Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Києва за підсудністю надійшла вказана позовна заява. Предметом позову є стягнення 22009,96 грн. заборгованості за невикористаний авіаквиток. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Саадулаєву А.І. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва 21.02.2023 року відкрито провадження у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.02.2020 року [PERSON] (позивач) на рахунок ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ» (відповідач) сплатила в безготівковому вигляду (банківською картою) кошти у загальному розмірі 899,10 доларів США, що станом на день оплати складало в гривневому еквіваленті суму у розмірі 22009,96 грн., за купівлю квитка на авіарейс із міста Івано-Франківськ до міста Нью-Йорк (аеропорт Джон Кеннеді, США через міжнародний аеропорт Бориспіль, місто Київ) та в зворотну сторону. За результатом такої оплати, платіж (електронне замовлення) позивача був успішний, а електронна система замовлення квитків - оформила їй відповідний електронний авіаквиток № 5662414851265 від 18.02.2020 р. та підтвердила бронювання вказаного вище авіаквитка шляхом надання броні від 18.02.2020 р. 13.03.2020 року позивачу від імені відповідача прийшло офіційне повідомлення у додаток Viber про те, що рейс PS232 JFK - КВР11 Apr, на який у неї вже був куплений авіа білет - було скасовано. Також, даним повідомленням позивача було проінформовано про те, що вона має можливість повернути вказаний авіа білет або ж змінити дату поїздку. Проте, від описаного вище моменту й на даний час, позивач так і не змогла здійснити заплановану поїздку до США, а кошти за куплений авіаквиток їй не повернуті. У зв`язку із вищевикладеним, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом до відповідача. Відповідач подав до суду відзив в якому посилався на те, що ознайомившись з позовними вимогами [PERSON] , відповідач не заперечує свого обов`язку повернути йому кошти за невиконані авіаквитки в загальній сумі 864,19 доларів США, що еквівалентно 21129,45 грн. Що стосується суми вартості страхового поліса у розмірі 34,91 доларів США, то вказана сума не входить до вартості квитка, так як вона перераховується страховій компанії, яка здійснює страхування пасажирів. Отже, вказана сума не включається у загальну суму вартості квитків, яка підлягає поверненню. В судове засідання, яке відбулось 18.07.2023 року, позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. В судове засідання, яке відбулось 18.07.2023 року, представник відповідача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив врахувати позицію викладену у відзиві. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 18.02.2020 року, [PERSON] на рахунок ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ» сплатила в безготівковому вигляду (банківською картою) кошти у загальному розмірі 899,10 доларів США, із яких: -833,85 долари США - вартість авіаквитка; -30,34 доларів США - доплата за допоміжний сервіс; -34,91 долари США - обов`язковий страховий поліс, що станом на день оплати складало в гривневому еквіваленті суму у розмірі 22009,96 грн., за купівлю квитка на авіарейс із міста Івано-Франківськ до міста Нью-Йорк (аеропорт Джон Кеннеді, США через міжнародний аеропорт Бориспіль, місто Київ) та в зворотну сторону. За результатом такої оплати, платіж (електронне замовлення) [PERSON] був успішний, а електронна система замовлення квитків - оформила відповідний електронний авіаквиток №5662414851265 від 18.02.2020 р. та підтвердила бронювання вказаного вище авіаквитка шляхом надання броні від 18.02.2020 р. 13.03.2020 року [PERSON] від імені ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ» прийшло повідомлення у додаток Viber про те, що рейс PS232 JFK - КВР11 Apr- скасовано. Також, даним повідомленням [PERSON] проінформовано про те, що вона має можливість повернути вказаний авіа білет або ж змінити дату поїздку. Грошові кошти, на звернення [PERSON] повернуті не були. Стаття 908 Глави 64 Цивільного кодексу України визначає: 1. Перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення; 2. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Стаття 910 Глави 64 Цивільного кодексу України передбачає: 1. За договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення; 2. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів). Розділ XII Повітряного кодексу України присвячений встановленню правил повітряних перевезень. Стаття 100 цього розділу визначає обов`язки та відповідальність авіаційного перевізника. Пункт 16 статті 100 Повітряного кодексу України передбачає: пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України. Розділ XIII Повітряного кодексу України - ПРАВА ПАСАЖИРА НА КОМПЕНСАЦІЮ У РАЗІ ВІДМОВИ У ПЕРЕВЕЗЕННІ, СКАСУВАННЯ ЧИ ТРИВАЛОЇ ЗАТРИМКИ АВІАРЕЙСІВ - передбачає право пасажира на отримання грошової компенсації при скасуванні авіаперевізником рейсу. Положення Розділу XIII Кодексу застосовуються до пасажирів (регулярних та чартерних рейсів), яким відмовлено у перевезенні проти їхньої волі або рейс яких скасовано чи затримано, за умови, що пасажир має підтверджене бронювання на відповідний рейс та присутній для проходження реєстрації у час, що передбачений правилами авіаперевізника та письмово зазначений (включаючи електронні засоби), або, якщо час реєстрації не зазначено, не пізніше ніж за 45 хвилин до зазначеного часу відправлення, чи забронював рейс, який затримано/перенесено авіаперевізником або фрахтувальником повітряного судна (туроператором) на інший рейс незалежно від причин затримки/перенесення (пункт 2 статті 103 Кодексу). Відповідно до пункту 1 статті 105 Кодексу, у разі скасування рейсу пасажирам має бути запропоновано обслуговування відповідно до частини другої статті 104 цього Кодексу та компенсацію відповідно до частин п`ятої і шостої статті 104 цього Кодексу. Пасажир має право на компенсацію, якщо його не поінформовано про скасування рейсу: щонайменше за два тижні до запланованого часу відправлення; у період не більше ніж за два тижні і не менше ніж за сім днів до запланованого часу відправлення та запропоновано зміну маршруту, що дасть змогу вирушити з пункту відправлення не пізніше ніж за дві години до запланованого часу відправлення та прибути у кінцевий пункт призначення не пізніше ніж через чотири години після запланованого часу прибуття; менше ніж за сім днів до запланованого часу відправлення та запропоновано зміну маршруту, що дасть змогу вирушити з пункту відправлення не пізніше ніж за годину до запланованого часу відправлення та прибути у кінцевий пункт призначення не пізніше ніж через дві години після запланованого часу прибуття. Стаття 104 Кодексу визначає таке. У разі якщо авіаперевізник мотивовано очікує на відмову пасажирам у посадці на рейс, він зобов`язаний провести опитування з метою виявлення пасажирів, готових відмовитися від свого підтвердженого бронювання в обмін на узгоджену між пасажиром, який за власним бажанням відмовляється від посадки на рейс, та перевізником винагороду. Наказом Державної авіаційної служби України від 26.11.2018 № 1239 затверджені Авіаційні правила України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів та вантажу». В Розділі XVIII Правил повітряних перевезень та обслуговування пасажирів та вантажу - «Повернення коштів» - викладений порядок (загальна процедура) повернення коштів. Пункт 1 статті 41 Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень (Монреальська конвенція) визначає: Дія чи бездіяльність фактичного перевізника і його службовців та агентів, які діяли в рамках своїх обов`язків, стосовно перевезення, що здійснювалося фактичним перевізником, уважаються діями чи бездіяльністю й перевізника за договором. Таким чином, суд дійшов висновку, що на відповідача, ПрАТ «АВІАКОМПАНІЯ «МІЖНАРОДНІ АВІАЛІНІЇ УКРАЇНИ», розповсюджується відповідальність як перевізника за договором - за бездіяльність, яка полягає в відсутності повернення грошових коштів, сплачених за придбання авіаційних квитків, позивачу, та невиконанні законних вимог позивача щодо повернення грошових коштів за невикористані квитки. Всупереч положенням Повітряного кодексу України та Авіаційним правилам України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів та вантажу», ПрАТ «АВІАКОМПАНІЯ «МІЖНАРОДНІ АВІАЛІНІЇ УКРАЇНИ» в особі працівників (представників) компанії не запропонувала [PERSON] виплату відшкодування повної вартості придбаних авіаквитків, які не були використанні у зв`язку з скасуванням авіарейсу. У зазначених діях, а фактично - бездіяльності компанії та ненадання відповіді на Вимогу про повернення коштів та неповернення коштів - і полягає порушення права позивача, у зв`язку із чим, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підтягають стягненню сплачені грошові кошти у розмірі 22009,96 грн. Суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності підстав для стягнення вартості страхування у розмірі 34,91 доларів США, з огляду на те, що позивачем сплачено грошові кошти на рахунок відповідача, а також відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження перерахунку страхової суми на користь третьої особи страхової компанії. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved