Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

І. Суть спору: Позивач [PERSON] , в особі представника адвоката Помазанова В.І., 02.03.2023 року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з 2014 року він з родиною проживав в будинку [ADDRESS] , який на праві власності належав його бабусі [PERSON] на підставі договору дарування від 24.03.2009 року. Також бабусі позивача на праві власності належала частина квартири [ADDRESS] , яку вона придбала разом зі своїм чоловіком [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.07.2004. Після смерті чоловіка [PERSON] [PERSON] залишилась проживати в цій квартирі, спадщину після смерті чоловіка не оформлювала. Позивач проживає у квартирі по [ADDRESS] фактично з березня 2018 року. [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] . Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є батько позивача [PERSON] як єдиний син померлої. Заяву про прийняття спадщини він не подавав. Спадкоємцями другої черги після смерті [PERSON] є позивач та його рідний брат [PERSON] . Спільно з родиною вирішено, що спадкоємцем всієї спадщини після смерті [PERSON] є саме позивач, оскільки він проживав з бабусею з 2018 року. Проте протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини позивач звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не міг, оскільки під час проходження військової служби втратив паспорт громадянина України, з 26.02.2022 виконує службовий обов`язок в складі військової частини [NUMBER] та безперервно проходить військову службу у військовій частині, яка приймає безпосередню участь в бойових діях, та не має можливості своєчасно отримати новий паспорт громадянина України та звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Таким чином, вважає, що строк для прийняття спадщини був пропущений ним з поважних причин. З огляду на наведене, просить суд визначити участь у бойових діях та втрату паспорта поважною причиною пропущення [PERSON] строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ; встановити додатковий строк [PERSON] для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті урсол [PERSON] протягом трьох місяців з ня набрання законної сили рішенням суду. ІІ. Позиція учасників справи: Позивач\~в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить позовні вимоги задовольнити з підстав, наведених в позові. Відповідачі в судовому засіданні (кожен окремо) в судовому засіданні позовні вимоги визнали, просили їх задовольнити. Третя особа Пат КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, свого представника не направив, про дату час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, з заявами про відкладення судового розгляду не звертався. ІІІ. Процесуальні дії у справі: Ухвалою суду 06.03.2023 року відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі та призначено підготовче засідання, визначено сторонам строк для подання заяв по суті спору. Ухвалою суду від 05.04.2023 у Другої Запорізької державної нотаріальної контори витребувано копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 12.04.2023 року надійшов відзив на позовну заяву від [PERSON] . 12.04.2023 року також надійшов ідентичний за змістом відзив на позовну заяву від [PERSON] . 18.05.2023 з Другої Запорізької державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 24.05.2023 року залучено до участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо спору, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк». 22.06.2023 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про доручення до матеріалів справи ухвали Запорізького апеляційного суду у справі №334/5183/13-ц від 07.02.2023 року. Ухвалою суду від 22.06.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. ІV. Обставини справи, встановлені судом: 12.12.2021 відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (бабусі позивача [PERSON] ) (а.с. 11). Родинне відношення між позивачем та спадкодавцем [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 7), свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 8), свідоцтвом про шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). До складу даної спадщини входить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.21) та копією договору купівлі-продажу квартири від 27.07.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чорним В.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №4656 (а.с. 19-20), житловий будинок [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0,10 га, кадастровий номер 2310100000:04:004:0015, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 16) та Договором дарування житлового будинку від 24.03.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чорним В.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №686, і Договором дарування земельної ділянки від 24.03.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чорним В.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №688. Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складала, своїм майном не розпорядилася; спадкова справа після смерті [PERSON] заведена на підставі претензії кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 60-65). Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є батько позивача [PERSON] як єдиний син померлої. Заяву про прийняття спадщини [PERSON] не подавав. В судовому засіданні [PERSON] підтвердив суду про небажання приймати спадщину після смерті [PERSON] . Спадкоємцями другої черги після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] та його рідний брат [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] підтвердив суду про небажання приймати спадщину після смерті [PERSON] . Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, чи претендували б на таку, немає. В свою чергу, позивач [PERSON] бажає прийняти спадщину та отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, однак після смерті бабусі у шестимісячний строк не звернулася вчасно в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом. Позивач [PERSON] з 23.10.2017 року проходив військову службу, що підтверджується копією військового квитка (оригінал якого оглянутий судом в судовому засіданні) (а.с. 25-27), з 26.02.2022 призначений на посаду старшого механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного забезпечення роти забезпечення в/ч [NUMBER] (а.с. 13), проходить військову службу. V. Застосоване судом законодавство та висновки суду: В\~статті 55 Конституції України\~закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 1216 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Главою 87 ЦК України\~встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини за умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї (стаття 1268 ЦК України).\~Статтею 1269 ЦК України\~встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Враховуючи наведені приписи, граничним строком для подання заяви про прийняття спадщини було 12.06.2022 року. Разом з тим,\~Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим\~Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому Указами Президента України, затвердженими відповідними Законами України, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої\~статті 106 Конституції України,\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 року строком на 30 діб згідно з\~Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022; строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 року строком на 30 діб згідно з\~Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022; строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 року строком на 90 діб згідно з\~Указом Президента № 341/2022 від 17.05.2022; строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 року строком на 90 діб згідно з\~Указом Президента № 573/2022 від 12.08.2022; строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 року строком на 90 діб згідно з\~Указом Президента № 757/2022 від 07.11.2022; строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 року строком на 90 діб згідно з\~Указом Президента № 58/2023 від 06.02.2023; строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 254/2023 від 01.05.2023 (тобто до 18 серпня 2023 року). Статтею 13 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~передбачено, що нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим, рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, які стосуються прав і свобод людини і громадянина, що обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану, тимчасово не застосовуються. Частиною другою\~статті 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~встановлено, що в умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені частиною другою\~статті 64 Конституції України. Пунктом 3\~постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28 лютого 2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану»\~(в редакції від 06 березня 2022 року) установлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. Таким чином, станом на 12.06.2022 року, тобто на дату граничного строку для прийняття спадщини згідно\~статті 1270 ЦК України, строк для прийняття спадщини був зупинений. Відповідно до п.3\~Постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану»\~(в редакції від 29 червня 2022 року), перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Отже, строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , встановлений\~статтею 1270 ЦК України\~з урахуванням пункту 3\~Постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану»\~(в редакції від 29 червня 2022 року), закінчився 12.10.2022 року. Згідно з частиною третьою\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом пункту 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. За змістом\~статті 1272 ЦК України\~поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Стаття 17 Конституції України\~проголошує, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України… Стаття 65 Конституції України\~проголошує, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань Указом Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні оголошена загальна мобілізація. [PERSON] з 26.02.2022 року перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . У випадку якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 року № 6-1320цс17. Згідно з абзацом шостим пункту 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд України у постанові від 4 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 виклав правовий висновок, згідно з яким право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживає зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналогічний за змістом правовий висновок, викладено Верховним Судом України у постанові від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12. У постанові Верховного Суду від 28.11.2018 року у справі № 494/498/16-ц зроблено висновок, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд зобов`язаний дослідити поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 332/1434/15-ц зазначено, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У постанові Верховного суду від 21.10.2021 року у справі № 332/3796/19 (провадження № 61-10896св21) вказано, що «вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового мана; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалим відрядженням, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строкові службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємці про наявність заповіту тощо. Зважаючи на те, що в законодавстві не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність визначається у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи. Відповідно до\~статті 63 ЗаконуУкраїни «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5\~та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Таким чином, об`єктивними обставинами поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини суд визнає: впровадження військового стану в країні, небезпека збройної агресії, проходження позивачем військової служби. Вказані обставини пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця, що потягло за собою пропуск строку для прийняття спадщини, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та надання додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року). Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободправо\~на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного\~статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та відповідно, несе ризик настання наслідків, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд зауважує, що відповідачі по суті погодилися із заявленими вимогами, подавши відповідні заяви про визнання позову та не наводили доводів та не надавали доказів, які б стали правовою підставою для відмови у наданні позивачеві додаткового строку. Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, а інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України). Щодо окремої вимоги про визначення участі у бойових діях та втрату паспорта поважною причиною пропущення [PERSON] строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , суд зазначає наступне. Позивачем взагалі не надано жодного доказу втрати ним паспорту громадянина України, зокрема і подання заяви про видачу нового паспорта. Разом з тим, суд зауважує, що встановлення таких обставин, як впровадження військового стану в країні, небезпека збройної агресії, проходження позивачем військової служби, втрата паспорта громадянина України, є предметом доказування при вирішенні та розгляді спору про право, зокрема: про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та не можу бути самостійною вимогою за таких обставин. На підставі викладеного,

Outcome: partial