Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

5.10.2022 представник позивача [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] . В обґрунтування позовної заяви покликається на те, що 19 лютого 2021 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає із батьком [PERSON] . Вказує, що позивач всебічно і повно оточує доньку своєю турботою і допомогою, створює комфортні умови для її розвитку, стежить за станом її здоров`я, допомагає пізнавати навколишній світ, позивач проводить свій вільний час разом із своєю донькою, створює комфортні умови для її проживання, розвитку та відпочинку. Позивач офіційно працевлаштований, має стабільний дохід та позитивно характеризується за місцем роботи. Крім того, зазначає, що мати дитини відповідач [PERSON] не займається розвитком доньки та не здійснює догляду за нею. Вживає наркотичні речовини, не підтримує сімейних відносин з позивачем та їх спільною дитиною, притягалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП за неналежне виконаня батьківських обов`язків. На підставі вказаного, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] . Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.10.2022 цю справу передано за підсудністю до Козівського районного суду Тернопільської області. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 05.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду й відкрито провадження у даній справі. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 12.06.2023 постановлено закрити підготовче провадження у справі й призначити її до розгляду по суті. Представник позивача адвокат Сампара Н. М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав вказаних у позові та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про місце, дату та час розгляду справи, про причини своєї неявки не повідомила. Відзиву від неї на адресу суду не надходило. Представник Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату і час такого, про причини своєї неявки суду не повідомив. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач була належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву, а позивач не заперечив проти заочного вирішення справи. Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 19.02.2021 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ). Згідно характеристики на позивача [PERSON] , виданої ФОП [PERSON] , позивач працює з 10 серпня 2022 року вантажником , зарекомендував себе як відповідальний і дисциплінований працівник. Відповідно до довідки ПП "Люкс" №504 від 22 липня 2022 року позивач дійсно зареєстрований і проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] , сестрою [PERSON] . Згідно характеристики виданої ПП " Люкс " 22 липня 2022 року скарг від мешканців будинку на позивача не поступало. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 01.09.2022 складеного посадовими особами Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, за адресою : вул. Бродівська, 54/122, м. Тернопіль проведено обстеження умов проживання та встановлено, що в квартирі, що складається з трьох кімнат постійно проживають позивач разом з донькою [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] , сестрою [PERSON] , умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним вимогам, для виховання та розвитку дитини створено належні умови, станом на 01.09.2022 відповідач із сім`єю не проживає, місце перебування останньої невідоме. Відповідач [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, що підтверджується постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.07.2022 у справі №607/7085/22. Згідно змісту даної постанови суду, [PERSON] 11.05.2022 ухилилася від виконаня батьківських обов`язків щодо свої доньки [PERSON] залишивши останню без нагляду. Відповідно до рішення Комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №175 від 2 вересня 2022 року, комісія вирішила підготувати клопотання про притягнення до відповідальності за неналежне ставлення до виконання батьківських обов`язків відповідача стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та направити його в Тернопільське районне управління поліції; надати погодження про припинення виплати державної соціальної допомоги до досягнення дитиною трьохрічного віку відповідачу. Згідно скріншоту з вебсайту, поліцейські Тернополя розшукували [PERSON] , яка пішла з дому 19 липня. Відповідно до висновку органу опіки та піклування , затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 312 від 05.04.2023, орган опіки та піклування рекомендує визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). У відповідності із вимогами ст.153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно частин першої та другої ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно вимог ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. У відповідності із частиною першою ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Вимогами частин першої та другої ст. 161 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо мати та батько, що проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Частиною четвертою ст. 29 ЦК України, визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року (далі Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з положеннями ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Аналіз наведених норм права та практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Аналізуючи вищевикладене, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, необхідності розвитку дитини в спокійному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, емоційній стабільності та матеріальній забезпеченості, зважаючи на те, що визначення місця проживання дитини з одним з батьків не позбавляє другого можливості спілкуватися і брати участь у вихованні дитини, суд вважає необхідним визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Отже, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп. , що підтверджується квитанцією ПН 215600426655 від 04.10.2022. Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved