Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

До Мар`їнського районного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть, видане Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), серія [NUMBER] від 21.12.2022 року, актовий запис № 2523. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, до складу якої входить легковий автомобіль марки RENAULT модель DOKKER, об`єм двигуна 1461, рік випуску 2013 року,реєстраційний номер [NUMBER] , колір чорний, номер шасі [NUMBER] , який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 25.10.2013 року. До дня смерті чоловіка, вони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого виконавчим комітетом Курахівської міської ради, Мар`їнського району Донецької області [NUMBER] від 06 листопада 1970 року, актовий запис № 166, проживали разом за зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] . Після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини, позивач як спадкоємець першої черги, для оформлення свідоцтва про право власності на спадщину за законом звернулась 04.07.2013 року до приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Леонова С.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на весь автомобіль марки RENAULT модель DOKKER, об`єм двигуна 1461, рік випуску 2013 року, реєстраційний номер [NUMBER] , колір чорний, номер шасі [NUMBER] , але їй було відмовлено на підставі Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.07.2023 року, у зв`язку з тим, що спадкоємцем першої черги є також відповідач, який на момент смерті спадкодавця був зареєстрований за адресою реєстрації місця проживання спадкодавця, від якого у встановлений законом строк не находило до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини, а тому він вважається таким, що прийняв спадщину. На підставі поданої заяви позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.07.2023 року на весь автомобіль марки RENAULT модель DOKKER, об`єм двигуна 1461, рік випуску 2013 року,реєстраційний номер [NUMBER] , колір чорний, номер шасі [NUMBER] , приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Донецької області Леоновим С.І. було заведено спадкову справу за №70882066, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 73063921 від 04.07.2023 року. У зв`язку з відмовою у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на весь автомобіль марки RENAULT модель DOKKER, легковий універсал, реєстраційний номер [NUMBER] , після померлого [INFO] [PERSON] , позивач вимушена звернутись до суду з питання визнання права власності в порядку спадкування за законом. Повідомляє, що відповідач не претендує на частину спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] та підтримує звернення позивача до суду, про що повідомив її в усній розмові. Він не мав та немає наміру на спадкування спадщини, тому й не замислювався проте, що потрібно до нотаріуса подати заяву про відмову у прийнятті спадщини, оскільки фактично він не мешкав разом зі спадкодавцем. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у встановлений законодавством строк та порядок, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановлений законодавством строк та порядок. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві. Відповідно до ст. 16 ЦК України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо законом або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позовній заяві вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або проголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день проголошення її померлою. В силу ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту має місце спадкування за законом. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень частини першої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Відповідач з 2020 року не проживає за місцем реєстрації, що підтверджується Актом в підтвердження того, що за вказаною адресою зареєстровані, але не мешкають від 06.06.2023 року № 2, складений депутатом Курахівської міської ради, та затверджений секретарем Курахівської міської ради. Даний акт підтверджує факт, проте що на час смерті спадкодавця місце проживання відповідача було зареєстровано за однією адресою, який на час відкриття спадщини зі спадкодавцем фактично не проживав, а тому і не прийняв спадщину, оскільки заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не надав у встановлений законом строк. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою, другою статті 29 Цивільного кодексу України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Положення даної статті не ставить місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), від 28 квітня 2021 року, справа №204/2707/19 (провадження № 61-15380св20). Реєстрація місце проживання відповідача за місцем проживання спадкодавця, не є свідченням прийняття спадщини, оскільки відповідач фактично не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Згідно частини першої статті 1271 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Оскільки,відповідач фактично не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем та протягом строку встановленого законодавством, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подав, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності відповідно до ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили, є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що викладені обставини дають підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі та за позивачем необхідно визнати права власності на майно померлого спадкодавця в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1225, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, суд -

Outcome: approved