Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на повнолітню дитину. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано в судовому порядку. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На теперішній час син навчається у відділенні військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Націанального університету "Одеська морська академія" в якості курсанта 51 навчального курсу та перебуває на утриманні позивача. Відповідач допомоги не надає, однак як батько дитини має можливість надавати допомогу, оскільки є працездатним, має роботу та земельну ділянку. З огляду на викладене, посилаючись на приписи СК України, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, який навчається, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) до закінчення навчання, тобто до 26 серпня 2025 року. \~ \~ \~ \~Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 червня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. \~ \~ \~ \~Відповідач подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини. Вказав на те, що син навчається на бюджетній основі, але разом з тим позивач не надала суду довідки про доходи сина, оскільки навчання на бюджетній основі передбачає собою отримання стипендії, про що позивач свідомо замовчала. Зазначив, що окрім заробітної плати іншого доходу не має, будь-якого нерухомого майна, цінностей та банківського вкладу також немає. Не заперечує сплачувати аліменти на повнолітнього сина, оскільки останній є його дитиною і він зобов`язаний його утримувати і враховуючи розмір його доходу, відповідач має змогу сплачувати лише 1000 гривень. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позові. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини заперечував, погодився сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 травня 2005 року відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). \~ \~ \~ \~ [PERSON] проживає разом з матір`ю - позивачем по справі та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Чорнобаївської селищної ради від 02 травня 2023 року № 709 (а.с. 7). \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що син сторін перебуває на строковій військовій службі та проходить навчання у Відділенні військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національного університету "Одеська морська академія" в якості курсанта 51 навчального курсу з 26 серпня 2022 року по теперішній час. Термін навчання 3 роки, форма навчання денна (а.с. 6). \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цимпотребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. В обгрунтування позовних вимог, позивач надала суду довідку з місця навчання, видану відділенням військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Націанального університету "Одеська морська академія" про те, що [PERSON] перебуває на строковій військовій службі в якості курсанта 51 навчального курсу з 26 серпня 2022 року по теперішній час (а.с. 6). При цьому, будь-які інші докази на підтвердження обгрунтованості позовних вимог в матеріалах справи відсутні. Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Так, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази повинні бути належні, допустимі та достовірні. Згідно із ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Так, подаючи до суду позовну заяву, [PERSON] не довела існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є її процесуальним обов`язком. Суд констатує, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували потреби повнолітнього сина в матеріальній допомозі від свого батька у зв`язку саме із навчанням останнього. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта інформація щодо нерухомого майна відповідача відсутня. Відповідно до довідок про доходи, відповідач працює та отримує заробітну прату, загальна сума доходу, без урахування аліментів, за період з січня 2022 року по грудень 2022 року становить 55640 гривень, за період з січня 2023 року по червень 2023 року становить 32134 гривні. З урахуванням наданих відповідачем доказів на підтвердження його матеріального стану, та враховуючи ту обставину, що відповідач не заперечує спрачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, судом встановлено, що відповідач має можливість надавати допомогу повнолітньому сину у зв`язку з продовженням останнього навчання. Проте, відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Правила ЦПК України не надають суду права виходу за межі позовних вимог з власної ініціативи (постанови Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 359/4356/18 (провадження № 61-22792св19), від 16 вересня 2020 року у справі № 754/10844/18 (провадження № 61-4071св20)); суд не може вийти за межі позовних вимог та усупереч принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову (постанови Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 571/1306/16-ц, від 29 травня 2019 року у справі № 2-3632/11, від 15 липня 2019 року у справі № 235/499/17, від 17 липня 2019 року у справі № 523/3612/16-ц, від 24 липня 2019 року у справі № 760/23795/14-ц, від 25 вересня 2019 року у справі № 642/6518/16-ц, від 30 жовтня 2019 року у справі № 390/131/18, від 06 листопада 2019 року у справах № 464/4574/15-ц, № 756/17180/147-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 697/2368/15-ц, від 04 грудня 2019 року у справі № 635/8395/15-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 686/24003/18, від 01 липня 2020 року у справі № 287/575/16-ц, від 19 серпня 2020 року у справі № 287/587/16-ц). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Таким чином, ненадання будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітньої дитини потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників, тощо) та можливість відповідача надавати таку допомогу є підставою для відмови у задоволенні позовної заяви про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання після досягнення повноліття. Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.05.2020 року у справі № 635/1139/17 (провадження № 61- 350св17). Враховуючи ту обставину, що суд не може виходити за межі позовних вимог та обмежений ними, з позовом про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі позивач не зверталася, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю. З огляду на викладене,

Outcome: dismissed