Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

В червні 2023 до суду звернувся [PERSON] , який просив визнати виконавчий напис, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. від 16.12.2021, зареєстрований в реєстрі за № 46509, про стягнення з [PERSON] , на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» заборгованості у сумі 25249 грн, таким, що не підлягає виконанню. Мотивує заявлені вимоги тим, що нотаріусом порушено порядок вчинення виконавчого напису, оскільки відповідач не надсилав письмову вимогу про повернення коштів чим порушив порядок звернення про стягнення за виконавчим написом, не перевірялося безспірність заборгованості. Крім того виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений, що є порушенням. Ухвалою суду від 16.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного провадження. Відповідач у встановлений судом строк надав відзив у якому спростовував позов з наступних підстав, банк при зверненні до нотаріуса надав усі необхідні документи, а нотаріус підтвердив наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Вважає, що Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року є неправомірною, а постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року є законною. Спростовував вказану позивачем суму витрат на правничу допомогу, вважає, що сума не співмірна із об`ємом виконаної роботи. Судом встановлено, що 14.03.2020 між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» укладено договір про спеціальні умови для короткострокового кредиту, договору кредитної лінії №AG0471451 відповідно до умов якого кредитна лінія складає 14000 грн, процентна ставка в день 1,49%, строк сплати 30 днів, орієнтовна загальна вартість кредиту 17339 грн, реальна річна процентна ставка 490.80%, дата повного погашення 16.03.2020. Кредитний договір нотаріально не посвідчений. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. відносно [PERSON] винесено виконавчий напис № 46509 від 26.12.2021 відповідно до якого запропоновано звернути стягнення з [PERSON] у сумі 2525249 грн. з них: 14000 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 10599 грн прострочена заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом; 650 грн сума за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. 26.01.2022 відкрито виконавче провадження ВП №68357733 на підставі вказаного виконавчого напису. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст.87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У частинах 1, 2 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину). Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затверджений постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999. Згідно пункту 1 Переліку, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою КМУ№ 662 від 26.11.2014 «Про внесення з мін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік доповнений пунктом 2, який передбачає отримання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ№ 662від 26.11.2014 в частині положень, які доповнювали пункт 2 Порядку. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 16.12.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Суд критично відноситься до аргументів вказаних позивачем, що нотаріусом не перевірено безспірність заявлених вимог, а відповідачем не надіслано притензії на адресу позивачки оскільки з наданих суду доказів неможливо встановити, які саме документи було надано відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Встановлені обставини свідчать, що стягнення заборгованості за виконавчим написом відбулось на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений. Тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів. За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обгрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23.01.2014 у справі «East|West Aliance Limited» проти України», заява № 19336/04), обгрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обгрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved