Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано 16 квітня 2019 року у Виконавчому комітеті Сергіївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено запис №1. Після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище [PERSON] - « [PERSON] ». Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 16.04.2019 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який зареєстровано у Виконавчому комітеті Сергіївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено запис №1. Від спільного шлюбу у них народились дві доньки [PERSON] , [INFO] , які на даний час виповнилось 3 роки, та [PERSON] , [INFO] , якій наданий час виповнився 1 рік. Спочатку сімейне життя у [PERSON] та [PERSON] складалось добре, проте згодом шлюбні відносини між ними поступово погіршувались. Так, у зв`язку з повномасштабним вторгненням військ російської федерації на територію України, [PERSON] був призваний на військову службу під час мобілізації. Останній проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] . Таким чином, з вказаного часу останній не проживає разом з дружиною та дітьми. Позивач зазначає, що за час окремого проживання [PERSON] почав принижувати [PERSON] , звинувачувати її у неналежній поведінці, у подружній невірності. Разом з тим, у [PERSON] існують підстави вважати, що саме [PERSON] проявляє подружню невірність. [PERSON] неодноразово погрожував [PERSON] та їхнім дітям фізичною розправою. Спільне життя [PERSON] та [PERSON] їхнє примирення є неможливими через поведінку [PERSON] , погрози останнього, постійні сварки та суперечки, що погано впливає на нормальну моральну атмосферу у сім`ї. [PERSON] та [PERSON] втратили почуття любові, взаєморозуміння та повагу один до одного, останні не змогли збудувати щасливої та міцної сім`ї, мають різні погляди на сімейне життя, їхня сім`я фактично розпалася та відновити її неможливо. Останні припинили ведення спільного господарства і спільного бюджету, між ними втрачені будь-які фізичні чи духовні зв`язки. З огляду на вказане, позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить її інтересам та інтересам її дітей. Відтак, необхідним є офіційне розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 17 травня 2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у судове засідання. /а.с.22/ Ухвалою суду від 03 липня 2023 року через неявку відповідача судове засідання відкладено на 24 липня 2023 року на 11 год. хв. /а.с.30/ 14 липня 2023 року від представника позивача [PERSON] та 19 липня 2023 року від позивача [PERSON] надійшли клопотання про розгляд справи у їхній відсутності. Позовні вимоги підтримують та просять суд такі задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення судового засідання, що стверджується матеріалами справи. Однак, до суду з Укрпошта повернувся конверт через відсутність адресата за вказаною адресою. Крім цього, виклик відповідача до суду був здійснений через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України (через веб - сайт Галицького районного суду м.Львова). Клопотань про відкладення чи про розгляд справи у відсутності відповідача до суду не надходило, а також відповідач не подав відзив на позовну заяву. Суд, вважає за можливе слухати у відсутності відповідача. Тому, у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст.51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. У відповідності до положень ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд встановив, що 16 квітня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №1. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини « [PERSON] », що стверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] виданим Виконавчим комітетом Сергіївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області. /а.с.7/ У шлюбі в [PERSON] та [PERSON] народилися дві доньки: [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] . /а.с.8, 9/ Зі змісту позовної заяви вбачається, що спочатку сімейне життя у [PERSON] та [PERSON] складалось добре, проте згодом шлюбні відносини між ними поступово погіршувались. Так, у зв`язку з повномасштабним вторгненням військ російської федерації на територію України, [PERSON] був призваний на військову службу під час мобілізації. Останній проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] . Таким чином, з вказаного часу останній не проживає разом з дружиною та дітьми. За час окремого проживання [PERSON] почав принижувати [PERSON] , звинувачувати її у неналежній поведінці, у подружній невірності. Разом з тим, у [PERSON] існують підстави вважати, що саме [PERSON] проявляє подружню невірність. [PERSON] неодноразово погрожував [PERSON] та їхнім дітям фізичною розправою. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] , а також їхнє примирення є неможливими через поведінку відповідача, погрози останнього, постійні сварки та суперечки, що погано впливає на нормальну моральну атмосферу у сім`ї. Сторони втратили почуття любові, взаєморозуміння та повагу один до одного, останні не змогли збудувати щасливої та міцної сім`ї, мають різні погляди на сімейне життя, їхня сім`я фактично розпалася та відновити її неможливо. Останні припинили ведення спільного господарства і спільного бюджету, між ними втрачені будь-які фізичні чи духовні зв`язки. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Однією із основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач та відповідач не мають наміру зберегти шлюб. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Позивач та відповідач мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження формального шлюбу, у зв`язку з чим доцільно є такий розірвати, а позов задовольнити. Крім цього, відповідно до ст.113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відтак, суд вважає за необхідне відновити дошлюбне прізвище позивачки [PERSON] - « [PERSON] », оскільки її прізвище було змінено у зв`язку з реєстрацією шлюбу. /а.с.7/ Що ж стосується вимог стягнення з відповідача судових витрат, то суд виходить з наступного. Згідно із ч.1 та 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 133 ЦПК України визначені види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу; У п. п. 47, 48 Постанови Пленуму № 10 від 17 жовтня 2014 р. «Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Як вбачається із матеріалів справи, 18 квітня 2023 року між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Мицик, Кравчук і Партнери» укладено договір №235 про надання правової допомоги. На підставі вищевказаного договору адвокату Ставрук Наталії Зіновіївні (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЛВ №000284) видано Ордер на надання правничої (правової) допомоги, серія ВС №1205038 [PERSON] . /а.с.18/ Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано ст.137 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. До матеріалів справи долучено Акт виконаних робіт від 18 квітня 2023 р., відповідно до якого виконавцем в інтересах Клієнта, згідно Договору, у повному обсязі виконано зобов`язання: складання та оформлення позовної заяви 2,5 год. Розрахунок здійснено у відповідності до розміру погодинної ставки за надані послуги, що становить: вартістю 1 години - 1000 грн. 2,5х1000 грн. = 2500,00 грн. Таким чином, сума до оплати за виконану роботу становить 2500,00 грн., яка позивачем сплачена згідно платіжної інструкції №@2PL153645 від 19 квітня 2023 року. /а.с.1/ Оскільки представником позивача [PERSON] до матеріалів справи долучено документальне підтвердження витрат на правову допомогу, а також враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України (у разі задоволення позову), суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій також підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі у розмірі сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору, який, у даному випадку, складає 1073 грн. 60 коп. та 2500,00 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved