Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

В березні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 17.10.2018р. був прийнятий на роботу на посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Деражнянської районної філії Хмельницького обласного центру зайнятості (далі Хмельницький ОЦЗ).\~ 03.01.2023р. позивача попереджено про зміни в організації праці відповідно до якого посаду яку він обіймав виведено з штатного розпису (скорочено). А тому відповідно до ст. 49-2 КЗпП України його попереджено про наступне вивільнення по закінченню двох місяців з моменту попередження за п.1. ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку. 03.03.2023р. наказом № 129-к позивача звільнено з займаної посади з 06.03.2023р. Однак як зазначив позивач в попередженні від 03.01.2023р. в порушення ст. 49-2\~ КЗпП України\~ йому не\~було запропоновано іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, а також не враховано\~ переважне право на залишення на роботі. Виходячи із наведеного позивач просив суд поновити його на посаді провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Деражнянської районної філії Хмельницького ОЦЗ з 03.03.2023р. Стягнути з Хмельницького ОЦЗ на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі та судові витрати. Ухвалою судді від 03.04.2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, роз`яснено право відповідача подати відзив на позовну заяву. 19.04.2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому останній заперечував проти задоволення вимог позову в повному обсязі. Вказував, що звільнення позивача здійснене із дотриманням вимог закону. Ухвалою суду від 04.05.2023 року підготовче провадження у справі закрито, призначено її судовий розгляд по суті. 27.07.2023 року розгляд справи завершено ухваленням рішення по суті спору. В судому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали в повному обсязі та просили його задоволити. При цьому, позивач вказував, що бажав залишитись працювати за місцем свого проживання, тобто за місцем знаходження Деражнянського відділу Хмельницької філії Хмельницького ОЦЗ, в зв`язку з чим відмовлявся від пропозицій відповідача щодо працевлаштування у м. Хмельницькому. За обставин, які мали місце, вважав, що саме йому відповідач зобов`язаний був запропонувати посаду кар`єрного радника вказаного відділу, оскільки посадові обов`язки частково збігаються із обов`язками провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг, посаду якого обіймав до звільнення. Представники відповідача заперечували проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В силу ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Судом встановлено, що 17.10.2018 р. [PERSON] був прийнятий на посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Деражнянської районної філії Хмельницького ОЦЗ (а.с.6-7 Т.1).\~ \~ \~ \~ \~Згідно наказу №116-к від 16.12.2022 року Хмельницького ОЦЗ працівників Деражнянської районної філії Хмельницького ОЦЗ, в тому числі провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг [PERSON] попереджено про можливе наступне вивільнення з роботи в зв`язку з ліквідацією, скороченням чисельності та штату працівників (а.с.52-53 Т.1). \~ \~ \~ \~03.01.2023року [PERSON] ознайомився із вказаним наказом (а.с.54 Т.1). Наказом № 129-к від 03.03.2023 року Хмельницького ОЦЗ [PERSON] звільнено з посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Деражнянської районної філії Хмельницького ОЦЗ 06.03.2023 року у зв`язку з скороченням чисельності, штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпАП України (а.с.5 Т.1). Пунктом 1 частини першої\~статі 40 КЗпП України\~передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно частини другої\~статті 40 КЗпП України\~звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Статтею 49-2 КЗпП України\~передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. У пункті 19\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9\~роз`яснено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини 1\~статті 40 КЗпП України, необхідно з`ясувати чи дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення. Власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації в цій же установі, і не лише за місцем його роботи в певному структурному підрозділі, а всі вакансії, які є на підприємстві (постанова Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року в справі № 6-40цс15. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті\~40, частини третьої статті\~49-2 КЗпП України\~щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду, тощо. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої\~статті 49-2 КЗпП України\~роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 14 квітня 2022 року, від 30 червня 2022 року в справі № 522/8292/20, від 19 липня 2022 року в справі № 711/1284/20. \~ \~ \~ \~Так, судом встановлено, що з огляду на зміст наказу Міністерства економіки України «Про утворення філій регіональних центрів зайнятості Державного центру зайнятості» від 02.11.2022\~№4325 на території Хмельницької області утворено Кам`янець-Подільську, Хмельницьку та Шепетівську філії Хмельницького ОЦЗ (а.с.30-32 Т.1). Згідно наказу Державного центру зайнятості від 08.12.2022\~№ 128\~«Про затвердження граничної чисельності працівників Державної служби зайнятості» гранична чисельність працівників Державної служби зайнятості у Хмельницькій області затверджена в кількості 282,0 з неї апарат регіонального центру зайнятості 69,0 (а.с.33-34 Т.1). Наказом Хмельницького ОЦЗ від 15\~грудня 2022\~року № 61- ОП затверджено граничну чисельність працівників Хмельницької обласної служби зайнятості на 2022 рік (а.с.35 Т.1). Так, згідно додатку до вказаного наказу гранична чисельність працівників Хмельницької обласної служби зайнятості затверджена в кількості 282 працівника, в тому числі Деражнянського відділу Хмельницької філії Хмельницького ОЦЗ - 4 працівника (а.с.36 Т.1). Згідно наказу Хмельницького ОЦЗ №62-ОП від 15.12.2022 року затверджено організаційну структуру та штатні розписи філій Хмельницького обласного центру зайнятості на 2022 рік та введено їх в дію з 28.12.2022 року (а.с.37-44 Т.1). При цьому, згідно п. 3.5 вказаного Наказу зі штатного розпису виведено Деражнянську районну філію Хмельницького ОЦЗ посаду директора, відділу надання соціальний послуг у складі шести штатних одиниць, а саме посади: заступника директора-начальника відділу, заступника начальника відділу, трьох провідних фахівці з питань зайнятості, провідного фахівця з профорієнтації. Визнано таким, що втратив чинність наказ Хмельницького ОЦЗ від 04.05.2018 року №32-ОП Про затвердження структур районних, міськрайонних, міської філії Хмельницького обласного центру зайнятості. Згідно штатного розпису Хмельницької філії Хмельницького ОЦЗ на 2022 рік, затвердженого наказом Хмельницького ОЦЗ від 15.12.2022 року штат складається із 104 штатних одиниць, в тому числі Деражнянський відділ -начальник відділу, заступник начальника відділу, кар`єрний радник та консультант роботодавця, таким чином всього 4 одиниці (а.с.46-48 Т.1). Тоді ж затверджено організаційну структуру Хмельницької філії Хмельницького ОЦЗ до якої увійшов також Деражнянський відділ (а.с.49-50 Т.1). З огляду на викладене встановлено, що у відповідача фактично відбулись зміни в організації виробництва та праці та скорочення штату працівників на підставі чого утворено три філії Хмельницького обласного центру зайнятості на території Хмельницькій області із затвердженням їх організаційної структури та штатного розпису, виведено зі штатного розпису районні філії, в тому числі Деражнянську з посадами директора, заступника директора-начальника відділу, заступника начальника відділу, трьох провідних фахівців з питань зайнятості (одну з яких займав позивач) та провідного фахівця з профорієнтації. До складу Хмельницької філії Хмельницького ОЦЗ увійшов, зокрема Деражнянський відділ із чотирма штатними одиницями - начальник відділу, заступник начальника відділу, кар`єрний радник та консультант роботодавця. Вказана обставина також не заперечується стороною позивача. Згідно з позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 16.01.2018 у справі №519/160/16-ц, від 06.02.2018 у справі №696/985/15-ц, від 12.06.2019 у справі №297/868/18, суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення. Отже, право роботодавця самостійно визначати чисельність працівників і штатний розпис не потребує додаткового доведення. Також, враховано, що [PERSON] 06 березня 2023 року звільнено з посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Деражнянської районної філії Хмельницького ОЦЗ. При цьому, 03 січня 2023 року, тобто більше ніж за 2 місяці, його було попереджено про наступне звільнення з зазначеної посади, що свідчить про дотримання відповідачем вимог\~статті 49-2 КЗпП України\~при звільнені позивача з посади у зв`язку із скороченням посади. У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 487/2191/17 викладено правовий висновок, що «при вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги\~статті 49-2 КЗпП України\~про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота». Судом встановлено, що з 03 січня 2023 року (моменту попередження про наступне звільнення) до 06 березня 2023 року (дня звільнення) позивачу були запропоновані вакантні посади (інша робота), зокрема кар`єрного радника відділу кар`єрного консультування Хмельницької філії Хмельницького ОЦЗ, провідного інженера з комп`ютерних систем відділу інформаційних технологій Хмельницького ОЦЗ від яких останній відмовився, що підтверджується його підписами (а.с. 76-83 Т.1) та не заперечувалось ним в ході судового розгляду справи. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем при звільненні [PERSON] не порушено вимоги частини другої статті\~40, частини третьої статті\~49-2 КЗпП України\~щодо працевлаштування працівника. Надаючи оцінку доводам [PERSON] щодо наявності у нього переважного права на залишення на роботі суд зазначає про таке. Відповідно до частини першої\~статті 42 КЗпП України\~при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Правила\~статті 42 КЗпП України\~щодо врахування переважного права залишення на роботі, підлягають застосуванню, якщо відбувається часткове (не повне) скорочення рівнозначних (однотипних) посад, тобто частина посад скорочується, частина - ні, що дає можливість порівняти кваліфікацію та продуктивність праці працівників на рівнозначних (однотипних) посадах, які підлягають скороченню. У такому випадку переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам із урахування інших підстав, перелічених у частині другій\~статті 42 КЗпП України. Отже, право на залишення на роботі, передбачене частиною першою статті 42 КЗпП України, не застосовується для працевлаштування у новоутворених структурних підрозділах (при зміні організаційної структури), оскільки переважне право на залишення на роботі не є тотожним переважному праву на працевлаштування на нову посаду у новостворених підрозділах. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 760/21020/15, провадження № 61-37686св18. Встановивши, що наказом Міністерства економіки України від 02 листопада 2022 року\~\~№ 4325 вирішено утворити філії регіональних центрів зайнятості Державного центру зайнятості, кількість яких суттєво зменшилась та в зв`язку з цим затверджено їх організаційну структуру та штатний розпис на 2022 рік, виведено із штатного розпису районні філії, в тому числі Деражнянську з усіма сімома штатними одиницями, тобто було скорочено усі посади, в тому числі аналогічні посаді позивача, суд приходить до висновку, що передбачене статтею 42 КЗпП України переважне право позивача на залишення на роботі не могло бути реалізоване. Тому доводи позовної заяви щодо переважного права позивача на залишення на роботі є неприйнятними. Крім того, із посадових інструкцій провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Деражнянської районної філії Хмельницького ОЦЗ, яку до звільнення обіймав позивач (а.с.137-140 Т.1) та кар`єрного радника Деражнянського відділу Хмельницької філії Хмельницького ОЦЗ (а.с.1-3 Т.2), яка була введена з 28.12.2022 року та яка, на думку позивача, мала б бути запропонована саме йому, а не [PERSON] встановлено, що означені посади не є однорідними і передбачають виконання функцій з покладенням різних трудових обов`язків та повноважень, які лише частково є тотожними. При цьому відповідачем при переведенні на посаду кар`єрного радника Деражнянського відділу Хмельницької філії Хмельницького ОЦЗ [PERSON] , яка до цього займала посаду провідного фахівця з профорієнтації відділу надання соціальних послуг Деражнянської районної філії Хмельницького ОЦЗ, враховано, що остання виконувала за попередньою посадою функції, які частково залишаються та має безперервний стаж роботи, який значно перевищує стаж роботи [PERSON] . За таких обставин доводи позивача з цього приводу суд знаходить безпідставними та констатує, що при видачі наказу від\~\~\~\~03 березня 2023 року № 129-к про звільнення [PERSON] на підставі пункту 1 частини першої\~статті 40 КЗпП України, відповідач не допустив порушення вимог трудового законодавства. Відтак, оскаржуваний наказ не може бути визнаний незаконним та скасованим, а тому відсутні підстави для поновлення позивача на роботі. Згідно\~статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законних підстав працівник повинен бути поновлений на попередній роботі. При винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Враховуючи, що звільнення позивача відбулося на законних підставах, позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу також задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed