Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся [PERSON] з позовом до ТОВ «ФК «Інвест Хаус», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Личук Т.В., приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул І.І. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивує тим, що з Єдиного реєстру боржників стало відомо, що відносно нього приватним виконавцем Крегул І.І. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] щодо стягнення коштів. 25 червня 2021 року у відповідь на адвокатський запит надійшов лист від приватного виконавця Крегула І.І., в якому містилась належним чином засвідчена копія виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем 22 червня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 1735, на підставі якого було відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Згідно виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем зареєстрованим в реєстрі за № 1735 від 22.06.2020 року : «стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвест Хаус» (код ЄДРПОУУ 41661563, місцезнаходження: Україна, 79005, м. Львів, вул. М. Вороного, буд. № 2, фактична адреса; 03056, м. Київ, пров. Ковальський, буд. №19, офіс № 115, р/р № [NUMBER] , МФО 3005285 в АТ «ОТП БАНК», (надалі -«Стягувач», заборгованість, що виникла по Кредитному договору №403/П/04/2007-840 від 07 грудня 2007 року, (далі «Кредитний договір»), Договору про відступлення прав вимоги №GL2N79735, укладеного 05 березня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», код ЄДРПОУ 20025456 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвест Хаус» з відповідними додатками, боржником за якими є [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] , фактичне місце роботи - невідоме. Строк платежу по Кредитному договору настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 05 березня 2020 року по 10 червня 2020 року. Сума заборгованості складається з: суми заборгованості за тілом кредиту - 137 856 (сто тридцять сім тисяч вісімсот п`ятдесят шість) грн. 47 коп.; суми заборгованості за відсотками - 45850 (сорок п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят) грн. 33 коп.; суми заборгованості за штрафними санкціями - 0 (нуль) грн. 00 коп.; суми сплати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису -300 (триста) грн. 00 коп. Загальна сума заборгованості становить 184 006 (сто вісімдесят чотири тисячі шість) грн. 80 коп. Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис є спірним, вчиненим з порушеннями вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат», п. 3.1, 3.2, 3.3, 3.4. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, поза межами трирічного загального строку давності, без отримання письмових доказів законності такої вимоги в частині стягувача та наявності і безспірності стягуваної заборгованості. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 1735 від 22.06.2020р., вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем, щодо стягнення з боржника, яким є [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвест Хаус» заборгованості в розмірі 184 006, 80грн та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвест Хаус» на користь [PERSON] понесені судові витрати які складаються з судового збору та витрат на правову допомогу. Відповідачем по справі ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» подано заяву про визнання позову, в якій зазначає, що визнає позов у частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Та просить здійснювати судовий розгляд справи за відсутності представників відповідача та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову. Відповідачем по справі ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, у якому зазначає, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, зважаючи на конкретні обставин справи та фінансовий стан обох сторін. Крім того, просить врахувати поведінку відповідача у справі, який позов визнає та не здійснює будь-яких дій, направлених на витрачення додаткових ресурсів для постановлення рішення у справі, а також не вчиняє дій, направлених на затягування розгляду справи, чим сприяє пришвидшенню розгляду справи. З огляду на все викладене вище вважає, що покладення судових витрат на відповідача в розмірі, заявленому позивачем є неправильним і несправедливим. Вважає, що відшкодування відповідачем витрат можливе в обсязі 1000 гривень. В підготовче судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить його задоволити в повному обсязі. Відповідач - ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» в підготовче судове засідання не забезпечив явку свого представника. У поданій заяві про визнання позовних вимог, просили цивільну справу слухати у відсутності представника товариства. Третя особа - приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович в підготовче судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул Іван Іванович в підготовче судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис 22 червня 2020 року, яким пропоновано стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ІНВЕСТ ХАУС», код ЄДРПОУ 41661563 заборгованість, що виникла по кредитному договору № 403/П/04/2007-840 від 07.12.2007 року, договору про відступлення прав вимоги № GL2N79735, укладеного 05 березня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «НАДРА», код ЄДРПОУ 20025456 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» з відповідними додатками, боржником за якими є [PERSON] , [INFO] . Строк платежу по Кредитному договору настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 05 березня 2020 року по 10 червня 2020 року. Сума заборгованості складається з: суми заборгованості за тілом кредиту - 137 856 (сто тридцять сім тисяч вісімсот п`ятдесят шість) грн. 47 коп.; суми заборгованості за відсотками - 45850 (сорок п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят) грн. 33 коп.; суми заборгованості за штрафними санкціями - 0 (нуль) грн. 00 коп.; суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису -300 (триста) грн. 00 коп. Загальна сума заборгованості становить 184 006 (сто вісімдесят чотири тисячі шість) грн. 80 коп. Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегул Івана Івановича по ВП № [NUMBER] від 30.10.2020 року про відкриття виконавчого провадження від 30.10.2020 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 1735, виданого 22.06.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ІНВЕСТ ХАУС», код ЄДРПОУ 41661563 заборгованість, що виникла по кредитному договору № 403/П/04/2007-840 від 07.12.2007 року, договору про відступлення прав вимоги № GL2N79735, укладеного 05 березня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «НАДРА», код ЄДРПОУ 20025456 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» з відповідними додатками, боржником за якими є [PERSON] , [INFO] . Строк платежу по Кредитному договору настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 05 березня 2020 року по 10 червня 2020 року. Сума заборгованості складається з: суми заборгованості за тілом кредиту - 137 856 (сто тридцять сім тисяч вісімсот п`ятдесят шість) грн. 47 коп.; суми заборгованості за відсотками - 45850 (сорок п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят) грн. 33 коп.; суми заборгованості за штрафними санкціями - 0 (нуль) грн. 00 коп.; суми сплати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису -300 (триста) грн. 00 коп. Загальна сума заборгованості становить 184 006 (сто вісімдесят чотири тисячі шість) грн. 80 коп. Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001 року, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року, зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно приписів ч.2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Личук Т.В. керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Згідно приписів ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Позивач зазначає, що сума заборгованості не є безспірною та й виконавчий напис вчинений після спливу строку давності звернення по вимогах кредитора. Відповідачем не подано до суду жодних доказів, які б спростовували пояснення позивача. Крім того не подано і кредитного договору, нотаріально посвідченого, згідно якого був здійснений спірний виконавчий напис нотаріусом. Суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Також, питання гонорару адвоката врегульовані в статтях 28-30 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року, із змінами затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року. Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Щодо вимоги стягнення витрат на правничу допомогу. В своїх роз`ясненнях, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Надання платної правової допомоги регламентується Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно частини 1 статті 26 якого, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Аналізуючи наведене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності, враховуючи всі аспекти та складність справи, яка не представляє складності, позов, поданий позивачкою невеликого змісту, не потребує значного часу для його виготовлення, на думку суду такі витрати позивача не були неминучими. Позивач ставить вимогу стягнути з відповідача витрати на юридичні послуги у розмірі 10500,00грн., при цьому додає квитанцію до прибуткового касового ордеру № 05 03.05.2023, з якого вбачається, що адвокатом ТатунецьВ.В.(свідоцтво № 3262/10 прийнято від [PERSON] 10500,00грн. згідно договору № 23/21 від 19.05.21р., акту здачі-прийняття наданих послуг від 03.05.23р. В матеріалах справи також міститься копія ордеру на надання правової допомоги серія КС № 891621 від 13.08.2021 року. Згідно договору про надання правової допомоги « 23/21 від 19 травня 2021 р. укладеного між адвокатом Татунець Владиславом Вікторовичем та Богдановим Олександром Валерійовичем, предметом якого є представництво, захист інтересів клієнта та надання правової допомоги Згідно п.6 договору сторони дійшли згоди, що у разі задоволення позову в інтересах клієнта, останній сплачує адвокату додаткову винагороди, що є складовою частиною гонорару та становить за позов немайнового характеру у фіксованому розмірі, що становить 10000,00грн. Для виконання повноважень, передбачених цим договором, адвокат наділяється правом подання та підпису всіх процесуальних та інших документів, заяв, клопотань, апеляційних та касаційних скарг та звернень у всі судові, державні установи та організації, підприємства, установи будь якої форми власності і фізичних осіб, необхідних для виконання наданих йому повноважень, правом знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, отримувати необхідні довідки та документи, копії процесуальних документів, отримувати будь-які поштові відправлення (внутрішні та міжнародні прості та рекомендовані картки, листи/бандеролі), повідомлення про надходження посилок та відправлень з оголошеною цінністю, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, що надходять на ім`я клієнта на поштову адресу адвоката, а також виконувати всі інші дії в межах та в обсязі, передбачених чинним законодавством для такого роду повноважень. Згідно акту здачі-прийняття наданих послуг (детальний опис) від 03 травня 2023 року вбачається, що адвокатом за представництво в Ірпінському міському суді Київської області та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою № 367/6307/21, були надані клієнту послуги правової допомоги, а саме: підготовка та складання адвокатського запиту № 12/05-2021 від 20.05.2021р. вартість послуги - 800,00грн.; підготовка та складання адвокатського запиту № 07/06-2021 від 08.06.2021р. вартість послуги - 800,00грн.; відправка поштою адвокатського запиту № 07/06-2021 від 08.06.2021р. вартість послуги -150,00 грн.; підготовка та складання позовної заяви від 17.08.2021р. вартість послуги - 3000,00грн.; підготовка та складання заяви про забезпечення позову від 17.08.2021р. вартість послуги -1000,00грн.; відправка поштою до суду позовної заяви та заяви про забезпечення позову від 17.08.2021р. (вартість конверту, марки(ок), кур`єр до відділення пошти та вартість послуг поштового зв`язку) вартість послуги -150,00грн.; витрати на прибуття адвоката Татунця В.В. до зали суду (судове засідання 10.01.2023 року не відбулось) вартість послуги -500,00грн.; підготовка та складання заяви про проведення судового засідання у режимі відеоконференції від 18.01.2023 р. вартість послуги -1000,00грн.; відправка поштою сторонам заяви про проведення судового засідання у режимі відеоконференції від 18.01.2023 р. (вартість конверту, марки(ок), кур`єр до відділення пошти та вартість послуг поштового зв`язку) вартість двох послуг - 300,00грн.; підготовка та складання заяви щодо розміру судових витрат від 06.04.2023 р. вартість послуги - 1000,00грн.; витрати на прибуття адвоката Татунця В.В. до зали суду (судове засідання 06.04.2023 року о 15 год. 30 хв. не відбулось) вартість послуг - 500,00грн.; підготовка та складання заяви про долучення доказів до матеріалів справи № 367/6307/21 вартість послуг - 1000грн.; відправка поштою сторонам заяви про долучення доказів до матеріалів справи № 367/6307/21вартість двох послуг - 300,00грн. загальна вартість наданих послуг правової допомоги адвокатом Татунець В.В. становить 10 500,00грн. На думку суду, є підстави для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial