Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ 1.1. 18.04.2023 [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] за змістом якого просить усунути перешкоди в користуванні належному йому 1/2 частиною житлового будинку [ADDRESS] та зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди у доступі та користуванні виділеною частиною житлового будинку. 1.2. В обгрунтування позову вказує, що йому належить 1/2 частина житлового будинку загальною площею 222,3 кв.м., що за адресою: [ADDRESS] , інша 1/2 частина житлового будинку належить відповідачу [PERSON] . Відповідач тривалий час чинить перешкоди позивачу в користуванні житлом, не допускає його до будинку, заважає вільно користуватися будинком, що стало підставою для неодноразових звернень до поліції. Зазначене триває роками та змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2023, справа №293/511/23 передана на розгляд судді Збаражського О.М. 2.2. 20.04.2023 на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України суд отримав інформацію щодо зареєстрованого місця проживання відповідача [PERSON] з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 22). 2.3. 21.04.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі №293/511/23 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 16.05.2023 (а.с. 24-25). 2.4. 09.05.2023 до суду надійшов відзив на позов (а.с30-40). 2.5. 16.05.2023 до суду надійшла заява відповідача [PERSON] , згідно якого остання просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позов не визнала. 2.6. Ухвалою від 16.05.2023, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд відклав судове засідання на 12.06.2023. 2.7. Ухвалою від 12.06.2023, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд відклав судове засідання на 24.07.2023. 2.8. 24.07.2023 в судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов, просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, згідно поданої заяви від 16.05.2023 просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 2.9. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 2.10. У судовому засіданні від 24.07.2023, відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. Сторони проживали у зареєстрованому 23.10.1999 шлюбі, який рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області розірвано 16.08.2011року. 3.2. Відповідно до постанови Житомирського апеляційного суду від 31.05.2022 за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] і виділено в натурі: -1-1 погріб, площею 14,4 кв.м. (68549 грн), 1-2 кухню, площею 16,7 кв.м. (85 686 грн), 1-3 - гараж, площею 30,8 кв.м. (146619 грн); 1-5- веранду, площею 8,6 кв.м. (57406 грн), 1-6 - ванну, площею 7,8 кв.м. (52066 грн), 1-7 - коридор, площею 14,0 кв.м. (93451 грн), 1-12- житлову кімнату, площею 20,5 кв.м. (136839 грн) - всього по будинку 112,8 кв.м. - 640616 грн; споруди - 64/100 частини огорожі -13484 грн. Всього по будинку та спорудам вартість складає 654100 грн. За [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] і виділено їй в натурі: -1-4 погріб, площею 47,3 кв.м.(225165 грн.); 1-8 кухню, площею 14,2 кв.м. (96789 грн.); 1-9 житлову кімнату, площею 13,6 кв. м. (90781); 1-10 житлову кімнату, площею 22 кв.м. ( 146852 грн.); 1-11 житлову кімната, площею 12,4 кв.м. (82771 грн.); споруди - 36/100 частини огорожі (7642 грн.). Всього по будинку та спорудам вартість складає 650000 грн. Вказаним рішенням суду припинено право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] та розділено прибудинкову земельну ділянку для обслуговування кожним співвласником будинку своєї частини. 3.3. Відповідно до акту державного виконавця Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) складеного в присутності двох понятих 09.02.2023, [PERSON] доведено до відома рішення та зміст виконавчого листа №293/1092/22 від 18.07.2022 виданого Черняхівським районним судом Житомирської області, та попереджено про відповідальність за невиконання рішення суду в примусовому порядку (а.с. 65). 3.4. Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 26.07.2022 за №305828282, за [PERSON] зареєстроване право спільної часткової власності на 1/2 частку житлового будинку по [ADDRESS] , номер запису про право власності: 47424524 (а.с.13). 3.5. Відповідно до листа Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Житомирській області, встановлено, що [PERSON] 04.08.2022 звертався до на спецлінію «102» ГУНП з приводу конфлікту з колишньою дружиною [PERSON] , яка не виконує рішення суду, а саме: не впускає його в будинок, який належить їй та заявникові (а.с.16-17,18). 3.6. Відповідно до письмових пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] , відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS] з листопада 2022 року. 3.7. Згідно листа Черняхівської селищної ради місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . 3.8. У відзиві на позов, відповідач вказала, що вона не чинить перешкод у користуванні належною позивачу частиною будинку, а тому у задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі. 3.9. Встановлено, що позивач проживає в [ADDRESS] . IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1.Пунктом 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. 4.2.Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. 4.3.Стаття 41 Конституції України закріпила, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. 4.4.Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. 4.5.Положеннями ч.3 ст. 9 Житлового кодексу України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. 4.6.Статтею 155 ЖК України закріплені гарантії прав громадян, які мають у власності жилий будинок, квартиру, згідно яких жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою). 4.7. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. 4.8. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. 4.9. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. 4.10. Як роз`яснено в п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, застосовуючи положення ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень ст. 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. 4.11. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. 4.12. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ 5.1. Між сторонами виник спір з приводу усунення перешкод у користуванні спільним частковим майном, а саме: житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі з 23.10.1999, однак за рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 16.08.2011 шлюб між ними розірвано. Позивач є співвласником 1/2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , іншим співвласником будинку є відповідач [PERSON] . Зазначені обставини підтверджуються постановою Житомирського апеляційного суду від 31.05.2022. Вказаним рішенням суду спірний житловий будинок поділений в натурі та визначений порядок користування житлом. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч 4 ст. 82 ЦПК України). 5.3. Судом встановлено, що спірний житловий будинок є зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] . Позивач проживає в м. Коростень Житомирської області та стверджує що відповідач чинить йому перешкоди в користуванні його частиною житлового будинку. 5.4. Через протиправну поведінку відповідача, яка не надає останньому доступу до будинку, не пускає до житла, позивач позбавлений здійснювати права співвласника, а спроби позивача домовитися з даного питання в позасудовому порядку з відповідачем залишилися без задоволення. Вказані обставини підтверджуються зверненнями [PERSON] до на спецлінію «102» головного управління національної поліції України. 5.5. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 5.6. Згідно ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, квартири або будинку, вимагати усунень свого порушеного права шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту порушеного права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. 5.7. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (частина друга статті 386 ЦК України). 5.8. Аналіз наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. 5.9. Відтак, судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу користування спільним майном, приймаючи до уваги, що спірний будинок належить сторонам на праві спільної часткової власності, рішенням суду здійснений поділ житлового будинку в натурі та визначений порядок користування житлом, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог та необхідності задоволення їх в повному обсязі . VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, понесений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: approved