Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог від 23 червня 2023 року зазначає, що рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 12 травня 2017 року від батька [PERSON] відібрано без позбавлення батьківських прав чотирьох малолітніх дітей та стягнуто на їх утримання аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття, на користь опікуна, прийомних батьків, батьків-вихователів або державного закладу, де будуть утримуватися діти, починаючи з 06 лютого 2017 року. Згідно з розпорядженням районної державної адміністрації №198/А-2017 від 22 червня 2017 року, опікуном над дітьми призначено позивачку у справі. Рішення суду в частині стягнення аліментів відповідачем не виконується, сума заборгованості за аліментами становить 243447, 55 грн. Згідно з розрахунком позивачки розмір пені за час прострочення сплати аліментів становить 2420756,45 грн, що перевищує розмір заборгованості. Просить стягнути з відповідача пеню за час прострочення сплати аліментів у сумі 243 447,55 грн. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивачка надала суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, проти заочного розгляду справи заперечень не мала. Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчать поштові повідомлення у справі. Про причини неявки відповідач суду не повідомив. Відзив на позов не надав. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважав за можливе здійснити заочний розгляд справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступні фактичні обставини. Так, відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.7-10). Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 12 травня 2017 року у [PERSON] відібрано без позбавлення батьківських прав дітей та стягнуто аліменти на їх утримання у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) батька, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2017 року і до повноліття дітей, на користь опікуна, прийомних батьків, батьків-вихователів або державного закладу, де будуть утримуватися діти (а.с.12-13). Згідно з розпорядженням районної державної адміністрації №198/А-2017 від 22 червня 2017 року, опікуном над дітьми призначено [PERSON] - позивачку у справі (а.с.14). 06 липня 2017 року судом видано виконавчий лист, який стягувачкою [PERSON] звернуто до примусового виконання (а.с.18-зворот). 10 липня 2017 року державним виконавцем Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Абрамович Л.О. відкрито виконавче провадження №54253348 з примусового виконання вказаного виконавчого листа (а.с.17). Як вбачається з розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, виданого Татарбунарським відділом державної виконавчої служби у Білгород-Дніістровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса), заборгованість відповідача по аліментам за період з 06 лютого 2017 року по 31 березня 2023 року становить 243 447, 55 грн. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Визначаючи розмір неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує Правову позицію Верховного Суду в справах №572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року, №607/13692/18 від 24 березня 2021 року, яка є обов`язковою до застосування, та в якій зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Розрахунок пені за відповідний місяць, в якому було прострочено сплату суми аліментів, обраховано за формулою: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1% . Відповідно до розрахунку пені *, розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів відповідачем за період з 06 лютого 2017 року по 31 березня 2022 року становить 2 243759,31 грн, що в свою чергу є більше 100 відсотків заборгованості, тому з урахуванням вищезазначеного, до стягнення з відповідача підлягає сума пені у межах заявлених позовних вимог у розмірі 243 447, 55 грн. Дослідивши докази по справі, враховуючи те, що відповідач розміру заборгованості за аліментами не спростував, так само як і своєї вини у її виникненні, суд дійшов до таких висновків. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 12 даного Закону передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Вставка ст.196 СК* Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: approved