Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

16.12.2022 року [PERSON] в особі представника адвоката Безрукової С.О. звернувся до суду з позовною заяву, яку було уточнено 15.02.2023 року, до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк (Погосян) Ю.А., відповідно до якого, просить суд встановити факт не проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини та визнати [PERSON] таким, що не прийняв спадщину після померлої [PERSON] . Позов мотивовано наступним. [INFO] померла\~мати сторін\~ [PERSON] ,\~та після\~її смерті\~відкрилась спадщина\~на все\~належне їй\~майно,\~зокрема на\~12/25\~часток житлового\~будинку,\~розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~На день\~смерті з\~ [PERSON] \~були зареєстровані\~її сини,\~ [PERSON] \~та [PERSON] ,\~які фактично\~вступили в\~спадщину як\~спадкоємці першої\~черги,\~бо були\~зареєстровані із\~спадкодавцем на\~час відкриття\~спадщини та\~протягом встановленого\~законом строку\~не заявили\~про відмову\~від неї.\~Однак відповідач\~ [PERSON] \~ протягом\~10\~років не\~проживає за\~вказаною адресою,\~взагалі протягом\~багатьох років\~не знаходиться\~в Україні\~та не\~проживає за\~зареєстрованим місцем\~проживання.\~За життя\~ [PERSON] \~зверталась із\~позовом до\~суду,\~в якому\~просила визнати\~ [PERSON] \~таким,\~що втратив\~право користування\~житловим приміщенням.\~Рішенням Комунарського\~районного суду\~м.\~Запоріжжя \~від 11.11.2021\~року позов\~було задоволено.\~Позивач звернувся\~до приватного нотаріуса Якіб`юк (Погосян) Ю.А., де отримав роз`яснення щодо оформлення спадкових прав на майно спадкодавця, зокрема те, що відповідач, навіть без фактичного проживання також має право на частку від майна, адже на момент смерті був зареєстрований разом зі спадкодавцем. Тому позивач вимушений звернутись до суду для встановлення факту не проживання [PERSON] разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання його таким, що не прийняв спадщину. Ухвалою судді від 19.12.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. За клопотанням представника позивача, ухвалою суду від 15.02.2023 року, витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк (Погосян) Ю.А. належним чином завірену копію спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] . Відзив від відповідача до суду не надходив. Ухвалою суду від 15.03.2023 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. 05.06.2023 року на адресу суду надійшла копія спадкової справи № 95/2021, після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси в суді довірив представляти адвокату Безруковій С.О., яка надала суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують. В судовому засіданні, що відбулося 25.04.2023 року представник позивача надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся судом своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач відзив на позов не подав, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення на підставі письмових доказів, які наявні у справі. Ухвалою суду від 18.07.2023 року зазначений позов вирішено розглянути заочно на підставі наявних у справі доказів. Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк (Погосян) Ю.А. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялася судом своєчасно та належним чином, направила до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За клопотанням позивача судом були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] . Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивача та відповідача. Відповідача вона бачила останній раз більше 9 років тому. На момент смерті [PERSON] відповідач не мешкав з останньою за адресою: [ADDRESS] . Під час спілкування з [PERSON] остання їй повідомила, що син вже тривалий час мешкає та працює у росії. Наразі за вищевказаною адресою мешкає позивач, він і раніше мешкає у будинку разом із матір`ю. Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що сторони по справі є її племінниками. До 2013 року [PERSON] проживав разом із братом та батьками за адресою: [ADDRESS] . Навесні 2013 року він поїхав на заробітки в м. москва, росія, та залишився там жити. Вона спілкується з племінниками, відповідачу відомо про поданий до суду позов та заявлені до нього позовні вимоги, та він не планує повертатися до України та жити у будинку. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги надані представником позивача пояснення, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) (а.с. 27). [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) (а.с. 26). Батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження: позивача серії [NUMBER] від 25.02.1982 року, відповідача серії [NUMBER] від 29.05.1986 року (а.с. 21, 22). Згідно з\~копією домової\~книги [PERSON] \~на час\~смерті була\~зареєстрована та\~проживала за\~адресою: [ADDRESS] ,\~разом з\~синами [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Заповіт від імені [PERSON] не складався і не посвідчувався (а.с.28). Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2021 року [PERSON] визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] (а.с. 29-31). Після смерті\~ [PERSON] \~ відкрилась\~спадщина на\~12/25\~часток житлового\~будинку за\~адресою: [ADDRESS] , які належить спадкодавцю на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2006 року (справа № 2-4493/06 ) (а.с. 15) та земельна ділянка площею 0,0315 га кадастровий номер 2310100000:03:021:0074 (спільна часткова власність, розмір частки складає 315/636), цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), який належить спадкодавцю на підставі рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер 87/97, виданого 24.02.2021 року та витягу з ДРРП № 257675057 від 21.05.2021 року (а.с. 14, 16). Відповідно до копії спадкової справи № 95/2021, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , єдиним спадкоємцем, який звернуся із заявою про прийняття спадщини за законом є позивач у справі [PERSON] . Нотаріусом було роз`яснено [PERSON] щодо оформлення спадкових прав після смерті матері [PERSON] на майно спадкодавця, зокрема те, що [PERSON] , навіть без фактичного проживання, також має право на частку від майна, адже на момент смерті був зареєстрований разом зі спадкодавцем. Положеннями статей 1216, 1217 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У частині першій статті 1296 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до пленуму Верховного Суду України в п. 3, п. 23 Постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Державна реєстрація у будинку сама по собі не є беззаперечним доказом постійного проживання особи за адресою реєстрації. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 21.10.2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) та від 28.04.2021 року, справа № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20). Положеннями ч. ч. 1, 6 статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Із аналізу наведених норм права можна зробити висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього. За статтю 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя статті 1168 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Відповідач, не проживаючи разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, та протягом достатньо тривалого часу до цього, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подав, тому останній не може вважатися таким, що прийняв спадщину після матері [PERSON] . За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved