Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, стягнення неустойки (пені) у зв`язку з несплатою аліментів та стягнення додаткових витрат. В позовній заяві позивачка вказала, що згідно з виконавчим листом по справ №711/8379/18 від 22.10.2019 року з [PERSON] на корить [PERSON] стягувалися аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. На сьогоднішній день донька досягла повноліття та навчається на першому курсі Черкаського національного університету імені Б.Хмельницького, на 1 курсі спеціальність 012 Двошківна освіта освітня програма Дошкільна на початкова освіта (держзамовлення заочна форма навчання навчально-наукового інституту педагогічної освіти, спеціальної роботи і мистецтва. Наказ про зарахування від 05.09.2022. Дата закінчення навчання 30 червня 2026 року. Донька потребує матеріальної підтримки зі сторони батька на час навчання. Відповідач змозі надавати матеріальну підтримку доньці. Також позивач зазначила, що станом на 07.03.2023 року, згідно довідки наданої Придніпровським ВДВС м.Черкаси, борг по аліментах за боржником [PERSON] складає 83811.22 грн. Відповідно до розрахунку боргу, наданим Придніпровським ДВСВ м.Черкаси за період з 01.08.2022 року по 07.03.2023 року, розмір неустойки (пені) становить 29905.41 грн. Вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Позивачці одній складно забезпечити у повному обсязі потреби доньки [PERSON] . В обґрунтування додаткових витрат позивач зазначає, що 25.01.2023 року [PERSON] потрапила до стаціонару КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня ЧОР», в якій було проведено хірургічну операцію щодо видалення пластини після зрощення перелому, у зв`язку з чим позивачкою було витрачено на лікування 1071.70 грн. Вищевикладені обставини змусили позивача звернутися до суду з вказаним позовом. Просить стягувати з відповідача на її користь, аліменти на утримання повнолітньої доньки, на час навчання в розмірі частини його доходів, починаючи з дня подачі позову 05.06.2023 року та до закінчення навчання 30.06.2023 року, але не більше як до досягнення донькою 23 років, стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що становить 29905.41 грн за період з 01.08.2022 року по 07.03.2023 року, а також стягнути половину додаткових витрати в сумі 535.85 грн. Ухвалою судді Придніпровського районного суду м.Черкаси 07 червня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. До початку розгляду справи по суті подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, хоча був належно повідомлений про день та час слухання справи. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу відповідно до вимог ст. 281 ЦПК України. Враховуючи вище викладене, та той факт що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За положеннями ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За положеннями ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 цього Кодексу). За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Судом встановлено, сторони по справі є батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . На сьогоднішній день донька досягла повноліття та навчається в Черкаському національному університеті імені Богдана Хмельницького для здобуття освітнього ступеня бакалавр, на 1 курсі, спеціальність 012 «Дошкільна освіта», освітня програма Дошкільна та початкова освіта (держзамовлення) заочна форма навчання, навчально-наукового інституту педагогічної освіти, соціальної роботи і мистецтва. Наказ про зарахування від 05.09.2022 №448-с. Дата закінчення навчання 30 червня 2026 року На даний час повнолітня [PERSON] проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15, при визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Як вбачається із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також, суд враховує положення постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина, і цей обов`язок також розповсюджується на позивача При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд враховує взаємний обов`язок батьків по утриманню дитини, встановлені обставини справи, оцінює надані докази в їх сукупності та дійшов висновку щодо можливості стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в розмірі, який є справедливим і не буде накладати непропорційний фінансовий тягар на відповідача, зокрема, і з врахуванням того, що донька є повнолітньою і працездатною, в силу чого має можливість забезпечувати своє життя також самостійно, в розмірі частини доходів щомісячно. Щодо вимоги позивача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 04.03.2019 року, справа №711/8379/18, позовні вимоги [PERSON] задоволені та стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання недолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.10.2018 року і до досягнення нею повноліття. 04.04.201 року рішення суду набрало законної сили. 22 квітня 2019 року по справі №711/8379/18 видано виконавчий лист. За змістом наявної в матеріалах справи копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 27.04.2023 року №38334, складеного державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Соротокіним Н.О., заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за період з 01.08.2022 року по 01.03.2023 року складає 83811.22 грн. Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК) встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК). Статтею 84 СК гарантовано право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Так само аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (частина перша статті 80 СК). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Так, згідно з частиною першою статті 196 СК у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а, отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Зокрема, законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), який Суд враховує відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК. Так, в даних правовідносинах матеріалами справи підтверджено, що у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів, що є підставою для застосування до нього відповідальності за прострочення їх сплати. Наданий позивачем розрахунок відповідає обставинам справи, відповідачем не спростований і приймається судом при визначенні розміру заборгованості. Таким чином, надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені). Щодо вимоги позивача про стягнення половини додаткових витрат. Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. До особливих обставин законодавець відносяться випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесено витрати пов`язані з хірургічною операцією [PERSON] 25.01.2023 року - видалення пластини після зрощення перелому після CDN7 18 02 Металоостеосинтезу кісток стопи пластиною, права сторона, в зв`язку з діагнозом -закритий внутрішньо суглобовий уламковий перелом о/ф 1 пальця правової стопи зі змішенням, що підтверджується Випискою №879 із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] .. Позивачем надано квитанції, на загальну суму 1071.70 грн., які свідчать про купівлю ліків для проведення операції [PERSON] , суд вважає, що ці витрати також можуть бути віднесені до додаткових витрат, так як зазначені ліки купували матір`ю за призначенням лікаря та у зв`язку з хворобою тини. З урахуванням ст. 141 СК України, яка визначає, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дітей, сума додаткових витрат яка підлягає стягненню з відповідача становить 535.85 грн (1071.70 грн / 2). Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про присудження аліментів з відповідача, починаючи з 05.06.2023 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. На підставі ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп..

Outcome: approved