статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Враховуючи, що спадкодавець [PERSON] набув у передбаченому законом порядку право власності на спірний житловий будинок, частину якого успадкувала позивач, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину цього нерухомого майна.

Outcome: approved