Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

14 червня 2023 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~1/4\~частини його\~заробітку (доходу),\~але не\~менше ніж\~50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~щомісячно,\~починаючи з\~дня подання\~позовуі до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову із посиланням на ст. ст. 180, 181, 182, 191, 192 СК України зазначає, що відповідач є батьком дитини, не надає допомоги на її утримання та забезпечення її всім необхідним для гармонійного як фізичного, так і культурного розвитку, дитина проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач працездатний, працює офіційно, інших дітей не має, на його утриманні непрацездатних осіб також не має, тому повинен дбати та піклуватися про свою дитину. Ухвалою судді від 22 червня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Відповідач в заяві до суду позов визнав повністю, просив справу розглядати у його відсутність. Оскільки заяв про перехід справи з прощеного провадження без виклику сторін в загальне провадження не направляли сторони, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Судом встановлено, що 16 вересня 2016 року сторони зареєстрували шлюб, який рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 листопада 2021 року розірвано (а.с. 4-5). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.05.2017, виданого Зарічним районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, [PERSON] народилася [INFO] , батьками якої вказано: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 3). Донька [PERSON] проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 09.06.2023 р. (а.с. 6, 7). Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів, що стягуються з батьків суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десяти кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України\~«Про Державний\~бюджет на\~2023\~рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Відповідно до ч.1 ст.183Сімейного\~кодексуУкраїни частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитини, визначається судом. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7\~СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. За таких обставин, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки позивач просить стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що позивач проживає з дитиною, яка перебуває на її утриманні, а відповідач працездатний, інших дітей, непрацездатних батьків немає, позов визнав, то з нього на користь позивача мають стягуватися аліменти на утримання дитини. Враховуючи рівний обов`язок батька і матері утримувати своїх дітей суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 його частини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу при оформлені позову до суду, суд встановив наступне. Згідно п. 3 ч. 1 ст.133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Позивачем зазначено, що ним понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 грн., на підтвердження надано договір про надання правничої допомоги від 13.06.2023 р., акт приймання-передачі наданих послуг від 14.06.2023 р., квитанція від 14.06.2023 р. про оплату від [PERSON] на суму 1500 грн. (а.с. 10-12). За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення витрат на оплату правничої допомоги у сумі 1500,00 грн. підлягають задоволенню повністю, так як заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Також з відповідача, на підставі ст. 141 ЦПК України, в прибуток держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved