Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 03.05.2007 між сторонами зареєстрований шлюб. У даному шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказала, що сторони мають різні характери та розбіжності у баченні спільної побудови сім`ї. Між сторонами часто виникають конфлікти та непорозуміння, наявні постійні подружні зради. Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання спільної дитини сторін та не виконує своїх обов`язків у шлюбі як чоловік. Позивач категорично заперечує проти примирення та вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження сім`ї суперечить інтересам сторін та їхньої дитини. За таких підстав позивач просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 03.05.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що складений актовий запис № 497. 08.06.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 26.07.2023, надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 19.06.2023 засобами поштового зв`язку до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшов відзив відповідача [PERSON] , в якому відповідач позов визнав та просив позов задовольнити повністю. Разом з тим зазначив, що заперечує щодо певних обставин, зазначених позивачем у позовній заяві, зокрема, щодо невиконання ним свої батьківських обов`язків щодо виховання спільної дитини сторін. Відповідач зазначив, що такі обставини не відповідають дійсності, оскільки він приймає участь у матеріальному забезпеченні доньки задля формування її особистості та гармонійного фізичного і духовного розвитку, виховує доньку та несе відповідальність як батько. При цьому позивачем не надані докази на підтвердження того, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків. У судове засідання 26.07.2023 позивач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. У судове засідання 26.07.2023 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав з підстав, викладених у відзиві, та не заперечував проти задоволення позову. Частини 1, 4 ст. 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, ураховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Суд установив, що 03.05.2007 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України складений актовий запис № 497. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Указане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України (а.с. 9). У даному шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Стаття 24 СК України визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в ст. 51 Конституції України. При цьому згідно з ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Стаття 112\~СК України\~визначає,\~що суд\~з`ясовує\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини,\~дитини з\~інвалідністю та\~інші обставини\~життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, як на підставу позовних вимог про розірвання шлюбу, позивач посилалася, зокрема на те, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання спільної дитини сторін. Разом з тим такі обставини відповідач заперечував та вказав, що приймає участь у матеріальному забезпеченні доньки задля формування її особистості та гармонійного фізичного і духовного розвитку, виховує доньку та несе відповідальність як батько. Відтак, приймаючи до уваги те, що позивачем не надані докази, які б підтверджували те, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання спільної дитини сторін, суд вважає, що вказані обставини не є доведеними та не можуть враховані судом як підстава для розірвання шлюбу. Поряд з цим як на підставу позовних вимог про розірвання шлюбу позивач також посилалася на те, що сторони мають різні характери та розбіжності у баченні спільної побудови сім`ї. Між сторонами часто виникають конфлікти та непорозуміння, наявні постійні подружні зради.. Такі обставини повністю визнав у відзиві відповідач та не заперечував проти їх існування. Відтак, ураховуючи фактичні взаємини сторін як подружжя, причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя сторін, суд має усі підстави вважати, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам сторін та їхньої дитини. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~142\~ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Приймаючи до уваги, що при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією № ПН215600426655 (платіж № 1164636508) від 05.06.2023 (а.с. 2), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору у сумі 536,80 грн, а інші 50 відсотків судового збору у сумі 536,80 грн необхідно повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved