Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

27 грудня 2022 року [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із зазначеним вище позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким визнати відсутнім права іпотекодержателя за договором іпотеки ВСВ 942315-316, 942323-324 від 03.06.2005, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Каплун Ю.В. за № 2915, стосовно нерухомого майна, а саме квартири, загальною площею 43,10 кв. м., житловою 25,50 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником та іпотекодавцем якої є [PERSON] , зняти заборону відчуження та вилучити з державного реєстру державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про іпотеку: реєстраційний номер обтяження: 2062058, тип обтяження: іпотека, зареєстровано: 08.06.2005 реєстратором приватним нотаріусом КМНО Каплун Ю.В. щодо об`єкта нерухомого майна, загальною площею 43,10 кв. м., житловою 25,50 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , витребувати від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснення ліквідації ПАТ «Омега Банк» інформацію/довідку про відсутність заборгованості або погашення/закриття кредитного зобов`язання громадянки [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за кредитним зобов`язанням перед АКБ «ТАС-Комерцбанк», що виникло на підставі кредитного договору від 02.06.2005, зобов`язати приватного нотаріуса КМНО Каплун Ю.В. надати належним чином завірену копію отриманого ним листа Банку № 08-05/1851 від 11.09.2007 та письмових листів з приводу підстав вилучення ним 11.09.2007 14:20:44 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 2043693, зареєстровано: 03.06.2005 11:47:35, реєстратором: Приватний нотаріус Каплун Ю.В. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що 02 червня 2005р. між нею та Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого став ПАТ «Омега банк» був укладений кредитний договір. Згідно умов цього договору Банк зобов`язується надати кошти у розмірі 60 000.00 грн. Того ж дня, у якості забезпечення зобов`язань по вищезазначеному кредитному договору був укладений між Банком та позичальником договір іпотеки ВСВ 942315-316, 942323-324, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Каплун Ю.В. Предметом іпотеки згідно умов зазначеного іпотечного договору ВСВ 942315-316, 942323-324 від 03.06.2005 є квартира , загальною площею 43,10 кв. м., житловою 25,50 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з укладенням договору іпотеки до Державного реєстру іпотек було внесено відомості за іпотеку: реєстраційний номер обтяження: 2062058, зареєстровано 08.06.2005 14:06:10, реєстратор: приватний нотаріус КМНО Каплун Ю.В. Окрім того, до Державного реєстру заборон внесено запис про обтяження: тип обтяження відчуження заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 2043693, зареєстровано 08.06.2005 11:47:35, реєстратором: приватний нотаріус КМНО Каплун Ю.В. Вказана сума заборгованості позичальником була погашена в вересні 2007 року. Зокрема, останній платіж у розмірі 42 901,82 грн. було сплачено 10.09.2007, що підтверджується квитанцією № F18_690-52 від 10.09.2007. В призначенні платежу так і зазначено: «погашення заборгованості по кредиту по кредитному договору № 5-ФК від 02.06.2005. У зв`язку з цим, запис про обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 2043693 було вилучено. 1109.2007 14:20:44, реєстратором: приватний нотаріус Каплун Ю.В. Відповідно до інформаційної довідки № 314589483 від 09.11.2022, підставою виключення обтяження зазначено лист №08-05/1851 від 11.09.2007. Позивач впевнена в тому, що вказаним листом було підтверджено факт виконання нею, як боржником, усіх зобов`язань за кредитним договором, проте, через бездіяльність нотаріуса Каплуна Ю.В. вказаний запис про іпотеку не був вилучений з реєстру. Наразі, при спробі продажу майна, стало зрозуміло, що вказаний запис про іпотеку міститься у Державному реєстрі іпотек, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 314589483 від 09.11.2022. Отже, наявність в Державному реєстрі іпотек запису про іпотеку № 2062058, зареєстровано 08.06.2005 14:06:10, реєстратором: приватний нотаріус КМНО Каплун Ю.В. обмежує права та законні інтереси [PERSON] , як власника майна на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Тому за відсутності в неї інших можливих шляхів вилучення іпотеки. Позивач змушена звернутися із позовом до суду. В лютому 2022 позивач зверталася із заявою про зняття обтяження до приватного нотаріуса КМНО Каплуна Ю.В., однак, постановою від 21.02.2022 відмовив у зняття заборони відчуження нерухомого майна на підставі ст. 74 Закону України «Про нотаріат» п. 5.1, гл. 15 розділ ІІ. Також, 10.11.2021 позивач зверталась до Національного банку України з метою надання довідки про погашення кредитної заборгованості. НБУ, у своїй відповіді розписала історію правонаступника «АКБ «ТАС-Комерцбанк» та зазначили наступне: «Разом з цим повідомляємо, що відповідно до ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд передав НБУ, а НБУ прийняв на зберігання документи ПАТ «Омега банк». У архівних справах ПАТ «Омега банк», а саме: актах приймання передачі перехідному банку ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» активів та зобов`язання неплатоспроможного банку від 03.07.2015, акті про формування ліквідаційної маси ПАТ Омега банк» станом на 05.01.2016, протоколах засідань Інвентаризаційних комісій, інвентаризаційні акти, позабалансові рахунки, документи та розрахунки про інвентаризацію та договору купівлі-продажу дебіторської заборгованості станом на 06.07.2015 та ліквідаційного балансу ПАТ «Омега банк» станом на 10.10.2019, інформація щодо кредитного договору та документи іпотеки позичальника [PERSON] відсутні». Таким чином, все вищевказане в сукупності свідчить про те, що кредитні зобов`язання позивача перед банком були вчасно та в повному обсязі погашені, будь-якої заборгованості перед банком позивачка не має, а тому підстави для наявності в Державному реєстрі іпотеки запису про іпотеку - відсутні. 02.01.2023 року Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, роз`яснено відповідачам право подати до суду відзиви на позовну заяву. 12.04.2023 на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про залучення співвідповідача, а саме: відповідно до постанови ВС (КГС) від 01.02.2023 у справі № 910/9872/21, належним відповідачем в даній категорії справ є державний реєстратор, а в даному конкретному випадку приватний нотаріус КМНО Каплун Ю.В., у зв`язку з чим просили залучити його як співвідповідача. Також представником позивача була подана уточнена позовна заява в якій просив визнати відсунім права іпотекодержателя за договором іпотеки ВСВ 942315-316, 942323-324 від 03.06.2005, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Каплун Ю.В. за № 2915, стосовно нерухомого майна, а саме квартири, загальною площею 43,10 кв. м. житлова 25,50 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником та іпотекодавцем якого є [PERSON] , зняти заборону відчуження та вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єків нерухомого майна запис про іпотеку: реєстраційний номер обтяження: 2062058, тип обтяження: іпотека, зареєстрована 08.06.2005 14:06:10 реєстратором приватним нотаріусом КМНО Каплун Ю.В., щодо об`єкта нерухомого майна: квартира загальною площею 43,10 кв. м., житлова 25,50 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні, яке відбулося 12.04.2023 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва, яка занесена до протоколу судового засідання - клопотання представника позивача про залучення співвідповідача приватного нотаріуса КМНО Клапун Ю.В. - задоволено. 20.06.2023 на адресу суду надійшло клопотання відповідача 2 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про закриття провадження у справі у частині вимог до відповідача 2 на підставі ч. 7 ст. 255 ЦПК України, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництво. Відповідно до відомостей з веб-сайту opendatabot.ua зважаючи на те, що доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців громадських формувань закритий, правонаступників у ПАТ «Омега Банк» немає. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва, яка занесена до протоколу судового засідання від 18.07.2023 позовну заяву було залишено без руху та надано час позивачу зазначити зміст позовних вимог,: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них, враховуючи що позов подано до трьох відповідачів, надати можливість позивачу зазначити зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів. 21.07.2023 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків з позовною заявою в новій редакції, в якій просила Припинити іпотеку, що виникла за договором іпотеки ВСВ 9423315-316, 942323-324 від 03.06.2005, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Каплун Ю.В. за № 2915(запис про іпотеку: реєстраційний номер обтяження 2062058, тип обтяження: іпотека, зареєстровано: 08.06.2005 14:06:10 реєстратором Приватним нотаріусом КМНО Каплун Ю.В.), стосовно нерухомого майна, а саме квартири, загальною площею 43,10 кв. м., житлова 25,50 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , власником та іпотекодавцем якого є [PERSON] та виключити відомості про іпотеку з Державного реєстру іпотек. Припинити в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про іпотеку: реєстраційний номер обтяження: 2062058, тип обтяження: іпотека, зареєстровано: 08.06.2005 14:06:10 реєстратором Приватним нотаріусом КМНО Каплун Ю.В.), стосовно нерухомого майна, а саме квартири, загальною площею 43,10 кв. м., житлова 25,50 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , власником та іпотекодавцем якого є [PERSON] . Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовну заяву та просив задовольнити їх відповідно до обгрунтування викладених у позовній заяві. Представник третьої особи (НБУ) в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні позовних вимог відмовити та надав відзив на позовну заяву в яких вказав, що НБУ згідно з частиною 4 ст. 4 та частини 3 ст. 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» НБУ не відповідає за зобов`язаннями банків, а банки не відповідають за зобов`язаннями НБУ, якщо інше не передбачено законом або договором. Тобто, НБУ є неналежним відповідачем по справі, оскільки не є стороною кредитного та іпотечного договорів, не наділений функціями офіційного визнання і підтвердження фактів набуття, зміни або припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно. Відповідної позиції дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 20.10.2021 у справі № 477/1140/19. Відповідач в судове засідання не з`явився про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, в той же час подав клопотання про розгляд справи без його участі та надав письмові пояснення в яких пояснив, стосовно записів про заборону відчуження щодо належного позивачці майна, зазначає що відповідно до Закону України «Про нотаріат» визначає зняття заборони відчуження як нотаріальну дію, так ст. 74 вказаного Закону, зокрема, зазначено, що одержавши повідомлення іпотекодержателя про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна. Тобто відомості про зняття заборони відчуження нерухомого майна, належного позивачці, вносились до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі вчиненої нотаріусом нотаріальної дії - зняття заборони відчуження. Стосовно записів про іпотеку щодо належного позивачці майна, станом на 2007 рік діяв тимчасовий порядок державної реєстрації іпотек, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 410 від 31.03.2004, що регулював внесення до Державного реєстру іпотек відомостей про обтяження чи зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою, відступлення прав за іпотечним договором. Пунктом 2 згаданого порядку визначалось, що реєстраторами згідно порядку є державні нотаріальні контори, приватні нотаріуси, які згідно з договорами, укладеними з адміністратором Реєстру, здійснюють державну реєстрацію іпотек, відомостей про обтяження чи зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою, відступлення прав за іпотечним договором, передачу, анулювання, видачу дубліката заставної та видачу нової заставної на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду, приймають запити, видають завірені витяги з Реєстру та виконують інші функції, передбачені цим порядком. Пунктом 17 порядку визначалось, що внесення змін і додаткових відомостей до запису здійснюється реєстратором на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи. Тобто чинним на 2007 рік законодавством України було передбачено проведення державної реєстрації відомостей про обтяження чи зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою, припинення іпотеки винятково за заявочним принципом - шляхом подання іпотекодержателем будь-якому нотаріусу як реєстратору відповідного повідомлення за формою, встановленою чинним законодавством. У зв`язку з викладеним на сьогодні нотаріус не має відомостей щодо того, чи подавалося в 2007 році іпотекодержателем (банком) відповідне повідомлення про припинення іпотеки щодо нерухомого майна, належного [PERSON] . Представником НБУ повідомив, що інформації про кредитний договір та договір іпотеки, тобто щодо заборгованості позивачки немає. З урахуванням цих обставин не має підстав заперечувати проти позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 02 червня 2005р. між позивачем та Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого став ПАТ «Омега банк» був укладений кредитний договір. Згідно умов цього договору Банк зобов`язується надати кошти у розмірі 60 000.00 грн. Того ж дня, у якості забезпечення зобов`язань по вищезазначеному кредитному договору був укладений між Банком та позичальником договір іпотеки ВСВ 942315-316, 942323-324, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Каплун Ю.В. Предметом іпотеки згідно умов зазначеного іпотечного договору ВСВ 942315-316, 942323-324 від 03.06.2005 є квартира, загальною площею 43,10 кв. м., житловою 25,50 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з укладенням договору іпотеки до Державного реєстру іпотек було внесено відомості за іпотеку: реєстраційний номер обтяження: 2062058, зареєстровано 08.06.2005 14:06:10, реєстратор: приватний нотаріус КМНО Каплун Ю.В. Окрім того, до Державного реєстру заборон внесено запис про обтяження: тип обтяження відчуження заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 2043693, зареєстровано 08.06.2005 11:47:35, реєстратором: приватний нотаріус КМНО Каплун Ю.В. Вказана сума заборгованості позичальником була погашена в вересні 2007 року. Зокрема, останній платіж у розмірі 42 901,82 грн. було сплачено 10.09.2007, що підтверджується квитанцією № F18_690-52 від 10.09.2007. В призначенні платежу так і зазначено: «погашення заборгованості по кредиту по кредитному договору № 5-ФК від 02.06.2005. У зв`язку з погашенням заборгованості, запис про обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 2043693 було вилучено. 11.09.2007 14:20:44, реєстратором: приватний нотаріус Каплун Ю.В. Відповідно до інформаційної довідки № 314589483 від 09.11.2022, підставою виключення обтяження зазначено лист №08-05/1851 від 11.09.2007. Вказаним листом було підтверджено факт виконання позивачем, як боржником, усіх зобов`язань за кредитним договором. У архівних справах ПАТ «Омега банк», а саме: актах приймання передачі перехідному банку ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» активів та зобов`язання неплатоспроможного банку від 03.07.2015, акті про формування ліквідаційної маси ПАТ Омега банк» станом на 05.01.2016, протоколах засідань Інвентаризаційних комісій, інвентаризаційні акти, позабалансові рахунки, документи та розрахунки про інвентаризацію та договору купівлі-продажу дебіторської заборгованості станом на 06.07.2015 та ліквідаційного балансу ПАТ «Омега банк» станом на 10.10.2019, інформація щодо кредитного договору та документи іпотеки позичальника [PERSON] відсутні. Отримати документи, які б підтверджували факт погашення кредиту, в тому числі заяву про зняття обтяження, немає можливості через ліквідацію банку. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорюванні суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55,124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8,9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Згідно з ч. 1 ст.509, ч. 1 ст.526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.ч. 1,2 ст.598, ст.599 ЦК України). Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті608 та 609 ЦК України). Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»). За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки. Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 Закону України «Про іпотеку» містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України. Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених Законом України «Про іпотеку». Такий висновок зробив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 756/15538/15. Аналогічний висновок про виключність підстав для припинення іпотеки, передбачених у статті 17 Закону України «Про іпотеку», зробила і Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 травня 2019 року у справі № 14-124цс19. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Згідно з п.4.2. Іпотечного договору, іпотека припиняється виконанням забезпеченого нею Основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України. Як зазначалося вище, іпотекодержатель яким є Акціонерний комерційний банк «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого було Публічне акціонерне товариство «Омега банк») і який є стороною у кредитному договорі №5-ФК, укладеного між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] , як юридична особа припинив своє існування, шляхом ліквідування без передачі своїх прав іншій особі 03 липня 2015 року, а відповідно до норми ст.609 ЦК України зобов`язання які виникли на підставі зазначеного кредитного договору, є припиненими. А оскільки іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання, то відповідно до умов ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», договору іпотеки ВСВ 942315-316, 942323-324 від 02.06.2005 укладений між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] припиненою, що дає підстави для вилучення з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку №2062058 від 08 червня 2005 року, внесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В. на об`єкт обтяження - квартира за адресою: [ADDRESS] . Оскільки запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №2062058 від 08 червня 2005 року про заборону відчуження зазначеного майна є похідною від іпотечного договору, і уразі визнання його припиненим, то підлягає вилученню з реєстру і запис про заборону відчуження. Одним із способів захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, відповідно до вимог ст.391 ЦК України, є право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпорядження своїм майном. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено вичерпний перелік підстав, за умови яких, іпотека вважається припиненою, а саме: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівді (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. У статтях 559, 593 ЦК України, статті 28 Закону України «Про заставу», статті 17 Закону України «Про іпотеку» відсутня така підстава для припинення поруки чи застави/іпотеки, як ліквідація основного боржника (стаття 609 ЦЮ). Згідно із позицією Верховного Суду, зокрема, висловлену в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №910/23087/16 та від 13.03.2018 у справі №910/8698/17, суд зазначив, що факт ліквідації боржника за кредитним договором з внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за договором, яка не була погашена у процедурі ліквідації, не є підставою для припинення договору застави. Також, варто зазначити, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання (Постанова ВСУ від 08 лютого 2017 року у справі № 6-2560цс16). Однак при цьому слід ураховувати, що відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов`язання, які випливають з основного, не повинні припиняти дію тих зобов`язань, які забезпечують основне, яке залишилось невиконаним (Постанова ВСУ від 01 березня 2017 року у справі № 6-130цс17). Отже, перш ніж визнавати іпотекою припиненою, потрібно з`ясувати чи виконані зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 3 і п.8 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, у випадках, встановлених цим Законом. За ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право вчиняту будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку. З моменту введення у банку тимчасової адміністрації Фонд набуває повноважень органів управління та контролю банку, який зберігає свою правосуб`єктність юридичної особи та є самостійним суб`єктом господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 р. у справі М 559/1777/15-ц, від 28.11.2018 р. у справі № 383/2/17, від 20.03.2019 р. у справі № 161/4985/17, від 11.09.2019р. у справі № 910/7122/17. Відповідно до ст. 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 06.07.2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення ПАТ «Омега банк» як юридичної особи, а, отже, ліквідація банку вважається завершеною, а сам банк ліквідованим. Повноваження Фонду як ліквідатора ПАТ «Омега банк» припинено. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55,124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8,9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Згідно з ч. 1 ст.509, ч. 1 ст.526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.ч. 1,2 ст.598, ст.599 ЦК України). Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті608 та 609 ЦК України). Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»). За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки. Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 Закону України «Про іпотеку» містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України. Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених Законом України «Про іпотеку». Такий висновок зробив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 756/15538/15. Аналогічний висновок про виключність підстав для припинення іпотеки, передбачених у статті 17 Закону України «Про іпотеку», зробила і Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 травня 2019 року у справі № 14-124цс19. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки зобовязання позивачем виконані в повному обсязі - наявність в реєстрах записів про обтяження порушують права на вільне розпорядження майном позивача. Враховуючи наведене,

Outcome: approved