Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту і просила встановити, що державний акт на право приватної власності на землю серії ВЛ №00807 від 14 грудня 2000 року, виданий на ім`я [PERSON] , належить її бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . Заява мотивована тим, що [PERSON] , яка постійно проживала в с.Нужель Ковельського району, був виданий державний акт серії ВЛ №00807 від 14.12.2000 на право приватної власності на земельні ділянки площею 4,50 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовані на території Голобської селищної ради. У правовстановлюючому документі допущена граматична помилка у написанні по батькові - зазначено « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Через помилку у написанні по батькові бабусі у правовстановлюючому документі та у свідоцтві про смерть заявник позбавлена можливості в позасудовому порядку реалізувати право на спадкування нерухомого майна. В судове засідання заявник не з`явилася, подала клопотання про проведення судового засідання без її участі. Заінтересована особа - Голобська селищна рада проти задоволення заяви не заперечила. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов такого висновку. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України ). До таких фактів законодавець у статі 315 ЦПК України відносить: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц (провадження № 14-139цс18), у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18. У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" міститься роз`яснення про те, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документів, відповідно до чинного законодавства. Поряд з цим, суд може встановити факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документу, що посвідчує трудовий стаж. У цій справі необхідність встановлення факту належності правовстановлюючого документа пов`язана із реалізацією заявником спадкового права на нерухоме майно. Судом встановлено, що заявник є онукою [PERSON] , яка померла [INFO] . Зазначена обставина підтверджена: - свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.10.2005, згідно з яким [PERSON] після одруження змінила прізвище на [PERSON] , - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.12.1985, згідно з яким батьками заявниці є [PERSON] і [PERSON] , - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , у якому зазначено, що батьками [PERSON] (батька заявниці) є [PERSON] і [PERSON] . За матеріалами спадкової справи №41/2023 заявниця є спадкоємцем за заповітом після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась. Спадщину після її смерті прийняв в порядку частини третьої статті 1268 ЦК України її чоловік [PERSON] . Таким чином до складу майна, що спадкується заявницею входять земельні ділянки на території Голобської селищної ради площею 4,50 га для ведення особистого підсобного господарства. Проте, як зазначено у довідці Голобської селищної ради у державному акті на право приватної власності на землю серії ВЛ №00807, яким посвідчено право власності на зазначені земельні ділянки допущена помилка у написанні по батькові власника, яка не може бути виправлена. За викладених обставин заяву про встановлення факту належності документа належить задовольнити.

Outcome: approved