Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін за первісним та зустрічним позовами: позивачка за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на період навчання, починаючи з дати подання позову та до закінчення дочкою навчання, але не довше як до досягнення нею 23 років, а також стягнути на її користь витрати за надання правової допомоги в розмірі 1500 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що вони з [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, у якому у них народилися [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалось, тому шлюб між ними було розірвано. 18 березня 2021 року Долинським районним судом Івано-Франківської області видано судовий наказ про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання їхніх неповнолітніх дітей. [INFO] дочці [PERSON] виповнилось 18 років, у зв`язку з чим стягнення аліментів на її утримання припинено. Проте на даний час вона продовжує навчання на денній формі в інституті інформаційних технологій Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу. Навчання в університеті вимагає чималих коштів на оплату за проживання, щоденне харчування, одяг, проїзд, які вона, як мама, змушена забезпечувати сама. Оскільки дочка навчається на стаціонарі, вона не має можливості влаштуватись на роботу та самостійно себе забезпечувати, тому потребує допомоги від батьків. Самій, як мамі, їй складно це робити. Натомість її батько працює, отримує стабільний дохід, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчих листах з нього не проводиться, тому він має можливість сплачувати аліменти на її утримання. Однак він жодних коштів на утримання доньки не надає, хоча має змогу надавати їй фінансову допомогу на період її навчання. Відповідач за первісним позовом [PERSON] подав відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог останньої в повному обсязі та покласти на неї всі судові витрати. Свою позицію обгрунтовує тим, що, дійсно, на підставі рішення суду шлюб між ним та [PERSON] розірвано. Від шлюбу у них народилося двоє дітей, на утримання яких він сплачував аліменти на виконання судового наказу від 18.03.2021. Станом на сьогодні стягнення аліментів здійснюється тільки на молодшу доньку, оскільки старша - досягла повноліття. Боргу по сплаті аліментів він не має. Старша дочка [PERSON] навчається на денній формі навчання за державний кошт та має підвищену стипендію в Інституті інформаційних технологій Івано-Франківського технічного університету нафти і газу. Під час навчання вона проживає виключно з ним та перебуває на повному його утриманні. Тобто витрати на харчування, оплату комунальних послуг, одяг, проїзд несе він. Твердження [PERSON] про те, що він не надає жодних коштів на утримання доньки і всі питання щодо її матеріального забезпечення вирішуються тільки нею не відповідає дійсності. Ним за період з квітня 2021 року по лютий 2023 рік було сплачено на утримання дітей 308155,74 грн. Крім того він періодично купляє їм одяг, перераховує кошти їм на картку чи дає готівку. Позивачка за первісним позовом [PERSON] подала відповідь на відзив на її позовну заяву, в якій зазначила, що з листопада 2022 року усі види навчальних занять для здобувачів вищої освіти всіх форм навчання Івано-Франківського національного технічного універститету нафти і газу здійснювалися з використанням дистанційних технологій, тому заняття у другому півріччі 2022/2023 навчального року у вказаному навчальному закладі було розпочато з використанням дистанційних технлогій, включно до 17.03.2023. У зв`язку з цим їхня донька [PERSON] продовжувала навчання дистанційно по місцю своєї реєстрації, перебуваючи на повному її утриманні, що підтверджується відповідним актом. Відповідач за первісним позовом [PERSON] подав заперечення на відповідь на його відзив, у якому вказав, що на даний час за період з 01.04.2021 по 28.02.2023 він сплатив 308155,74 грн аліментів на утримання дітей. Місячна сума є значною та вагомою. Також він додатково пересилає дітям кошти на карткові рахунки для їх потреб та розвитку, що вказує та не, що він активно приймає участь у їх вихованні та утриманні. Факт реєстрації [PERSON] у [ADDRESS] визнаний сторонами, тому не потребує додаткового доказування. При цьому сам факт реєстрації та її проживання там під час канікул та у вихідні дні тижня не можуть слугувати підставою для встановлення факту постійного проживання дочки з матір`ю. Щодо акта обстеження від 17.03.2023, то такий викликає сумніви у його достовірності, оскільки у ньому відсутні дані осіб, які його підписали (ПІП, адреси їх проживання, документи, з яких встановлені їх особи). Натомість ним надано належні докази, які свідчать про те, що їхня повнолітня дочка проживає під час навчання з ним та перебуває на повному його утриманні. [PERSON] також надано накази із навчального закладу про організацію освітнього процесу в ньому, де навчається дочка, однак такі не є предметом дослідження у даній справі. При цьому доказів з приводу отримуваної [PERSON] стипендії, її розміру чи інших доказів, які мають виключне значення для правильного вирішення справи та встановлення підстав для стягнення з нього аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, не надала. Відповідач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на доньку [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на період навчання, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення донькою навчання, але не довше, як до досягнення нею 23-х років. Свої вимоги мотивує тим, що він з 18.09.2004 перебував в офіційно зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який на підставі рішення суду розірвано. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 18 березня 2021 року за заявою [PERSON] Долинський районний суд Івано-Франківської області виніс судовий наказ про стягнення з нього на користь останньої аліменти на їхніх спільних дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.03.2021 і до досягнення ними повноліття. Аліменти він сплачує вчасно та у повному розмірі без заборогованості. З 01.09.2022 його донька [PERSON] навчається на денній формі навчання в Інституті Інформаційних технологій Івано-Франківського технічного університету нафти і газу. Під час навчання проживає з ним у м. Івано-Франківськ та перебуває на повному його утриманні: проживання, оплата комунальних послуг, харчування, одяг, проїзд, медикаменти, оскільки через навчання вона не може працювати та утримувати себе, а її мама жодних коштів зі сплачених ним аліментів їй не надавала. [INFO] його доньці [PERSON] виповнилося 18 років, тому стягнення на неї аліментів припинилося. Відповідно до додаткового розпорядження державного виконавця від 13.02.2023 № 3601, починаючи з 08.02.2023 стягнення аліментів продовжено на доньку [PERSON] в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення повноліття. З кінця 2020 року у нього виникли проблеми зі здоров`ям. Постійні стреси, проблеми в сім`ї та у відносинах з колишньою дружиною призвели до безповоротних розладів здоров`я, самегіпертонічного кризису, а в подальшому і до гіпертонічної хвороби ІІ ступеня та вегетосудинної дистонії. З метою уникнення в подальшому інвалідизації він змушений систематично проходити консультації у лікарів, обстеження та здачу аналізів, дотримуватися режиму лікування та приймати призначені медичні препарати. Дані обстеження є дороговартісними та необхідними. Також він фінансово допомагає своїй матері [PERSON] , яка є особою з інвалідністю ІІІ групи та потребує матеріальної допомоги для проживання та лікування. Оскільки вона проживає у Львівській області, тому фінансову допомогу він регулярно надсилає на її картковий рахунок. Станом на момент звернення до суду він втратив можливість самостійно утримувати доньку [PERSON] , яка навчається, оскільки витрати на проживання, оплату комунальних послуг, харчування, одяг, лікування, сплату аліментів на неповнолітню доньку [PERSON] та надання фінансової допомоги мами з інвалідністю є неспівмірними з його доходами. [PERSON] працює на посаді бухгалтера у КС "Тайстра", де має стабільний дохід, не несе витрат по утриманню дітей, тому може сплачувати аліменти на рівні 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) на дитину, яка продовжує навчання. Відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] подала відзив на зустрічний позов, в якому зазначила, що їхня донька [PERSON] у зв`язку з переходом на дистанційне навчання продовжує навчатися та проживає з нею за місцем їхньої реєстрації. Навчання в університеті вимагає чималих коштів на плату за проживання, щоденне харчування, одяг, проїзд, які вона змушена нести самостійно. У зв`язку з навчанням на стаціонарі дочка позбавлена можливості влаштуватись на роботу і сама себе забезпечувати, тому потребує постійної фінансової допомоги. Проте відповідач не надає жодних коштів на утримання повнолітньої дочки, хоча має має таку можливість, оскільки працює на посаді головного інженера ПАТ "Івано-Франківськгаз", має стабільний дохід. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] подав відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, в якій вказав, що [PERSON] не долучено жодних доказів, які б підтверджували повне утримання нею дочки [PERSON] : понесення нею витрат на навчання, проживання, харчування тощо. В квітні 2023 року ним здійснено оплату житлово-комунальних послуг, надіслано на картковий рахунок [PERSON] кошти на потреби, які виникають під час навчання, та сплачено аліменти на утримання доньки [PERSON] . В судовому засіданні позивачка за первісним позовом - відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі та заперечила проти задоволення вимог зустрічного позову. В судовому засіданні представниця позивачки\~за первісним\~позовом -\~адвокатка Шиян Л.І. позов своєї довірительки просила задовольнити, у задоволенні зустрічного позову - відмовити. Додатково зазначила, що повнолітня [PERSON] навчається на денній державній формі навчання, у зв`язку з чим не має можливості себе матеріально забезпечувати, тому батьки зобов`язані її утримувати. Свій обов`язок її довірителька виконує, однак, колишній чоловік - ні. Після розірвання шлюбу доньки сторін, у тому числі і старша, залишились проживати з матір`ю, на що вказує рішення суду та акт обстеження умов проживання. Крім того навчання у старшої дочки здійснюється дистанційно, у зв`язку з чим вона проживає з мамою за місцем їх реєстрації, а відтак остання має право на стягнення аліментів на повнолітню дочку, як продовжує навчатися, з [PERSON] . Саме мама несе витрати на її харчування, засоби гігієни, білизну, одяг. Коли навчання було очним, дочка проживала у тата, однак і в цей час мама забезпечувала її продуктами харчування, готувала з собою їжу, давала кошти на особисті потреби. Доказів того, що дитина проживає з батьком не надано, як не долучено останнім до матеріалів справи належних підтверджень про місце його проживання (договору оренди тощо). Письмові ж покази свідків з цього приводу чи сплата ним комунальних платежів за певною адресою не є належним підтвердженням проживання його дочки з ним. Відповідач за\~первісним\~позовом\~-\~позивач\~за\~зустрічним позовом\~ [PERSON] підтримав зустрічний позов, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Первісний позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Додатково зазначив, що [PERSON] не надано жодного доказу понесення нею витрат на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Натомість він забезпечує дочку житлом за місцем її навчання та сплачує кошти за комунальні послуги за місцем їх спільного проживання у м. Івано-Франківськ, де знаходиться навчальний заклад. Він надає також добровільно доньці готівкові кошти на особисті потреби та перераховує кошти на її картовий рахунок, про що свідчать квитанції про перерахування коштів. Щомісячно сума складає близько 4000 гривень. Крім цього він купує їй все необхідне: одяг, засоби гігієни, намагається, щоб вдома завжди був заповнений холодильник та [PERSON] не була обмежена в необхідних їй продуктах харчування. При цьому він несе додаткові витрати на облаштування власного житла, де робить ремонт, після проведення якого туди перейде проживати їхня повнолітня дочка, він же залишиться на орендованій ним квартирі. Також він сплачує на утримання неповнолітньої доньки 1/6 частку від своїх доходів, що складає близько 6-7 тисяч на місяць. Він не претендує на кошти від колишньої дружини, оскільки вважає, що такі повинні надаватися безпосередньо дочці обома батьками. Зустрічний позов ж подав до суду як доказ того, що він добровільно утримує [PERSON] в межах своїх можливостей та її потреб, відповідно несе витрати з метою забезпечення дочки всім необхідним під час її навчання у ВУЗі . Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 02.03.2023 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та призначено підготовче судове засідання. 10 березня 2023 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву від 28.02.2023, а також клопотання про продовження строку на подання зустрічного позову. 14 березня 2023 року від представника [PERSON] на електронну адресу суду поступила заява про відкладення розгляду справи. Ухвалою суду від 14.03.2023 постановлено продовжити [PERSON] процесуальний строк на подання зустрічної позовної заяви. 27 березня 2023 року від [PERSON] поштовим відправленням поступив зустрічний позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, який ухвалою суду від 28.03.2023 прийнятий до спільного розгляду із позовом [PERSON] 31 березня 2023 року поступила відповідь [PERSON] на відзив [PERSON] 10 квітня 2023 року від [PERSON] надійшов відзив на зустрічний позов [PERSON] . Від [PERSON] 17.04.2023 поступили заперечення на відповідь на відзив [PERSON] 17 квітня 2023 року від відповідача-позивача поступила відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, а 19 квтіня 2023 року - клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Ухвалою суду від 28.04.2023 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. 23 травня 2023 року від відповідача-позивача поступило клопотання про долучення доказів про понесення витрат на професійну правничу допомогу. 08 червня 2023 року від представника позивачки-відповідачки - адвоката Воробця Р.М. поступило клопотання про виклик свідків з поновленням строку для його подання, яке протокольною ухвалою суду від 08.06.2023 задоволено. 17 липня 2023 року поступили заперечення [PERSON] на клопотання про поновлення строків для виклику свідків. Протокольною ухвалою суду від 24.07.2023 долучено до матеріалів справи довідку про навчання [PERSON] та докази понесення витрат на правничу допомогу [PERSON] . Також в судовому засіданні 24.07.2023 [PERSON] та її представниця відмовились від допиту заявлених ними свідків. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 25.02.2021 розірвано (а.с. 8-9). Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] (а.с. 12), та [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу від 18.03.2021 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 17.03.2021 і до досягнення дітьми повноліття (а.с.10). Судовий наказ звернуто до примусового виконання, із заробітної плати [PERSON] проводилося стягнення, розмір утриманої суми якої відображено у звіті про здійснені відрахування та виплати (а.с. 31). Крім сплати аліментів, як вказав відповідач-позивач, він також перераховував дітям грошові кошти, як безпосередньо їм, так і колишній дружині, здійнював перерахування коштів і по досягненню старшою дочкою повноліття, про що свідчать долучені ним квитанції (а.с. 44-51, 92-102, 197). Також за твердженнями [PERSON] , він несе витрати на утримання своєї мами [PERSON] , яка є особою з інвалідністю ІІІ групи (а.с. 103-104), на підтвердження чого надав відповідні квитанції (а.с. 108-118). [PERSON] [INFO] досягла повноліття, у зв`язку з чим стягнення аліментів на її користь припинено. На підставі додаткового розпорядження державного виконавця за № 3601 від 13.02.2023, починаючи з 08.02.2023 стягнення аліментів з [PERSON] продовжується проводитись в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше ніж 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на утримання дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 34-35). Згідно з довідками № 2931 від 07.02.2023, № 2985 від 27.02.2023, № 3203 від 20.07.2023, [PERSON] є студенткою академічної групи ПО-22-1 1-го курсу денної форми навчання інституту інформаційних технологій Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу. Студентка навчається за кошти держбюджету (а.с. 13, 30, 235). Як вказав [PERSON] , його дочка [PERSON] на час навчання проживає за місцем його проживання, на підтвердження чого надав нотаріально посвідчені заяви сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 32, 33). Проживає ж він у [ADDRESS] . За місцем їх спільного проживання він несе витрати на оплату опалення, за спожитий газ, квартплату, електроенергію, за послугу ТВ та/або інтернет, підтвердженням чого слугують долучені ним квитанції (а.с. 36-43, 190-196). Натомість позивачка-відповідачка, стверджує про те, що дочка [PERSON] навчається дистанційно, що визначено наказами Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу № 312 від 11.11.2022 та № 02 від 02.01.2023 (а.с. 151, 152-153), у з`язку з чим проживає з нею за місцем їхньої реєстрації у [ADDRESS] (а.с. 156, 157), про що свідчить акт обстеження від 17.03.2023, в якому зазначено, що, зі слів обстежуваної та свідчень сусідів, [PERSON] зареєстрована та проживає разом з мамою за вищевказаною адресою (а.с. 155). [PERSON] вказав, що заявлений розмір аліментів є недоведеним та непосильним для нього, оскільки стан його здоров`я незадовільний, у зв`язку з чим він несе постійні фінансові витрати на лікування, на підтвердження чого долучив виписки з медичних документів про стан здоров`я та квитанції про щомісячне (регулярне) придбання приписаних ліків (а.с. 120-125, 126-140). Погіршився і його матеріальний стан, оскільки він, крім утримання своїх дітей, щомісячно допомагає фінансово матері, яка є особою похилого віку та з інвалідністю, проживає в іншій області. Він же після розірвання шлюбу змушений був вживати заходи та нести немалі витрати для забезпечення собі житла, так як його місце роботи в Івано-Франківську, де в нього немає родичів чи інших близьких осіб. Разом з ним під час навчання проживає і їхня дочка, якій він також намагається створити належні умови та забезпечити всім необхідним під час перебування у нього. Крім того, дочці щомісячно він дає готівкові кошти, які їй необхідні, як і оплачує дочкам те, що вони вибирають при їхніх спільних походах по магазинах. Між сторонами виник спір щодо підстав для утримання спільної повнолітньої дочки, яка продовжує навчатися, та стягнення аліментів на користь кожного з них, оскільки, як вважає позивачка-відповідачка, [PERSON] повинен сплачувати такі на її користь, оскільки дочка проживає з нею, а відтак вона утримує її, натомість відповідач-позивач зазначає, що на час навчання дочка проживає з ним, він несе витрати на її утримання, тому аліменти повинна сплачувати його колишня дружина на його користь. Оцінка суду: вивчивши зміст\~позовних вимог\~сторін,\~вислухавши учасників\~судового розгляду,\~повно та\~всебічно з`ясувавши\~обставини,\~на які\~сторони посилаються\~як на\~підставу своїх\~вимог та\~заперечень,\~дослідивши та\~оцінивши всі\~здобуті й\~перевірені в\~судовому засіданні\~письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При цьому, як зазначив Верховний Суд у постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20, Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Як вказав Верховний Суд у постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18, при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Як встановлено в судовому засіданні з письмових доказів та підтвердили сторони, їхня спільна дочка [PERSON] , [INFO] , яка досягла повноліття, але не досягла 23 років, навчається на денній формі навчання за кошти держави в Інституті інформаційних технологій Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу. Як зазначила позивачка за первісним позовом, у зв`язку з навчанням донька потребує постійної фінансової допомоги від батьків, яку вона їй надає, однак не робить цього її батько. Позивач ж за зустрічим позовом вказує на те, що бере участь в утриманні повнолітньої дочки, яка навчається, натомість колишня дружина доказів надання допомоги в її утриманні не надає. [PERSON] у надану повнолітній дочці матеріальну допомогу закладає понесені нею витрати на її проживання, щоденне харчування, одяг, проїзд, при цьому не надає жодного доказу ні про їх розмір, ні що такі витрати несе саме вона. Безпідставними є твердження позивачки у первісному позові і про те, що [PERSON] аліменти нікому не платить, оскільки на її користь стягуються аліменти на утримання їхньої спільної неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] до наданої повнолітній дочці допомоги включає забезпечення її житлом за місцем навчання з оплатою комунальних послуг, придбання продуктів харчування, купівлю одягу та засобів гігієни, канцтоварів, надання коштів на щоденні потреби. На підтвердження таких витрат надає квитанції про щомісячну оплату ним комунальних послуг за адресою [ADDRESS] , а також платіжні доручення (квитанції) про перерахування коштів на рахунок [PERSON] , що описані вище. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS] , де зареєстровані і її батьки, сторони по справі. Однак, враховуючи, що вказане житло належить батькам [PERSON] , після розірвання шлюбу [PERSON] рпоживає окремо, як він вказав за місцем своєї роботи та навчання їхньої дочки - в м. Івано-Франківську. Зазначаючи під час розгляду справи про те, що дочка проживає за місцем своєї реєстрації, оскільки вона навчалася з використанням дистанційних технологій, [PERSON] не надає жодного доказу на підтвердження понесених нею витрат на її проживання, їх розміру. Крім того, дистанційне навчання мало місце до 17 березня 2023 року. До 8 лютого 2023 року [PERSON] сплачував на утримання дочки [PERSON] аліменти у доволі значному розмірі та додатково у разі потреби надавав кошти своїй колишній дружині для забезпечення потреб дітей, про що ним долучені відповідні докази. У березні 2023 року ним перераховано кошти на особистий рахунок повнолітньої дочки (а.с. 92-94), тому безпідставними є доводи позивачки-відповідачки, що вона самостійно утримує дочку, яка продовжує навчання, а батько участі в такому утриманні не бере. Заперечуючи факт проживання [PERSON] під час очного навчання разом з батьком у найманому ним житлі, позивачка - відповідачка не надає доказів того, що дочка доїжджає з дому (з м. Долина) до місця навчання, на що вона несе витрати, як і не доводить того, що вона забезпечує її житлом за місцем навчання, хоча вказує у позовній заяві, що витрачає на це значні кошти. [PERSON] ж у судовому засіданні ствердив, що на час навчання [PERSON] проживає разом з ним за місцем навчання у м. Івано-Франківськ у помешканні, яке він винаймає без укладення договору оренди, однак, за яке сплачує комунальні послуги. На підвердження факту проживання повнолітньої дочки кожна із сторін до матеріалів справи долучила свої докази: [PERSON] - акт обстеження від 17.03.2023, [PERSON] - письмові нотаріально посвідчені заяви сусідів. Однак, такі не є належними доказами на підтвердження факту проживання їх повнолітньої доньки на час навчання у вищому навчальному закладі та витрат сторін на її проживання. При цьому сторони під час розгляду справи погодились, що [PERSON] під час навчання проживає з батьком за місцем навчального закладу, а у вільні від навчання дні вона проживає з матір`ю. В судовому засіданні також встановлено, що кожна із сторін бере добровільну участь в утриманні повнолітньої дочки в міру своєї можливості надавати таку допомогу. [PERSON] ствердила, що, відправляючи дочку на навчання в м. Івано-Франківськ, вона "готує їй сумку" з продуктами харчування, дає кишенькові кошти, проти чого не заперечив [PERSON] . Водночас останній також ствердив, що надає добровільно допомогу повнолітній доньці, у тому числі фінансову, що підтверджується квитанціями про переказ коштів від його імені, які адресовані як безпосередньо доньці, так і колишній дружині для задоволення потреб дочки. Вказаного [PERSON] не заперечила, вказавши, що у відносини між батьком та дочкою вона не вникає та не цікавиться цим. Будь-яких доказів на підтвердження понесення витрат на проїзд до навчального закладу повнолітньої дочки, на підручники сторони не надали. Крім того, як вказали сторони, їхня дочка [PERSON] навчається на державній формі навчання та отримує стипендію, однак, не вказали на її розмір, як і не довели, що отримувані кошти не покривають усіх життєво необхідних витрат повнолітньої доньки і вона потребує більше фінансової допомоги, ніж надають їй обоє батьків добровільно у межах своїх можливостей. За клопотанням сторони позивачки за первісним позовом було вирішено викликати в судове засідання повнолітню дочку сторін [PERSON] , однак така до суду не з`явилася. На повторному її виклику сторони не наполягали, оскільки не бажали травмувати дочку. У судовому засіданні сторони не довели необхідності у стягненні на користь один одного коштів на утримання повнолітньої доньки, яка навчається, якщо вони можуть та надають їй допомогу добровільно і кожен у межах своїх можливостей. При цьому, суд звертає увагу на те, що [PERSON] є повнолітньою та може самостійно звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів на її утримання на час навчання, якщо вона дійсно такої потребує чи їй не вистачає тієї матеріальної допомоги, яку вже батьки їй надають або якщо хтось із них ухиляється від такого утримання. Крім того, позивачка за первісним позовом не довела належним чином, що відповідач за її позовом на даний час має реальну можливість надавати заявлений нею розмір аліментів на повнолітню дочку та що вона несе витрати у такому розмірі з врахуванням і своєї долі в її утриманні. Останній ж, не заперечуючи свого обов`язку в утриманні повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, вказує на те, що у нього поганий стан здоров`я, він сплачує чималі аліменти на їхню спільну неповнолітню дитину, допомагає матераільно хворій матері похилого віку та добровільну утримує повнолітню дочку, забезпечуючи її всі необхідним, також несе значні витрати для забезпечення себе та їхньої дочки житлом. [PERSON] , звертаючись до [PERSON] із зустрічними вимогами сплатити на його користь аліменти на повнолітню дочку, також не доводить того, що вона має можливість надавати таку фінансову допомогу, а він потребує такої від неї, вказуючи тільки на те, що колишня дружина працює, одночасно і сам зазначивши в судовому засіданні, що утримує свою дочку [PERSON] , при цьому не потребує коштів від позивачки-відповідачки на свою користь, оскільки вважає, що такі вона повинна надавати дочці та брати разом з ним участь в її утриманні, надаючи допомоги безпосередньо їй. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що батьки, сторони по справі, добровільно виконують свій обов`язок з утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в міру своїх можливостей. Обоє батьків підтвердили намір доньки проживати самостійно і їх бажання допомогти їй у цьому, утримують її як на час безпосередньої зайнятості у навчанні, так і поза межами навчального періоду. При цьому під час розгляду справи не встановлено реальної потреби дочки, яка навчається, отримує стипендію та додаткові кошти від батьків, в отриманні матеріальної допомоги від останніх у більшій мірі, ніж вони їй надають добровільно. Отже, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, приходить до висновку, що як позовні вимоги позивачки-відповідачки, так і зустрічні позовні вимоги відповідача-позивача не підлягають до задоволення у зв`язку з їх недоведеністю. Щодо понесених стронами судових витрат, суд зазначає таке: відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладаться на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покадаються у разі відмови у позові на позивача. Оскільки в первісному та зустрічному позовах відмовлено, позивачі за ними були звільнені від сплати судового збору, а відповідачі за такими таких не понесли, тому питання стягнення судового збору не вирішується. Щодо понесених витрат на правничу допомогу, то такі залишаються за [PERSON] та [PERSON] , оскільки у задоволенні їх позовних вимог відмовлено. На підставі викладеного, ст. 199 СК України,

Outcome: dismissed