Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, 3% річних та інфляційних втрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є виконавцем послуг з утримання будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка є власницею квартири [ADDRESS] . Відповідач, як власник та споживач житлово-комунальних послуги, згідно із ст. 156, 162 ЖК УРСР, зобов`язаний не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Згідно з розрахунком заборгованості основний борг відповідачки перед позивачем за періодом з 01.05.2018 по 01.03.2023 складає 28 802,13 грн. У зв`язку з тим, що заборгованість не сплачена, відповідачу на підставі ст. 625 ЦК України нараховані 3% річних за період з 01.05.2018 по 01.02.2022 у розмірі 3 401,90 грн, індекс інфляції за період з 01.05.2018 по 01.02.2022 у розмірі 8 600,02 грн. Ухвалою від 09.05.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; призначив справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін для розгляду справи по суті в судове засідання на 08.06.2023 о 10 год. 00 хв.; установив відповідачці строк для подання відзиву на позовну заяву. 08.06.2023 у зв`язку з неявкою відповідачки суд відклав розгляд справи на 24.07.2023 10 год. 00 хв. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та просив позовні вимоги задовольнити повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надавала, причини неявки не повідомила, не подала відзив. Суд розглянув справу за відсутності сторін за наявними у справі матеріалами. З урахуванням положень ст. 280, 281 ЦПК України та з позицією представника позивача викладеної в заяві, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд розглянув справу в заочному порядку. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до рішення правління Акціонерного товариства холдингова компанія «Київміськбуд» від 06.09.2005 № 176 будинок [ADDRESS] передано на обслуговування і експлуатацію без права відчуження Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» (а.с.9). Відповідно до Авізо № 15, 16, 17 від 01.05.2006 Комунальне підприємство «Житлоінвест - УКБ» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «Новобудова» на баланс для зарахування основні фонди житлового будинку [ADDRESS] (а.с.10-12). Згідно зі свідоцтвом про право власності від 23.09.2005 квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.13). 25.09.2014 ТОВ «Новобудова» та [PERSON] уклали договір № 37/181-2 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с.14). Відповідачка як власник та споживач житлово-комунальних послуги, згідно ст.156, 162 ЖК України, зобов`язана не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідачка у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань щодо утримання квартири за період з 01.05.2018 по 01.03.2023 має заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 28 802,13 грн (а.с.32). Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оскільки відповідачка не виконує зобов`язання щодо сплати спожитих житлово-комунальних послуг, які позивач надає за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим за період з 01.05.2018 по 01.03.2023 утворилась заборгованість у розмірі 28 802,13 грн, розмір якої відповідачка не спростувала, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 28 802,13 грн. Позивач також вказує на те, що окрім сплати заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, відповідачка має також сплатити 3% річних, які нараховані за період 01.05.2018 по 01.02.2022 у розмірі 3 401,90 грн та індекс інфляції, нарахований за період з 01.05.2018 по 01.02.2022 у розмірі 8 600,02 грн. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідачку.

Outcome: approved