Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що ПрАТ «СГ«ТАС» укладено договір добровільного страхування FO-00397565. Предметом договору страхування є страхування транспортного засобу IVECO STRALIS, д.н.з. [NUMBER] . 30.05.2020 приблизно о 02:30 год на 165 км + 420 м а/д Київ-Харків-Довжанський, поблизу с. Велика Круча Пирятинського району Полтавської області, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON] , який, керуючи автомобілем IVECO STRALIS, д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом SCMITZ, д.н.з. [NUMBER] , рухався у напрямку м. Харкова та пішоходів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які перетинали проїзну частину справа наліво стосовно руху автомобіля. У результаті ДТП пішоходи [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження, з місця події госпіталізовані до Пирятинської ЦРЛ, де [INFO] о 10 год 00 хв [PERSON] помер. У результаті зазначеної ДТП було пошкоджено застрахований транспортний засіб IVECO STRALIS, д.н.з. [NUMBER] . Враховуючи наявність договору страхування представник власника пошкодженого автомобіля IVECO STRALIS, д.н.з. [NUMBER] , звернувся до позивача з заявою про настання події ДТП та виплатою страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля IVECO STRALIS, д.н.з. [NUMBER] , проведено його огляд, про що складено протокол огляду КТЗ та рахунок № У-127 від 04.07.2020, відповідно до якого вартість пошкодженого IVECO STRALIS, д.н.з. [NUMBER] , складає 120500,00грн. У зв`язку із зазначеним позивачем на підставі зібраних документів та заяви про виплату страхового відшкодування складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт № 21369/01/920 від 23.09.2020, відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 112212,93грн, яку було виплачено в якості страхового відшкодування, що підтверджується платіжною інструкцією № 126800 від 25.09.2020. А отже загальна сума страхового відшкодування, заподіяного відповідачем складає 112212,93грн. У результаті ДТП було відкрито кримінальне провадження №1202017029000019 від 30.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України. Кримінальне провадження №1202017029000019 від 30.05.2020 було закрито, оскільки відповідно до висновку проведеної інженерно-транспортної експертизи № 587 від 17.09.2020 у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля IVECO STRALIS, д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом SCMITZ, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] будь-яких невідповідностей з вимогами Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, не вбачається. В умовах даної події водій автомобіля IVECO STRALIS, д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом SCMITZ, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] не мав технічної можливості не тільки уникнути наїзду, а й зреагувати на виниклу небезпеку та привести гальмівну систему автомобіля в дію. Натомість в постанові про закриття кримінального провадження № 12020170290000190 від 30.05.2020 встановлено, що пішоходи [PERSON] та [PERSON] в даній дорожній обстановці повинні були діяти відповідно вимогам п. 4.7 ПДР України, відповідно до яких: «Пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч, п. 4.14 (а) ПДР, відповідно яким: «Пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху». Таким чином, в даній дорожній обстановці в діях пішоходів [PERSON] та [PERSON] вбачаються невідповідності з вказаними вимогами ПДР, так як вони перетинали проїзну частину у не призначеному для того місці та при виході на проїзну частину не впевнився у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього руху. При цьому для виконання даних вимог ПДР у пішоходів не було перешкод технічного характеру. Отже, оскільки пішоходи [PERSON] та [PERSON] є винуватцями ДТП, вони зобов`язані відшкодувати позивачу шкоду в порядку суброгації в рівних частинах. Зважаючи на те, що [PERSON] помер, а розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 112212,93грн, то [PERSON] зобов`язаний відшкодувати позивачу матеріальну шкоду в порядку суброгації у розмірі 56106,47грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву, в якій просив слухати справу без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача також не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 28.07.2023 згідно ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 20.05.2019 між АТ «Укрпошта» та ПрАТ «Страхова група «ТАС» було укладено договір №FO-00397565 добровільного страхування наземного транспорту ПК/21, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користування та/або розпорядженням, зокрема, і транспортним засобом марки IVECO STRALIS, д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом SCMITZ, д.н.з. [NUMBER] , строком дії з 21.05.2019 по 20.05.2021 (а.с. 7-8, 40). Як встановлено судом на підставі матеріалів кримінального провадження №12020170290000190 від 30.05.2020, 30.05.2020 приблизно о 02:30 год на 165 км+420 м а/д Київ Харків Довжанський поблизу с. Велика Круча Пирятинського району Полтавської області сталась дорожньо транспортна пригода з участю водія [PERSON] , який, керуючи автомобілем IVECO STRALIS, д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом SCMITZ, д.н.з. [NUMBER] , рухався у напрямку до м. Харкова та пішоходів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які перетинали проїзну частину справа наліво стосовно руху автомобіля. В результаті ДТП пішоходи [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження, з місця події госпіталізовані до Пирятинської ЦРЛ, де [INFO] о 10:00 год [PERSON] помер. Водій [PERSON] внаслідок ДТП тілесних ушкоджень не отримав. Зазначене кримінальне провадження постановою слідчого СВ Пирятинського ВП ГУНПв Полтавській області Лимаренка О.С. від 24.09.2020 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 24.09.2020 слідчого СВ Пирятинського ВП ГУНП в Полтавській області Лимаренка О.С., в даній дорожній обстановці в діях пішоходів [PERSON] та [PERSON] вбачаються невідповідності з вимогами ПДР, так як вони перетинали проїзну частину у не призначеному для того місці та при виході на проїзну частину не впевнився у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху. При цьому виконанню даних вимог ПДР у пішоходів не було перешкод технічного характеру. Як встановлено в ході розслідування, водій [PERSON] , виявивши небезпеку для руху, пішоходів, які рухалися у напрямку до проїзної частини негайно вжив заходів до зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу шляхом екстреного гальмування, що підтверджується наявністю слідів гальмування автомобіля IVECO STRALIS, д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом SCMITZ, д.н.з. [NUMBER] , на місці ДТП та іншими доказами в їх сукупності. Однак водій [PERSON] не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішоходів, що підтверджується висновком інженерно транспортної експертизи (а.с. 14-16). Зазначена постанова слідчого не була оскаржена в установленому законом порядку та є чинною. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником транспортного засобу IVECO STRALIS, д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом SCMITZ, д.н.з. [NUMBER] , є ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 6). 01.06.2020 представник страхувальника дирекції «Автотранспошта» АТ «Укрпошта» звернувся до страховика ПрАТ «СГ «ТАС» з заявою про настання події (а.с.32). Відповідно до ст.\~25\~Закону України\~«Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком. Згідно копії страхового акта ПрАТ «СГ «ТАС» №21369/01/920 від 23.09.2020, розрахунку суми страхового відшкодування, страхове відшкодування згідно договору страхування №FO397565 від 20.05.2019 ПАТ «Укрпошта» становить 112212,93грн (а.с. 5). Відповідно до копії протоколу огляду колісного транспортного засобу від 29.07.2020, складеного експертом ФОП [PERSON] , а саме IVECO STRALIS, д.н.з. [NUMBER] , встановлені пошкодження ТЗ (а.с. 13), та відповідно до рахунку № У-127 від 04.07.2020, складеного ПП [PERSON] , вартість ремонту пошкодженого IVECO STRALIS, д.н.з. [NUMBER] , складає 120500,00грн (а.с. 41). Згідно листа АТ КБ «ПриватБанк» від 10.09.2020, адресованого ПАТ «Страхова група «ТАС», кошти нарахованого страхового відшкодування за договором № DNHOUA-1465 від 20.05.2019 за страховим випадком, що стався 30.05.2020 з IVECO STRALIS, д.н.з. [NUMBER] , просять направити на СТО за реквізитами, погодженими зі страхувальником ПАТ «УКРПОШТА», з метою відновлення транспортного засобу (а.с. 7). Відповідно до умов договору страхування ПрАТ «СГ «ТАС» та відповідно до страхового акту № 21369/01/920 від 23.09.2020 було здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок ФОП [PERSON] , призначення платежу: страхове відшкодування згідно Договору №FO397565 від 20.05.2019 ПАТ «Укрпошта» за ремонт т/з IVECO STRALIS, д.н.з. [NUMBER] , рах № [NUMBER] , без ПДВ, в розмірі 112212,93грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 126800 від 25.09.2020 (а.с.12). За приписами ст.1192\~ЦК України матеріальна шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Згідно ст.27\~Закону України\~«Про страхування» та ст.993\~ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже, у справі, що розглядається, спір виник між страховою компанією та особою, винною у спричиненні шкоди власнику транспортного засобу внаслідок ДТП щодо відшкодування витрат, понесених у зв`язку із виплатою коштів за договором добровільного страхування наземного транспорту. Зокрема, ПАТ «Страхова група «ТАС» реалізувало своє право кредитора шляхом пред`явлення вимоги до [PERSON] , обґрунтовуючи позов ч. 2 ст. 1187 ЦК України. При вирішенні даного спору судом врахований висновок, викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20.11.2019 у справі №296/2509/16-ц, в якому зазначено наступне. Регламентація правовідносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, здійснюється у статті 1187 ЦК України, якою встановлені підстави і порядок відшкодування такої шкоди, а також передбачено нормативну дефініцію джерела підвищеної небезпеки. Частина друга статті 1187 ЦК України встановлює суб`єкта відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до положень цієї статті таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, суб`єкт відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, має відповідати таким ознакам: 1) володіння джерелом підвищеної небезпеки (транспортним засобом) та 2) правомірність володіння відповідним об`єктом (володіння має виникнути на правових підставах, примірний перелік яких наведено у частині другій статті 1187 ЦК України право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо). Наведене зумовлює неможливість покладання відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, на підставі статті 1187 ЦК України на особу, яка не є власником або володільцем джерела підвищеної небезпеки, яке зумовило (спричинило) настання шкоди, або у разі, якщо таке володіння не є правомірним. Тобто, пішохід, як учасник дорожнього руху (стаття 14 Закону України «Про дорожній рух»), не є особою, на яку розповсюджуються норми статті 1187 ЦК України, і навіть у разі скоєння правопорушення, що потягло за собою заподіяння шкоди власнику транспортного засобу не може вважатись належним суб`єктом відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки (транспортним засобом). В силу імперативних положень частини другої статті 1187 ЦК України на пішохода, який винний у скоєнні ДТП та порушенні ПДР, не може бути покладений обов`язок по відшкодуванню шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Разом із тим, неможливість кваліфікації пішохода в якості належного суб`єкта відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, в порядку, передбаченому статтею 1187 ЦК України, не свідчить про відсутність правових підстав для притягнення пішохода, з вини якого сталася ДТП, до цивільно-правової відповідальності за завдану його неправомірними діями шкоди на загальних підставах. На спірні правовідносини поширюються норми статті 1166 ЦК України, якою врегульовані загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, з урахуванням наявності у діях пішохода вини щодо порушення ПДР, внаслідок яких (причинно-наслідковий зв`язок) іншим учасникам дорожнього руху було завдано майнову або моральну шкоду, пішохід має нести цивільно-правову відповідальність щодо відшкодування шкоди на загальних підставах, зокрема, застосовуючи положення статті 1166 ЦК України. Згідно ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачеві. Натомість відповідачем не надано доказів того, що шкода майну завдана не з його вини, як і не надано доказів на спростування розміру понесених позивачем на відновлювальний ремонт транспортного засобу матеріальних збитків. Враховуючи, що в судовому засіданні на підставі зібраних доказів установлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини пішоходів [PERSON] та [PERSON] , який помер, внаслідок ДТП зазнав пошкодження транспортний засіб IVECO STRALIS, д.н.з. [NUMBER] , в свою чергу страхувальник отримав страхове відшкодування від позивача, з яким було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, до позивача перейшло право вимагати відшкодування суми збитків в межах фактичних витрат до винної особи, беручи до уваги обов`язок відповідача з відшкодування позивачу майнової шкоди, заподіяної під час ДТП, а також наявність правових підстав, передбачених приписами статей 993, 1166 ЦК України для відшкодування такої шкоди, суд уважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 56106,47грн матеріальної шкоди. Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України судовий збір у сумі 2684,00грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved