Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - виконавчий комітет Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, обґрунтовуючи свої позовні вимоги таким. Позивачка та відповідач проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу, в якому [INFO] у них народилася донька - [PERSON] . Однак спільне життя з відповідачем не склалося, а тому їх сумісне проживання було припинено ще в 2015 році. Батько дитини не виконує батьківські обов`язки, не цікавиться станом здоров`я доньки, її психологічним, фізичним, моральним розвитком, припинив будь-яке спілкування з нею, не відвідує, матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, що свідчить про те, що батько дитини-відповідач у справі самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та не піклується про стан здоров`я дитини, її фізичний і моральний розвиток. З урахуванням викладеного, позивачка просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дитини. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій позов просила задовольнити в повному обсязі, а справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України та шляхом направлення на його адресу, підтверджену довідкою Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчого комітету Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідно до положень п. 1, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. При цьому від [PERSON] до суду не надійшло відзиву на позовну заяву чи будь-яких заперечень, а також повідомлення про іншу адресу, клопотання про відкладення судового розгляду також не заявлялося. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, тому відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10 листопада 2014 року, виданим виконавчим комітетом Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, [PERSON] народилася [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] . Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 27 листопада 2017 року (справа 636/2369/17) було присуджено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісяця, починаючи з 17 липня 2017 року (дня звернення до суду) та до досягнення дитиною повноліття, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19 червня 2019 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до акта обстеження щодо підтвердження факту проживання без реєстрації та/або факту не проживання при реєстрації за цією адресою від 24 травня 2021 року, складеного депутатом Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області Ященко О. П. в присутності мешканців села [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] фактично проживають на [ADDRESS] . Згідно з довідкою № 02-02-20/484 від 24 травня 2021 року, виданою Малинівською селищною радою Чугуївського району Харківської області, [PERSON] зареєстрований разом з донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] за № 01-41/Б-28 та № 01-41/Б-27 від 14 червня 2023 року, [PERSON] та [PERSON] проживають разом за адресою: [ADDRESS] протягом 5 років, разом виховують своїх дітей. Батька [PERSON] - [PERSON] разом з дитиною не бачили, не чули, що б він займався вихованням чи матеріально допомагав доньці. Згідно з довідкою № 02-02-20/498 від 14 червня 2021 року, виданою Малинівською селищною радою Чугуївського району Харківської області, [PERSON] зареєстрована разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку від 06 липня 2021 року, служба у справах дітей та сім`ї при виконавчому комітеті Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно з інформацією № 02-01-30/1391 та № 02-01-30/1392 від 04 серпня 2021 року, наданою Малинівською селищною радою Чугуївського району Харківської області, [PERSON] та [PERSON] за місце мешкання характеризуються позитивно, громадський порядок не порушують, алкогольні, наркотичні речовини не вживають. Відповідно до повідомлення № 63 від 11 серпня 2021 року, наданого Малинівським дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, [PERSON] відвідувала групу № 1 дошкільного навчального закладу з 05 липня 2017 року до 31 травня 2021 року. [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , яка завжди приводила та забирала дитину, вносила плату за харчування, брала активну участь в освітньому процесі, цікавилася досягненнями та поведінкою дитини. Згідно з довідкою від 12 серпня 2021 року, наданою КНП «Малинівська амбулаторія первинної медико-санітарної допомоги» Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, на прийом до сімейного лікаря [PERSON] її приводила тільки мати [PERSON] . Відповідно до довідки про отримання (неотримання) допомоги № 151 від 16 серпня 2021 року, наданої Управлінням соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та їй відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» з 01 червня 2019 року до 30 червня 2022 року призначено допомогу при народженні дитини на дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 860 грн 00 коп. щомісячно. Згідно з довідкою № 53аз/119-91/01 від 16 серпня 2021 року, наданою Чугуївським РУП ГУНП в Харківській області, встановлено наступні звернення відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Крім того, згідно з даних ІТС ІПНП притягувався 24 квітня 2017 року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визначеними в Україні. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 12 вищевказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до абзацу 9 пункту 8 постанови КМУ № 866 від 24 вересня 2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Відповідно до положення ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 16 Постанови Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, згідно з ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми враховуються судом, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З урахуванням всіх обставин справи, суд не визначає [PERSON] обов`язок щодо сплати аліментів на утримання дитини, оскільки вказаний обов`язок покладений на нього рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 27 листопада 2017 року, яке набрало законної сили 26 грудня 2017 року (справа 636/2369/17). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини, а саме: не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, матеріально не забезпечує, у зв`язку з чим вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, застосування до нього такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини. На підставі ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 7, 150, 155, 164, 166, 180 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, рішення ЄСПЛ у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09),

Outcome: approved