Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» звернувся в Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом, в якому просить стягнути солідарно із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання та внески у розмірі 88665 грн. 29 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 31868 грн. 69 коп. та 3% річних у розмірі 7105 грн. 03коп., а всього 127639 грн. 01 коп., а також стягнути у частках сплачений ними судовий збір в сумі 2270 грн. Свої вимоги мотивує тим, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі відповідної ліцензії забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси. Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ». Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п.18,20,30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 08.10.1992р. №572, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки,встановлені відповідними договорами або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Оскільки в будинку [ADDRESS] встановлено будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири. У квартирі [ADDRESS] встановлено лічильник обліку гарячого водопостачання, тому згідно з п. 20 вищевказаних правил плата за послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документу (розрахункової книжки, платіжної квитанції, тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Періодична повірка, обслуговування та ремонт вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води у квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором (ст.4 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»). Тож, споживачі зобов`язані своєчасно подавати лічильники на періодичну повірку. Відтак, засоби обліку води, які не пройшли періодичної повірки не можуть вважатися як такі, що відповідають встановленим вимогам та не допускаються до експлуатації. Таким чином, розрахунки за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з приміщень абонентів, де повірка лічильників не проведена, проводяться згідно зі встановленими нормативами споживання з урахуванням кількості зареєстрованих в помешканні осіб. Згідно з п.14 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 №630, показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця. У разі, якщо споживач вчасно не подав показники лічильника обліку гарячого водопостачання, то згідно п.11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 №630, плата за послуги нараховується на нормативами (нормами) споживання пропорційно кількості мешканців квартири, з подальшим перерахунком відповідно до п.18 цих Правил. Після проведення періодичної повірки приладів розподільного обліку води, нарахування буде проводитися згідно показань повірених лічильників води. З 01.08.2020 у зв`язку з тим, що відповідачами не було надано належних документів про проведення повірки лічильника по гарячому водопостачанню по квартирі [ADDRESS] , було переведено на норму; в подальшому нарахування за послугу здійснювалися згідно п.21 Правил, а саме, згідно з установленими нормативами (нормами) споживання на одну зареєстровану особу. Згідно відповіді на адвокатський запит Плахи О.В. №14484-01-10 від 08.07.2021, наданої Управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради за адресою: [ADDRESS] зареєстровані п`ять осіб - всі солідарні відповідачі. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Зі споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання квартири [ADDRESS] відповідачем [PERSON] , 13.02.2018 укладено договір № 9802/8 про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води. Крім того, щодо періоду виникнення спірної заборгованості до укладення 13.02.2018 договору №9802/8 позивач зазначає наступне: обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено як на споживача (відповідача), так і на виконавця (позивача) (п. 1 ч. 2 ст. 7, п. 2 ч. 2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до ч.5 ст. 13 вищевказаного Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Щодо надання послуг іншим відповідачам без підписання з ними договору, то зазначено, що відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача (відповідача) від оплати послуг у повному обсязі. Тож, відповідачі зобов`язані оплатити позивачу усі фактично спожиті ними комунальні послуги (з централізованого опалення та гарячого водопостачання) у повному обсязі. Стаття 9 вищевказаного Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що споживач здійснює оплату за житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно з п.9 договору №9802/8 від 13.02.2018 розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата здійснюється щомісячно протягом року. Платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Як зазначено у позові, відповідачі своєчасно та у повному обсязі з січня 2013 року не вносили плату за отримані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання, а також не здійснювали внески за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, згідно ст.17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та згідно рішення Черкаського міськвиконкому №1021 від 17.09.2019, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 01.08.2021 складає 88665, 29 грн., що підтверджується розрахунком по особовому рахунку № [NUMBER] . Позивач вказує, що відповідачі фактично, споживаючи вищезазначені послуги, не надсилали позивачу жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надавав відповідачам житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі. Вищевказана квартира не від`єднана від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання у встановленому законом порядку. Підведення централізованого опалення до стояка у межах квартири відповідачів свідчить про виконання послуг позивачем. Крім того, відповідно до п. п. 5.10.11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», споживач зобов`язаний сплачувати надані житлово-комунальні послуги» за цінами та тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг, інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача. Пунктом 5 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В ч.3 ст.13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 541 ЦПК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Крім того, відповідачам на суму боргу, відповідно до ст. 625 ЦК, нараховані інфляційні втрати в сумі 31868 грн. 69 коп. та 3 % річних, що становить 7105 грн. 03 коп. На підставі викладеного вище, позивач просить суд, - стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість з централізованого опалення, гарячого водопостачання та внески у розмірі 88665 грн. 29 коп., інфляційну складову боргу - 31868грн. 69 коп., 3% річних - 7105 грн. 03 коп., а всього - 127639 грн. 01 коп. та сплачений судовий збір в сумі 2270,00 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.10.2021 відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін. Визначено строк сторонам для подання заяв по суті справи. Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.12.2021 позовні вимоги задоволені повністю. Ухвалою суду від 03.04.2023 вказане заочне рішення скасоване і справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачем [PERSON] через представника адвоката Кучер Ю.В. подано відзив на позов, за яким просить застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказано, що відповідач з 01.07.2016 фактично проживає за адресою [ADDRESS] , на підтвердження чого складено Акт опитування сусідів від 10.03.2023 № 324. Вказана вище квартира не приватизована, вона не є її власником, основним квартиронаймачем чи членом його сім`ї, хоча у квартирі вона зареєстрована. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач була фактичним споживачем житлово-комунальних послуг у період часу, за який нараховується позивачем заборгованість. Також зазначено, що позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за період з січня 2013 по серпень 2021 року. Разом з тим, зазначає, що на розгляді в Придніпровському районному суді м. Черкаси перебувала заява про видачу судового наказу Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» про стягнення боргу за спожиту теплову енергію із боржника [PERSON] . 22.03.2017 в справі №711/1530/17-ц видано судовий наказ, яким з [PERSON] стягнуто 52176,14 грн заборгованості за спожиту теплову енергію. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.05.2021 скасовано судовий наказ від 22.03.2017, виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси по справі № 711/1530/17. З матеріалів справи № 711/1530/17 вбачається, що оборот нарахування і оплати по о/р 11062044 за адресою [ADDRESS] складений на ім`я споживача [PERSON] , період нарахування заборгованості з 2000 року до 01.02.2017. Відповідач не погоджується із розміром заборгованості і вважає, що позивачем пропущені строки позовної давності. Позивачем через представника за довіреністю [PERSON] подано відповідь на відзив, за якою просить позовні вимоги задовольнити. Зазначено, що відповідачі жодних заяв та звернень про небажання отримувати послуги, чи про те, що вони не проживають у помешканні, до підприємства не надавали. Посилання відповідача на акт опитування сусідів, є безпідставними. Крім того, з відповідачем [PERSON] та підприємством був укладений договір від 13.02.2018, яким визначено розмір заборгованості, а тому вона визнала заборгованість, яка мала місце на 01.02.2018. Вважає, що позивачем не пропущені строки позовної давності. Відповідачем [PERSON] через представника адвоката Кучер Ю.В. подані заперечення на відповідь, за якими просить відмовити у задоволенні позову. Інші відповідачі не скористалися правом подати відзив на позовну заяву. В судовому засіданні представник позивача просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, враховуючи доводи позовної заяви та відповіді на відзив. Крім того, просила відмовити у застосуванні строків позовної давності. В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову та застосувати строки позовної давності. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомили. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав: як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2)створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що на ПАТ «Черкаське хімволокно» (в подальшому ПрАТ) покладено обов`язок щодо забезпечення тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності, що підтверджується ліцензією Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.11.2012 № 374 (переоформлено рішенням від 29.12.2016 №2444). Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація, а послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. ПрАТ «Черкаське хімволокно» як суб`єкта господарювання з постачання теплової енергії, законодавством визначено виконавцем послуг з централізованого постачання гарячої води. Згідно з інформацією Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 08.07.2021 №14484-01-10, наданої на запит адвоката Плаха О.В., за адресою: [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Згідно із ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Також, відповідач [PERSON] є стороною договору №9802/8 від 13.02.2018 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, який є чинним. За вказаною адресою відповідачі отримують послуги від ВП «Черкаська ТЕЦ», відкритий о/ р 11062044, але ухиляються від перерахування щомісячної оплати за опалення та гаряче водопостачання, про що свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості, який ними не спростований. Відповідно до п. п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (які були чинними на час спірних правовідносин, але з 01.05.2022 втратили чинність, враховуючи постанову КМУ від 02.02.2022 №85), споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. З моменту надання позивачем споживачам послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ (в редакції Закону України №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, що чинна з 09 червня 2018 року; діє в частині положень частини третьої статті 11, абзаців першого та другого частини п`ятої статті 18 з 1 січня 2019 року; введено Закон в дію з 01 травня 2019 року відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ), житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами п.2 ч.1 ст. 5 цього ЗУ. Права та обов`язки споживачів визначені у статті 7 згаданого Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (у редакції, що чинна до дії вище вказаного Закону, тобто й на час виниклих правовідносин) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до вимог п. 1 ст. 1 Закону № 1875-ІV споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична особа чи юридична особа, яка отримує чи має намір отримувати житлово-комунальні послуги. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються зокрема й на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Як зазначено у статті 19 згаданого Закону, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№ 1875- ІV) визначено права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Крім того, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, в редакції, що чинна з 09 червня 2018 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Крім того, нарахування позивачем оплати житлово-комунальних послуг за надані послуги споживачевам здійснюється відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку, що відповідає вимогам Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (які були чинними на час спірних правовідносин, але з 01.05.2022 втратили чинність, враховуючи постанову КМУ від 02.02.2022 №85). За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Із відповідачем [PERSON] , 13.02.2018 укладено договір №9802/8 про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води у квартиру [ADDRESS] . Вказаний договір укладено на 1 рік. Згідно з п.31 договору №9802/8 він вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією зі сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Таких заяв сторонами не надавалося, тому договір №9802/8 пролонгований і є дійсним на сьогоднішній день. Той факт, що з іншими відповідачами не укладений договір, не є підставою для того, щоб не вважати їх споживачами наданих підприємством послуг. Крім того, у договорі зазначено, що суб`єктами користування послуг є п`ять осіб (п.2 договору). Крім того, судом встановлено, що 22.03.2017 у справі №711/1530/17-ц Придніпровським районним судом м.Черкаси було видано судовий наказ, яким з [PERSON] стягнуто 52176,14 грн заборгованості за спожиту теплову енергію. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.05.2021 цей судовий наказ скасовано. Також, під час розгляду справи встановлено, що між ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» та [PERSON] 01.02.2018 був укладений договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги. За цим договором сторони визначили, що станом на 01.02.2018 заборгованість становить 58338грн. 90коп. Крім того, враховуючи дані розрахунку заборгованості, наданого позивачем та пояснення представників сторін, відповідачем [PERSON] у лютому 2018 був здійснений платіж на виконання цього договору у розмірі 5000грн., тобто такому розмірі, що визначений п. 1 договору. Відповідно до п.4 договору від 01.02.2018, громадянин зобов`язується забезпечити своєчасне погашення боргу за ЖКП згідно з умовами, визначеними договором; у разі розірвання договору при відчудженні житлового приміщення сплатити не внесену суму розстроченого боргу та суму нарахованої пені, своєчасно повідомляти підприємство про зміни у складі зареєстрованих в житловому приміщенні осіб, розміру їх доходів. Під час розгляду справи судом встановлено, що крім розміру внеску 5000грн. на виконання договору про реструктуризацію заборгованості по ЖКП ні [PERSON] , ні іншими відповідачами кошти на погашення заборгованості внесені не були. У випадку невиконання умов, викладених у п.4 даного договору більше 6 місяців, договір вважається розірваним, сума заборгованості і пеня стягуються в судовому порядку без додаткового попередження боржника. В разі несплати в поточному місяці щомісячного нарахування та визначеної суми боргу, згідно договору до 30 числа кожного місяця, договір буде вважатися розірваним в односторонньому порядку. Борг, який залишимвся на момент розірвання договору підлягає до сплати в 10-денний період (п.п. 7 ,8 договору). Таким чином, позивач вказує, що даний договір є таким, що розірваний, оскільки не був виконаний відповідачем [PERSON] .. Отже, зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017 (в першій редакції, яка була чинною з 10.12.2017 року, в т.ч. і на час виниклих правовідносин), комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства. Внески за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання включаються до плати виконавцю відповідної комунальної послуги і в рахунку відображаються окремо. Згідно із рішенням Черкаського міськвиконкому №1021 від 17.09.2019, встановлено розмір внесків за обслуговуваня вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води власникам (співвласникам) будівель м.Черкаси, які приєднані до інженерних мереж ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» в розрізі кожної будівлі окремо (згідно додатку). Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, судом перевірено інформацію про зареєстроване місце проживання відповідачів, та встановлено, що відповідно до відомостей відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 16.09.2021р., отриманих судом 23.09.2021р. та від 03.11.2021р. отриманої судом 09.11.2021р. всі відповідачі: [PERSON] , [INFO] з 17.05.1995р.; [PERSON] , [INFO] з 17.05.1995р.; [PERSON] , [INFO] з 21.10.1998р.; [PERSON] , [INFO] з 17.05.1995р.; [PERSON] , [INFO] з 17.05.1995р., є зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 541 ЦПК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ст. 543 ч.ч.1, 2 ЦК України). Таким чином, за результатами розгляду справи судом достеменно встановлено, що місце проживання всіх відповідачів зареєстроване за адресою: [ADDRESS] і тому вони мають право користування як жилим приміщенням, так і наданими, зокрема підприємством позивача, послугами. Той факт, на який посилається відповідач [PERSON] , що вона з 01 липня 2016 року не проживає за вказаною адресою, а мешкає по [ADDRESS] , про що надала акт опитування сусідів від 10.03.2023, - є безпідставним, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства та п.4 договору від 01.02.2018 вона повинна була повідомляти позивача про настання певних обставин, в тому числі про своє непроживання за адресою помешкання, куди надавались певні послуги, що нею виконано не було. Крім того, суд звертає увагу, що і при укладанні договорів про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 13.02.2018 і про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 01.02.2018, відповідачем [PERSON] не повідомлялося підприємство про інше її місце фактичного проживання, а навпаки вона підтвердила, що користувачами послуг є п`ять осіб, що відповідає кількості зареєстрованих осіб та визначених відповідачів по справі. Також стороною відповідача не доведено, що серед цих п`яти осіб були хтось інші, ніж ті, до яких пред`явлені позовні вимоги. З даного питання судом враховані і висновки постанови ВС від 01.10.2020 по справі №757/37752/18. Як зазначалось вище, у квартирі [ADDRESS] встановлено лічильник обліку гарячого водопостачання, а тому відповідачі повинні були на виконання п.п.11, 14, 18, 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 (які діяли на час спірних правовідносин до 01.05.2022) повідомляти позивача про дійсні показники лічильника та проводити періодичну його повірку. Оскільки відповідачами, як споживачами послуг, вчасно не подавались показники лічильника обліку гарячого водопостачання, то відповідно до п.11 вказаних Правил №630 плата за послуги нараховувалася за нормативами (нормами) споживання пропорційно кількості мешканців квартири, з подальшим перерахунком, відповідно до п.18 цих Правил. Під час розгляду справи, відповідачами жодними належними та допустимими доказами не доведені обставини про факти передачі ними відповідних показників та про повірку лічильника, щоби давало суду можливість зменшити розмір заборгованості, яка наявна станом на 01.08.2021. Що стосується доводів відповідача [PERSON] та її представника адвоката Кучер Ю.В. щодо пропуску позивачем строків позовної давності (ст.ст. 257, 258 ЦК України) при нарахуванні суми заборгованості за житлово-комунальні послуги, а також про те, що договір від 01.02.2018 про реструктуризацію заборгованості по ЖКП не може застосовуватися при вирішенні даного спору, то вони є безпідставними та необгрунтованими. Так, вказаний договір був укладений з відповідачем, як наслідок виниклої заборгованості по житлово-комунальним послугам і предметом цього договору (п.1) є саме те, що підприємством було надано відповідачу розстрочку у погашенні заборгованості, яка виникла станом на 01.02.2018 у розмірі 58338грн. 60коп. Тобто цей розмір заборгованості був визнаний відповідачем [PERSON] і нею у лютому місяці 2018 року був сплачений розмір внеску у більшому розмірі, ніж обов`язковий платіж, крім щомісячних нарахувань - 3241грн. 63коп. по даному договору у розмірі 5000грн., що визнається сторонами. Крім того, дослідивши розрахунок заборгованості, який наданий позивачем, вбачається, що з листопада 2017 року по 01.08.2021 сторона відповідача здійснювала оплати за надані позивачем послуги, в тому числі й у більшому розмірі, ніж поточні нарахування у певному місяці. Також, відповідачами не доведено призначення платежу, тобто платіж, який здійснений у конкретному місяці періоду заборгованості, як такий, що сплачений як поточний платіж, а не як оплата вже наявної заборгованості. Слід також зазначити, що свого розрахунку заборгованості на спростування того, який наданий позивачем, відповідачами надано не було. Як і не доведено, що оплата відповідачами загальної заборгованості була в більшому розмірі, ніж зарахована позивачем. Отже, за викладених обставин, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви відповідача [PERSON] щодо застосування строків позовної давності. Таким чином, позовні вимоги про стягнення у солідарному порядку з відповідачів на користь позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги (опалення, гаряче водопостачання та внески) у розмірі 88665грн. 29коп. (станом на 01.02.2018 борг 58338,60грн. мінус сплачені кошти на погашення боргу по договору 5000грн. = 53338,60грн. + за період з 01.02.2018 по 01.08.2021 борг 35326,69грн. = 88665,29грн.) підлягають до задоволення. Даний розмір заборгованості стороною відповідача не спростований належними, допустимими та переконливими доказами. Що стосується нарахувань за ст. 625 ч.2 ЦК України, то слід стягнути з відповідачів солідарно 3% річних у розмірі 6645грн. 13коп. (3707,85грн. + 2937,28грн.): 35326,69грн. (з 01.02.2018 по 01.08.2021 = 1278 днів, що становить 3707грн. 85коп.; 53338,60грн. (борг станом на 01.02.2018, який слід було погасити за договором від 01.02.2018 у строк до 01.10.2019 (з 01.10.2019 по 01.08.2021 = 671 день) = 2937грн.28коп.). Суд вважає, що відповідачі не виконали належним чином грошове зобов`язання: порушили строки сплати коштів за надані позивачем житлово-комунальні послуги, а також частково здійснювали оплати, але не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 01.08.2021 виникла заборгованість. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача інфляційних втрат, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, то в цій частині слід відмовити, оскільки позивачем такі нарахування не доведені. Таким чином, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, враховуючи вище викладене. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в сумі 2270грн. 00коп., що підтверджується платіжним дорученням № 263 від 27.08.2021. Тож, до стягнення із відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» Черкаської міської ради підлягає судовий збір в рівних частках по 339 грн. 05 коп. з кожного, враховуючи, що позжовні вимоги задоволені частково на 74,68%. На підставі викладеного та

Outcome: partial