Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

02.05.2023 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області, в якій просить визнати за нею право власності на частину житлового будинку, позначеного у технічному паспорті літерою «А-1», загальною площею 50,7 м.кв., з господарськими будівлями та спорудами, а саме: навіс (літера «Б»), сарай (літера «В»), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] ( [PERSON] , котра померла [INFO] . Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 03.05.2023 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 01.06.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позовна заява обгрунтована тим, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , котра за життя на випадок своєї смерті склала заповіт, відповідно до тексту якого частину житлового будинку та земельну ділянку площею 0,60 га заповіла своїй дочці [PERSON] . Для реалізації свого права на спадщину [PERSON] звернулася у Сколівську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак листом №10/01-16 від 13.01.2023 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS] , а також у зв`язку з пропуском позивачкою шестимісячного строку для прийняття спадщини. Позивачка зазначає, що за життя її матері належав спірний житловий будинок. 06.01.1982 року частку цього будинку [PERSON] подарувала своєму сину [PERSON] , про що було укладено відповідний договір. В пункті 2 цього договору було вказано, що будинок належить дарувальнику [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі. Спірний будинок був побудований у 1952 році, тобто коли законом не вимагалася державна реєстрація права власності для виникнення такого права, відтак, згідно записів в погосподарській книзі № 2001-2005 роки, такий належав [PERSON] , а враховуючи умови заповіту, 1/2 частка спірного житлового будинку має перейти у власність позивачки в порядку спадкування після смерті матері. Також позивачка вказує на те, що незважаючи на той факт, що її місце проживання не було зареєстровано у спірному будинку разом з матір`ю на день смерті останньої, довший час перед смертю матері вона фактично постійно проживала разом з нею, вела спільне господарство, забезпечувала побут та здійснювала догляд за нею до її смерті. Відтак позивачка вважає, що вона фактично прийняла спадщину відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України шляхом фактичного проживання зі спадкодавцем до дня смерті останнього. Позивачка [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, але попередньо від її представника адвоката Бігуна Н.В. надійшло до суду клопотання про розгляд справ без його участі та участі довірительки, зазначивши про те, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Відповідач Козівська сільська рада Стрийського району Львівської області, будучи належним чином повідомлена про дату та час проведення судового засідання, явку свого представника в таке не забезпечила. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутності сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. У зв`язку з викладеним судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , повторно виданого 27 грудня 2022 року Сколівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відповідно до актового запису № 3, та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті, сформованого 29.03.2022 року за №00035316304. Про родинні відносини позивачки з матір`ю свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.09.1968 року згідно актового запису № 10, відповідно до якого в графі «мати» записана [PERSON] , та копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] 15.09.1973 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». 20 січня 1997 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Риківської сільської ради Когут М.О. за реєстровим № 2, відповідно до тексту якого на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: частину будинку і 0,60 га землі, які належали їй на день смерті, заповіла своїй дочці [PERSON] , яка проживає в с. Луги Стрийського району Львівської області. В матеріалах справи наявна копія зазначеного заповіту [PERSON] від 20.01.1997 року. Внаслідок смерті матері позивачки [PERSON] відкрилась спадщина на все належне їй майно, до складу якої увійшла частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: : [ADDRESS] . Згідно договору від 1982 року, посвідченого нотаріально та зареєстрованого у виконкомі Головецької сільської Ради народних депутатів, [PERSON] подарувала, а [PERSON] (син) прийняв в дар половину житлового будинку, що знаходиться за адресою: с. Риків Сколівського району Львівської області. З вказаного договору встановлено, що зазначений вище житловий будинок належав дарувальнику - [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі Головецької сільської Ради народних депутатів №8 за №340, що стверджується довідкою на право особистої власності, виданої виконкомом Головецької сільської Ради народних депутатів за № 690 від 24.12.1981 року. Згідно рішення виконавчого комітету Сколівської районної ради народних депутатів № 321 «Про оформлення права власності та реєстрації житлових будинків» органи місцевого самоврядування Сколівського району було зобов`язано після реєстрації нерухомого майна Стрийським МБТІ видати власникам будинків свідоцтва про право власності, в тому числі і [PERSON] . У зв`язку з невиконанням вказаного рішення, [PERSON] звернувся в суд із позовом про визнання права власності на частину спірного житлового будинку. Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 06.12.2013 року було визнано за [PERSON] право власності на частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 12.09.2022 року за №309558679, право власності на частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] . Як встановлено в судовому засіданні, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Сколівської державної нотаріальної контори з відповідною заявою, однак листом №10/01-16 від 13.01.2023 року державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва через пропуск спадкоємцем шестимісячного строку для прийняття спадщини, а також у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. З повідомлення завідувача Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області В. Батлюк №218/01-16 від 10.05.2023 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] ( [PERSON] , котра померла [INFO] , не заводилася. Спадкоємці в Сколівську ДНК Львівської області не зверталися. Згідно довідки № 973, виданої 26.12.2022 року виконавчим комітетом Козівської сільської ради, [PERSON] , котра померла [INFO] , до дня смерті була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] . Як вбачається із довідки №5, виданої 12.01.2023 року Козівською сільською радою Стрийського району Львівської області, згідно запису №1-001-1 в по господарській книзі №1 за 2001-2005 роки, особовий рахунок № [NUMBER] в с. Риків Стрийського району Львівської області, що зберігаються в Козівській сільській раді Стрийського району Львівської області, будинок [ADDRESS] побудований у 1952 році, головою домогосподарства згідно погосподарської книги була [PERSON] , [INFO] , котра померла [INFO] . У користуванні [PERSON] також були земельні ділянки площею 0,67 га. Судом звернуто увагу на те, що в документах, наданих позивачкою у якості доказів обставин, якими обгрунтовуються позовні вимоги, по-батькові матері позивачки різниться, а саме в одних документах зазначено « [PERSON] », а в інших - « [PERSON] ». Для з`ясування причин та обгрунтування даного факту, що у вказаних вище документах йде мова про одну й ту ж особу, позивачка звернулась до Українського бюро лінгвістичних експертиз, з метою проведення експертизи. Згідно експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/454-n від 06.04.2023 року, українські записи імені по-батькові [PERSON] (заповіт, запис [PERSON] , свідоцтво про народження, записи [PERSON] , мати [PERSON] ) і [PERSON] (свідоцтво про смерть, запис [PERSON] , витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті, запис відомостей про померлу особу [PERSON] ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Також, у матеріалах справи наявна довідка № 692, видана 09.12.2022 року виконавчим комітетом Козівської сільської ради Плав`янського старостинського округу №6 Стрийського району Львівської області на підставі акту обстеження від 09.12.2022 року, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] проживала без реєстрації в [ADDRESS] (зареєстрована с. Луги Стрийського району Львівської області) зі своєю мамою [PERSON] до дня смерті останньої [INFO] , та допомагала їй по господарству (згідно акту та свідчень сусідів). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, з наведено вбачається, що позивачка прийняла спадщину за заповітом після смерті матері шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частинами 1, 3 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297\~ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Відповідно до п. 3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392\~ЦК). Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331\~ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 3 ст. 3\~Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до норм ч. 4 ст. 3 зазначеного\~Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. З технічного\~паспорта на\~садибний (індивідуальний)\~житловий будинок,\~виготовлений \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~01\~жовтня 2013\~року ФОП\~ [PERSON] ,\~вбачається,\~що загальна\~площа спірного\~житлового будинку\~(позначеного\~у технічному\~паспорті літерою\~«А-1»)\~становить 50,7\~кв.\~м,\~з яких\~житлова \~32,4\~кв.\~м.,\~18,3\~кв.\~м-\~допоміжна.\~Крім цього,\~до вищевказаного\~будинку відносяться господарські\~будівлі та\~споруди:\~навіс (літера\~«Б»),\~сарай (літера\~«В»).\~ Будинокпобудований в 1956 році. Інвентаризаційна вартість такого становить 29 048,00 грн. Слід зазначити, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як\~Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,\~Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до роз`яснень, викладених у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями\~ЦК УРСР 1963 року,\~Законом України "Про власність",\~Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII\~"Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування",\~Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат",\~постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105\~"Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26,\~Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року,\~Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62\~Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР\~підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання\~постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105\~у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Аналіз вищенаведених норм закону дає підстави стверджувати, що покійна [PERSON] набула за життя право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1218\~ЦК\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Таким чином, оскільки позивачка іншим способом, окрім звернення до суду, захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на майно не має можливості, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог позивачки, з метою забезпечення належної реалізації права власності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved