Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

31.05.2023 заявниця [PERSON] звернулась із вищезазначеною заявою до суду та просила встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , уродженки села Амур Нижнє - Дніпровського району Дніпропетровської області правовстановлюючого документа, а саме державного акта про право приватної власності на землю ІІІ-ЗП № 036376, як особі , прізвище якої, що зазначено в документі, не збігається з прізвищем, зазначеним в свідоцтві про смерть. В обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , [INFO] , уродженка села Амур Нижнє-Дніпровського району Дніпропетровської області. Реєстрація смерті відбулася у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складений заповідний актовий запис № 688 від 28 березня 2023 року, на підставі чого було видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 4,10 га, розташовану на території Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області, отриману [PERSON] , на підставі державного акта про право власності на землю ІІІ-ЗП № 036376, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2390 від 08.10.2002 року. Крім цього, 01 листопада 1999 року, також [PERSON] було отримано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0203222 зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), площею 4,99 га в умовних кадастрових а парах, розташовану на території Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області за № 19 від 01 листопада 1999 року. 19 грудня 2009 року заявник зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 130. Після реєстрації шлюбу змінила дівоче прізвище « [PERSON] » на шлюбне прізвище « [PERSON] ». Вона, як спадкоємиця першої черги та внутрішньо переміщена особа, яка перебуває на обліку УПСЗН ЗМР по Шевченківському району з 04.07.2022 року звернулася до П`ятої Запорізької Державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої матері - [PERSON] і саме під час оформлення цієї заяви було з`ясовано, що нотаріус не буде мати змоги оформити свідоцтво про право спадщини за законом, оскільки при перевірці документів, а саме в державному акті про право приватної власності на землю ІІІ-ЗП № 036376 і було виявлено розбіжність у правопису прізвища матері, замість вірного прізвища « [PERSON] » невірно вказано прізвище « [PERSON] » . Як зазначає заявниця, вказані неправильності виникли через неправильний переклад прізвища при заповненні документів, в зв`язку із чим вона позбавлена можливості оформити право на спадщину. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що усунути наявні розбіжності неможливо, заявниця просить задовольнити її заяву. Ухвалою від 26.06.2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку окремого провадження. В судовому засіданні заявниця вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. (п.6 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України) Частиною 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи заявниця є донькою [PERSON] , [INFO] , уродженки села Амур Нижнє-Дніпровського району Дніпропетровської області. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується актовим записом № 688 від 28 березня 2023 року вчиненим у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 4,10 га, розташовану на території Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області, отриману [PERSON] на підставі державного акта про право власності на землю ІІІ-ЗП № 036376, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2390 від 08.10.2002 року. Крім цього, 01 листопада 1999 року, [PERSON] отримано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0203222 зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), площею 4,99 га в умовних кадастрових а парах, розташовану на території Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області за № 19 від 01 листопада 1999 року. Судом також встановлено, що усунути помилку іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту, що має юридичне значення, а саме факту належності цих документів саме заявнику - неможливо. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності документів, які необхідні заявнику для оформлення спадкових прав. Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаних документів дає змогу заявнику реалізувати свої права з дотриманням вимог чинного законодавства. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Відповідно до положень ч.7 ст.294 ЦПК України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved