Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

В березні 2023 року позивач звернулась з позовом до відповідача, про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 08.09.2021 приблизно о 18.55 год. водій автомобіля «Фольцваген» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , рухаючись по вул. Лісківська в м. Києві зі сторони вул. Бальзака в напрямку вул. Радунська напроти будинку № 2/74 по вул. Лісківська, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження та був госпіталізований до КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги». [INFO] від отриманих травм в ДТП [PERSON] помер в приміщенні КНП «КМКЛШМД». Відповідальність водія транспортного засобу - «Фольцваген» д.н.з. [NUMBER] на дату вчинення ДТП була застрахована згідно поліса №202046823 у ПРАТ «СК «Вусо». 09.09.2021 по факту вказаної ДТП було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021100000000805 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Відповідно до абз. 2 п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону), у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно абз. 1 п. 23.1 ст. 23 вказаного закону, Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого. Положеннями ст. 24 Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Відповідно до Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг «Про внесення змін в деяких нормативно-правових актах з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Розпорядження) від 09.04.2019, станом на час скоєння ДТП діяли такі ліміти страхового відшкодування, а саме: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі - 130 000,00 грн. на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих у розмірі 260 000,00 грн на одного потерпілого. 17.05.2022 на адресу ПРАТ «СК «Вусо» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування у розмірі 103 349,73 грн., з яких для доньки потерпілого [PERSON] (позивач) моральної шкоди - 36 000,00 грн, витрати на лікування - 17 676,58 грн., витрати на поховання - 13 673,15 грн.; для доньки потерпілого - [PERSON] - моральної шкоди - 36 000,00 грн. До заяви долучені всі необхідні документи для прийняття рішення в порядку ст. 35 Закону. Вказана заява була отримана відповідачем та було відкрито страхову справу. 20.05.2022 на адресу ПРАТ «СК «Вусо» надіслано заяву, якою до матеріалів страхової справи долучено копію Вироку Деснянського районного суду м. Києва від 16.05.2022 у справі № 754/3257/22, яким [PERSON] визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вироком встановлено, що смерть потерпілого [PERSON] настала від травм в декількох ділянок тіла, проявами якої стали множинні переломи кісток скелету, ушкодження органів грудної порожнини, спинного мозку та великої венозної судини правої гомілки. Ушкодження спричинені [PERSON] в результаті ДТП, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням його смерті. 16.06.2022 на адресу ПРАТ «СК «Вусо» надіслано запит про надання інформації з вимогою надати інформацію про стан розгляду заяви про виплату страхового відшкодування від 17.05.2022, зокрема щодо прийнятого рішення про виплату страхового відшкодування. 29.06.2022 на адресу ПРАТ «СК «Вусо» надіслано заяву, якою до матеріалів страхової справи долучено копію довідки про причину смерті (до форми № 106/2613) видається для поховання) [PERSON] 04.07.2022 на адресу КНП «КМКЛШМД» було надіслано запит про отримання інформації з вимогою надати наступні документи: належним чином оформлений та завірений печаткою медичного закладу витяг з історії хвороби, де вказується діагноз, строки лікування, з обов`язковим зазначенням найменувань та кількості лікарських засобів (перелік медикаментів, дозування й кількість використаних лікарських засобів). Призначених лікарем для лікування [PERSON] за період лікування з 08.09.2021, належним чином оформлену та завірену виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого виписний епікріз [PERSON] 18.08.2022 на адресу ПРАТ «СК «Вусо» надіслано заяву, якою до матеріалів страхової справи долучено копію відповіді КНП «КМКЛШМД» від 11.08.2022 № 775. 12.09.2022 ПРАТ «СК «Вусо» проведено виплату страхового відшкодування у розмірі 85 673,15 грн. Враховуючи, що виплату страхового відшкодування проведено не у повному розмірі, 22.12.2022 на адресу відповідача надіслано адвокатський запит з вимогою надати рішення, яке було прийнято ПРАТ «СК «Вусо» за заявою про виплату страхового відшкодування, поданою в інтересах [PERSON] та [PERSON] , надати детальний розрахунок суми виплаченого страхового відшкодування, повідомити підстави часткової виплати страхового відшкодування заявникам. Листом № 1984 від 03.01.2023 ПРАТ «СК «Вусо» повідомило, що 12.09.2022 прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Розрахунок сплаченого страхового відшкодування було здійснено наступним чином: 72 000,00 грн. (моральна шкода заподіяна смертю фізичної особи) + 13 673,15 грн. (відшкодування витрат на поховання) = 85 673,15 грн. В цьому листі ПРАТ «СК «Вусо» повідомило, що для відшкодування витрат, пов`язаних із лікуванням потерпілого, необхідно надати документи, передбачені п.п.б п. 35.2 ст. 35 Закону. Вказане положення Закону передбачає, що до заяви про виплату страхового відшкодування додається документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником. 13.01.2023 на адресу ПРАТ «СК «Вусо» надіслано письмові пояснення, у яких зазначено, що саме [PERSON] (позивач) фактично понесла витрати на лікування [PERSON] 09.02.2023 ПРАТ «СК «Вусо» надіслано лист № 513/2174315, яким повідомило, що з наданих документів вбачається, що витрати на лікування поніс сам потерпілий [PERSON] . У цьому листі відповідач просив надати свідоцтво про право на спадщину, після надання якого відповідач перегляне питання про виплату страхового відшкодування витрат на лікування. Зазначаєм, що [PERSON] , у зв`язку з отриманням в ДТП травм не міг самостійно нести витрати на своє лікування, адже потребував сторонньої допомоги тому медикаменти для нього купувала його донька - [PERSON] (позивач). Вважає, що невиплата Відповідачем страхового відшкодування в частині на лікування потерпілого, порушує права та законні інтереси позивача. Відповідно до вищевказаного слід з відповідача стягнути страхове відшкодування витрат на лікування в розмірі 17 676,58 грн. Відповідно до ст. 36 Закону встановлено обов`язок страховика не тільки прийняти рішення, але й виплатити страхове відшкодування в повному розмірі не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі наведеного, позивач вважає, що є законні підстави стягнення з відповідача пені із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, 3% річних та інфляційні втрати за користування чужими коштами за весь час прострочення за період з 16.08.2022 по 06.03.2023 в розмірі 6 405,80 грн. з яких: пеня - 4 915,54 грн., 3% річних - 294,93 грн., інфляційні витрати - 1 195,33 грн. які позивач просить стягнути з відповідача. Також просить стягнути витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 6 500,00 грн. Ухвалою суду від 14.03.2023 позовна заява прийнята до провадження та призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача прийняв участь у судовому засіданні по відеоконференції під час якої підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причин не явки суду не повідомив в той же час на адресу суду надіслав відзив в якому вказав, що позовні вимоги не визнає, вважає їх не обгрунтованими та такі, що не підтвердженні належними та допустимими доказами та просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, оскільки відсутній обгрунтований розрахунок позовних вимог стягнення витрат у розмірі 17 676,58 грн. на лікування потерпілого. Відповідно до статтей 23, 1166 ЦК України позивачка має право на відшкодування збитків до особи, заподіювача шкоди, а тому відсутні підстави для виплати їй страхового відшкодування витрат на лікування в розмірі 17 676,58 грн., які вона понесла, загалом потерпілі особи (Постанова Верховного Суду України від 12.09.2018 справа № 712/1503/17-ц. Вимога про стягнення з відповідача штрафних санкцій є похідною вимогою від основного начебто, невиконаного зобов`язання, а тому також не підлягає задоволенню. 04.04.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач вказує, що не погоджується з твердженнями відповідача викладеними в відзеві, вважає їх безпідставними та не обгрунтованими та не підкріпленими належними та допустимими доказами. Просила задовольнити позов в повному обсязі на підставі викладених у позовній заяві. 10.04.2023 на адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому вказано, що відповідач повністю заперечує проти наведених аргументів, а саме: відповідач виконав вимоги щодо відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого і відповідно до приписів п. 27.3, 27.4 ст. 27 Закону страховиком виплачено особам, які мають право на страхове відшкодування у вигляді моральної шкоди, витрат на поховання, що підтверджується позивачкою у позові, внаслідок чого були захищені майнові інтереси страхувальника [PERSON] за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № 202046823 від 01.12.2020 та відшкодовано збитки у повному обсязі. Також зазначає, що відсутній обгрунтований розрахунок позовних вимог про стягнення витрат на лікування 17 676,58 грн. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що не порушували цивільне право позивачки, а відсутність порушеного права або помилковий обраний спосіб захисту є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 15 травня 2023 року на адресу суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, а саме: позивач просить, на підставі того, що з моменту отримання ПРАТ «СК «Вусо» заяви про виплату страхового відшкодування (17 травня 2022), минуло більш ніж 90 днів (16.08.2022) є підстави вважати, що дії страховика є незаконними та вимагати стягнення штрафних санкцій за користування чужими коштами. Розрахунок збільшених позовних вимог виконано на дату підготовчого засідання 08.06.2023. На підставі наведеного, вважає, що є законні підстави стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій за період з 16.08.2022 по 08.06.2023 з розрахунку пені в розмірі - 7 191,70 грн., 3% річних в розмірі - 431,50 грн., інфляційні втрати у розмірі - 1 651,07 грн. разом - 9 274,27 грн. Заслухавши сторону, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути: договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Судом встановлено, що 08.09.2021 приблизно о 18.55 год. водій автомобіля «Фольцваген» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , рухаючись по вул. Лісківська в м. Києві зі сторони вул. Бальзака в напрямку вул. Радунська напроти будинку № 2/74 по вул. Лісківська, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження та був госпіталізований до КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги». [INFO] від отриманих травм в ДТП [PERSON] помер в приміщенні КНП «КМКЛШМД». Відповідальність водія транспортного засобу - «Фольцваген» д.н.з. [NUMBER] на дату вчинення ДТП була застрахована згідно поліса №202046823 у ПРАТ «СК «Вусо». 09.09.2021 по факту вказаної ДТП було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021100000000805 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Відповідно до абз. 2 п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону), у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно абз. 1 п. 23.1 ст. 23 вказаного закону, Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого. Положеннями ст. 24 Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Відповідно до Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг «Про внесення змін в деяких нормативно-правових актах з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Розпорядження) від 09.04.2019, станом на час скоєння ДТП діяли такі ліміти страхового відшкодування, а саме: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі - 130 000,00 грн. на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих у розмірі 260 000,00 грн на одного потерпілого. 17.05.2022 на адресу ПРАТ «СК «Вусо» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування у розмірі 103 349,73 грн., з яких для доньки потерпілого [PERSON] (позивач) моральної шкоди - 36 000,00 грн, витрати на лікування - 17 676,58 грн., витрати на поховання - 13 673,15 грн.; для доньки потерпілого - [PERSON] - моральної шкоди - 36 000,00 грн. До заяви долучені всі необхідні документи для прийняття рішення в порядку ст. 35 Закону. Вказана заява була отримана відповідачем та було відкрито страхову справу. 20.05.2022 на адресу ПРАТ «СК «Вусо» надіслано заяву, якою до матеріалів страхової справи долучено копію Вироку Деснянського районного суду м. Києва від 16.05.2022 у справі № 754/3257/22, яким [PERSON] визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вироком встановлено, що смерть потерпілого [PERSON] настала від травм в декількох ділянок тіла, проявами якої стали множинні переломи кісток скелету, ушкодження органів грудної порожнини, спинного мозку та великої венозної судини правої гомілки. Ушкодження спричинені [PERSON] в результаті ДТП, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням його смерті. 16.06.2022 на адресу ПРАТ «СК «Вусо» надіслано запит про надання інформації з вимогою надати інформацію про стан розгляду заяви про виплату страхового відшкодування від 17.05.2022, зокрема щодо прийнятого рішення про виплату страхового відшкодування. 29.06.2022 на адресу ПРАТ «СК «Вусо» надіслано заяву, якою до матеріалів страхової справи долучено копію довідки про причину смерті (до форми № 106/2613) видається для поховання) [PERSON] 04.07.2022 на адресу КНП «КМКЛШМД» було надіслано запит про отримання інформації з вимогою надати наступні документи: належним чином оформлений та завірений печаткою медичного закладу витяг з історії хвороби, де вказується діагноз, строки лікування, з обов`язковим зазначенням найменувань та кількості лікарських засобів (перелік медикаментів, дозування й кількість використаних лікарських засобів). Призначених лікарем для лікування [PERSON] за період лікування з 08.09.2021, належним чином оформлену та завірену виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого виписний епікріз [PERSON] 18.08.2022 на адресу ПРАТ «СК «Вусо» надіслано заяву, якою до матеріалів страхової справи долучено копію відповіді КНП «КМКЛШМД» від 11.08.2022 № 775. 12.09.2022 ПРАТ «СК «Вусо» проведено виплату страхового відшкодування у розмірі 85 673,15 грн. Листом № 1984 від 03.01.2023 ПРАТ «СК «Вусо» повідомило, що 12.09.2022 прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Розрахунок сплаченого страхового відшкодування було здійснено наступним чином: 72 000,00 грн. (моральна шкода заподіяна смертю фізичної особи) + 13 673,15 грн. (відшкодування витрат на поховання) = 85 673,15 грн. В цьому листі ПРАТ «СК «Вусо» повідомило, що для відшкодування витрат, пов`язаних із лікуванням потерпілого, необхідно надати документи, передбачені п.п.б п. 35.2 ст. 35 Закону. 13.01.2023 на адресу ПРАТ «СК «Вусо» надіслано письмові пояснення, у яких зазначено, що саме [PERSON] (позивач) фактично понесла витрати на лікування [PERSON] 09.02.2023 ПРАТ «СК «Вусо» надіслано лист № 513/2174315, яким повідомило, що з наданих документів вбачається, що витрати на лікування поніс сам потерпілий [PERSON] . У цьому листі відповідач просив надати свідоцтво про право на спадщину, після надання якого відповідач перегляне питання про виплату страхового відшкодування витрат на лікування. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994 р., Серія A, № 303-A, параграф 29). Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Статтею 15 ЦК України гарантовано право кожного на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності і власників наземних транспортних засобів»,обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності і власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності і власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності і власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Відповідно дост.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно дост.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 36 Закону встановлено обов`язок страховика не тільки прийняти рішення, але й виплатити страхове відшкодування в повному розмірі не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідност.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його невиконання (договір чи діалект) Отже, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18) Разом з тим, за змістом статей 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачем не обгрунтовано відмовлено у виплаті коштів. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved