Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась з вищевказаним позовом до суду в обгрунтування якого вказала, що з 14.11.2018 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, яка проживає з позивачкою. На даний час позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Єдиним джерелом доходу є місячна одноразова допомога при народженні дитини у розмірі 860 гривень, якої недостатньо, щоб забезпечити малолітню дитину та себе. Відповідач працює. Стан здоров`я та матеріальне становище дозволяє надавати належну матеріальну допомогу своїй дитині та їй як дружині з якою проживає дитина до 3-х років, як відомо позивачці аліменти відповідач [PERSON] нікому не сплачує. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд: Стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженця та жителя: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер невідомо на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини суми всього доходу щомісяця до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трьох років. Позивачка [PERSON] в судове засіданні не з`явилась, надала суду заяву якою позовні вимоги підтримала повністю та просила справу розглянути без її участі та без застосування фіксації судового засідання технічними засобами (а.с.43). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.31,42), з матеріалами справи ознайомлений (а.с.33), відзив на позовну заяву не надавав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання на підставі вимог ст. ст. 223,247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що з 14.11.2018 року [PERSON] та [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] видане Попільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 14.11.2018 року, актовий запис № 9 (а.с.5). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження видане 06.08.2019 року Попільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 108 (а.с.4), яка проживає з позивачкою. На даний час позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Єдиним джерелом доходу є місячна одноразова допомога при народженні дитини у розмірі 860 гривень, що підтверджується Довідкою №23 від 20.01.2022 року Попільнянського відділу №4 Управління соціального захисту населення Житомирської області (а.с.6), якої недостатньо, щоб забезпечити малолітню дитину та себе. Відповідачем [PERSON] не було надано до суду жодних доказів, що його стан здоров`я та матеріальне становище не дозволяє надавати належну матеріальну допомогу своїй дитині та дружині з якою проживає дитина до 3-х років. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини не надає. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Частинами 1,2 ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до ч. 2-4 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивач та відповідач не вирішили. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. При визначенні розміру аліментів, які будуть стягуватися на дружину, суд враховує, що відповідач є працездатним, про незадовільний стан здоров`я суду не повідомив, про перебування на його утриманні інших осіб доказів не надав. При цьому суд також враховує, що позивачка не працює і на даний час не має можливості працювати у зв`язку з необхідністю здійснювати догляд за дитиною віком до трьох років, інших доходів, крім державної допомоги при народженні дитини не має, а тому стягнення аліментів є необхідним для захисту її інтересів та інтересів дитини. Відповідачем не надано суду підтверджень щодо неможливості ним утримувати дружину. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, надані докази, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний організовувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обов`язки щодо дитини, в тому числі утримувати її, а також утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років і з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/4 частини суми всього доходу щомісяця до досягнення дитиною трьох років. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved