Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19 лютого 2021 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 204. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у [PERSON] відсутні спільні інтереси з дружиною, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. А найважливіше - [PERSON] без повідомлення та причин залишає спільне місце проживання та зникає на великі проміжки часу, імовірно, через вживання наркотичних речовин, якими вона зловживає багато років. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. У сторін народилася малолітня донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з [PERSON] та його батьками: [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] . [PERSON] , проживаючи з дочкою, всебічно і повно оточує її своєю турботою і допомогою. Створює комфортні умови для її росту і розвитку, стежить за її здоров`ям та повноцінним розвитком, допомагає пізнавати навколишній світ. Як батько, [PERSON] створив комфортні умови для проживання, розвитку та відпочинку [PERSON] , проводить свій вільний час разом із дитиною. Разом з тим, [PERSON] офіційно працює на посаді вантажника в ФОП [PERSON] , має стабільний дохід та позитивно характеризуюся за місцем роботи. Позивач займається забезпеченням та розвитком дитини, а саме забезпечує придбання та заміну підгузників, здійснює годування доньки дитячим харчуванням, проводить час з нею на свіжому повітрі та виконує інші необхідні процедури, так як [PERSON] тільки 1 рік та 7 місяців і вона потребує сторонньої допомоги та опіки. Однак мати дитини не займається розвитком, вихованням та доглядом за донькою. Так, 05 липня 2022 року Тернопільським міськрайонним судом у справі № 607/7085/22 винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). А саме 11 травня 2022 року близько 17-й години [PERSON] залишила їх малолітню доньку без нагляду і пішла в невідомому напрямку.Такі дії [PERSON] вчиняла не одноразово, однак [PERSON] раніше не повідомляв поліцію та відповідні органи для того, щоб не провокувати конфлікти та надіявся, що відповідачка зміниться та змінить своє ставлення до їхньої доньки. Однак [PERSON] і на далі не виконує та порушує обов`язки щодо виховання, піклування щодо їх доньки. 21 липня 2022 року поліцією м. Тернополя оголошено в розшук [PERSON] , 1999 року народження, яка 19 липня 2022 року вийшла з дому та не повернулась. Такі випадки, коли відповідачка залишала дитину та сім`ю були не поодинокими, однак тривали добу-дві. З огляду на зазначене, позивач просив суд: розірвати шлюб укладений між сторонами; позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] . Суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливкою Л. М. 21 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав. Також зобов`язано Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради надати висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . 12 січня 2023 року на адресу суду надійшов висновок органу опіки та піклування від 05 січня 2023 року № 9 щодо недоцільності позбавлення батьківських прав. Ухвалою суду від 08 лютого 2023 року клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Сампари Надії Миронівни про витребування доказів задоволено. Витребувано інформацію в Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області. Ухвалою суду від 08 лютого 2023 року клопотання представника позивача [PERSON] , адвоката Сампари Надії Миронівни щодо витребування інформації із Педіатричного відділення №1 задоволено. Витребувано із Педіатричного відділення №1 Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» (вул. Юрія Федьковича, 16, м. Тернопіль) інформацію. Ухвалою суду від 15 березня 2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 04 квітня 2023 року було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями згідно розпорядження керівника апарату суду від 04 квітня 2023 року №97, яким головуючим суддею визначено суддю Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Герчаківську О. Я. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 квітня 2023 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 31 травня 2023 року без виходу до нарадчої кімнати закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Сампара Н. М., у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві та просили їх задовольнити. Позивач додатково пояснив, що з вересня 2021 року почалися ситуації, коли дружину бачили саму в магазині, без дитини, яку вона залишала без нагляду, таксисти дзвонили, щоб він приїхав і оплатив її поїздку, забирали у неї паспорт. Останній раз позивач бачив [PERSON] 19 липня 2022 року, після того вона не приходила, не дзвонила. Зникла 19 липня, 21 липня позивач подав у розшук, а 28 липня її знайшли, про що [PERSON] повідомили в серпні. Відповідачка тоді сказала, що не збирається повертатись додому. Неодноразово було, що [PERSON] оформляла кредит на номер телефону позивача. Щодо вживання відповідачкою наркотиків, то [PERSON] помічав, коли приходив з роботи, що дружина поводить себе неадекватно, потім він отримав інформацію, що її зловили на «закладках». Дитина не ходить в садок, нею займається позивач, бабуся з дідусем, та сестра позивача - [PERSON] . Вони всі живуть разом. На даний час батько отримує виплати на дитину, мамі виплати припинені. Гроші, отримані при народженні дитини, були використані відповідачкою на погашення кредиту та ігрові автомати. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялася належним чином, відзиву не подала. Згідно ч. 4 ст. 23 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідачка про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради у судове засідання не з`явився, у супровідному листі, яким на адресу суду надіслано висновок органу опіки та піклування, просив розглядати справу за його відсутності. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомила, що є рідною сестрою відповідачки [PERSON] . Знає, що у її сестри є донька [PERSON] , яка живе з батьком, дідусем і бабусею. Свідку відомо, що відповідачка не цікавиться дитиною. Останній раз вона була в Києві, з ким і чому свідку невідомо. Коли [PERSON] пішла з дому 19 липня 2022 року, її розшукувала поліція і після того відповідачка зі свідком з нею не зв`язувалася. Пізніше [PERSON] писала у Фейсбуці та запитувала свідка, як її дитина. Свідку відомо, що відповідачка вживає наркотики, казала «нюхає солі», бо свідок її лікувала в наркодиспасері у м. Тернополі у 2022 року. Свідок оплатила лікування, воно тривало тиждень, однак [PERSON] це не допомогло. Свідок відвідує спільну дочку сторін [PERSON] , вона в безпеці, завжди охайна, гарна і щаслива дитина. У виниклій ситуації свідок на стороні батька [PERSON] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що позивач [PERSON] є племінником її чоловіка. В нього є дружина [PERSON] і дитина - [PERSON] . Вихованням дитинки займається тато, бабуся, дідусь і сестра тата. Мами немає, вже рік пройшов як вона залишила дитину і не цікавиться нею. Свідок це знає, бо часто гостює у них, майже щодня, проживає поруч. Вона була свідком, коли мама дитини не знала, що дати доньці їсти. Маму дитини свідок бачила ще перед Спасом минулого року - 2022, бачила її також на ринку, але вона не хотіла спілкуватися, втекла. [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Дитина всім забезпечена, харчується добре, доглянута. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що є рідною сестрою позивача, вони живуть разом за адресою: [ADDRESS] . Її брат одружений, має дитину [PERSON] , 2021 року народження, яка живе з батьком, бабусею, дідусем та свідком. Мати дитини [PERSON] жила з ними приблизно 2,5-3 роки. З 19 липня 2022 року вона не живе з ними, пішла з дому і не повернулася. Чому так сталося свідку невідомо. Вихованням дитини займається її батько, тобто брат свідка, а свідок із батьками йому допомагають. Свідок також займається дитиною, залишається з нею, годує її, вони гуляють, відвідують бібліотеку для дітей, там є розвиваючі програми. З часу зникнення [PERSON] не телефонувала, не приходила. Дитина, може, перший день шукала за мамою, зараз не питає про неї. Були випадки, що відповідачка брала кредит на номер телефону позивача. Коли почалася війна, то вони поїхали в село і там відповідачка почала тікати. Після цього свідок з рідними побачили репортаж по телебаченню про відповідачку і «закладки» та зрозуміли, що [PERSON] вживає наркотики. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що є матір`ю позивача, а відповідачка - її невістка. Син з невісткою одружилися, мають дитину [PERSON] . Дитина проживає за адресою: [ADDRESS] з свідком та її чоловіком, їхніми сином та донькою. Невістка не живе з ними з 17 липня 2022 року, де вона - не повідомляє, зв`язку з нею немає. Вихованням дитини займаються батько, бабуся, дідуся та сестра батька. Мама не приходить, не цікавиться, не дзвонить. Чого вона пішла - свідку невідомо. 19 липня 2022 року невістка гуляла з дитиною в дворі, зателефонувала до свідка, що їй готувати. Потім прийшла до хати, дочка свідка взяла дитину на руки, а [PERSON] вийшла у двір, свідок дзвонила до відповідачки 33 рази, але вона скидала дзвінки, не відповідала. За період проживання дуже негарно відносилась до дитини, постійно обманювала, що дитина потребує лікарських процедур, щоб отримати гроші, а їх робити не потрібно було, про що свідок дізналась випадково. Про вживання відповідачкою наркотиків свідку не було відомо, вони дізналися про це, коли побачили по телевізору репортаж, тоді і зрозуміли. Були таке, що пропадали гроші, але невістка не призналася, що взяла, потім пропало золото, посуд, праска, яку викупили в ломбарді. Коли почалася війна свідок з сім`єю, а також син з невісткою та внучкою поїхали у село, де вночі [PERSON] втікала через вікно. Відповідачка брала кредитні кошти на телефон, свідку дзвонили, повернути їх і вона їх повертала. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що є сусідкою позивача, живе за адресою: [ADDRESS] . Крім позивача у квартирі живе його мама, батько, сестра і дитина [PERSON]. Мама дитини не живе з ними, з мамою свідок майже не знайома. Знає, що кликали її [PERSON] , близько року свідок її не бачить. До квартири заходить час від часу. Відповідачка не приходила до свідка, але писала на « Вайбер », щоб позичити їй кошти. На даний час з дитиною гуляють бабуся, дідусь, батько і його сестра - тітка дитини. Дитина доглянута і забезпечена всім. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що є сусідкою позивача в селі В. Плавуча Козівського району. Відповідачку знає, вона з позивачем жила разом, дитину [PERSON] свідок часто бачить у селі. Свідок часто (2-3 рази в місяць) гостювала в сім`ї [PERSON] на [ADDRESS] , останній раз - 3 тижні назад. Знає, що мама дитини не бере участі у її вихованні. Свідок не бачила [PERSON] близько року і де вона - не знає. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що є батьком позивача, живе за адресою: [ADDRESS] , також має доньку [PERSON] та внучку [PERSON] . Проживає за вказаною адресою з часу заселення. [PERSON] жила з ними з вересня-жовтня 2020 року і до 19 липня 2022 року. Вони мали їхати до села, свідок поїхав на роботу, а коли повернувся, то донька з дитиною були на кухні, син прибирав, а [PERSON] він подзвонив на телефон, однак вона не відповідала, пішла і не вернулася. З того часу [PERSON] не приходила і не телефонувала, подали її у розшук, однак у поліції не повідомили, що знайшли невістку, а потім сказали, що знайшли, але додому вона не планує вертатися. Вихованням дитини займається син, дочка, жінка, невістка не приходить. Коли були в селі, то невістка втекла через вікно, лишила дитину, вночі привела поліція. Були випадки, що зникали цінності, але в поліцію не зверталися, думали, що невістка зміниться. Вона брала кредитні кошти і не на малі суми. Після народження дитини, через шість місяців вони зрозуміли, що у [PERSON] є проблеми з наркотиками. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що працює медичною сестрою у дитячій лікарні. Малолітню [PERSON] знає з народження, оскільки є медсестрою сімейного лікаря цієї дитини. Укладав декларацію дитині батько, в лікарню відвозить також батько. Маму дитини свідок бачила раз, коли дитині був рік і 4 місяці, робили вакцинацію. Більше вона не приходила і не зверталася. Коли дитині були півтора роки, медсестра дзвонила мамі, та не відповідала. Коли дитині було два роки телефон мами був поза зоною досяжності. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що працює лікарем-педіатром у Тернопільській міській дитячій лікарні, поліклінічному відділенні № 1. Знає дитину [PERSON] , дитина задекларована, декларація укладена на батька, з`являються разом. Останній раз мама була в червні минулого року. В подальшому батько приходив сам з дитиною, мати не приходить, не з`являється, на дзвінки не відповідає, а в подальшому телефон взагалі був поза зоною досяжності. Дитина завжди доглянута, на сьогодні з нею все добре, батько завжди телефонує і вони вирішують всі питання разом. Заслухавши пояснення позивача та його представника, покази свідків, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 19 лютого 2021 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. [INFO] народилася [PERSON] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 19 лютого 2021 року; батьки: [PERSON] , [PERSON] . Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/7085/22 від 05 липня 2022 року встановлено, що 11 травня 2022 року близько 17-ої год. [PERSON] , ухилилася від виконання, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України батьківських обов`язків, щодо своєї малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , залишивши останню без нагляду, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП. [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження. Як зазначено у довідці № 504, виданій 22 липня 2022 року ПП «Люкс» [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , його склад сім`ї: [PERSON] (батько), [PERSON] (мати), [PERSON] (сестра). ПП « Люкс » 22 липня 2022 року видано характеристику № 21, згідно якої [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , з 05 грудня 2001 року. Скарг від мешканці будинку не надходило. За змістом характеристики, виданої ФОП [PERSON] , [PERSON] , дата народження [INFO] , прийнятий до ФОП [PERSON] 10 серпня 2022 р. на посаду вантажника. За час роботи зарекомендував себе як відповідальний і дисциплінований працівник, який може проявити ініціативу і прийняти правильне рішення в питаннях, що стосуються його професійної діяльності і знаходиться в межах його компетенції. Не зупиняється перед труднощами, наполегливо й енергійно йде до наміченої мети. Володіє високими професійними знаннями і навичками. Вміло користується довіреним йому обладнанням та технікою. Відмінно організовує та забезпечує ведення результативної роботи. Безмежно відданий своєму обов`язку. Оперативно приймає рішення, швидко реагує на зміни в обстановці. Взаємовідносини з колективом склалися хороші. Неодноразово залишався на усне прохання керівництва на роботі після завершення робочого часу для вирішення проблем під час кризової ситуації. 02 вересня 2022 року комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради ухвалила рішення № 175 «Про надання погодження щодо припинення виплати державної соціальної допомоги». Надано погодження щодо припинення виплати державної соціальної допомоги до досягнення дитиною трьохрічного віку [PERSON] 05 жовтня 2022 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано судовий наказ у справі № 607/12850/22, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 22 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 19 грудня 2022 року, виданого державним виконавцем Козівського ВДВС, станом на грудень 2022 року у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки у розмірі 9 385,70 грн. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 9 від 05 січня 2023 року затверджено висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Вказаним висновком встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] . Подружжя на даний час перебуває в процесі розлучення. Батько дитини, [PERSON] , на засіданні комісії повідомив, що мати не бере участі у житті дитини, не цікавиться її здоров`ям та розвитком, донька перебуває повністю на його утриманні та проживає з ним. Зі слів батька 19 липня 2022 року мати покинула дитину. Також на засіданні комісії з питань захисту прав дитини з`ясовано, що [PERSON] 31 серпня 2022 року звертався із заявою до Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про неналежне виконання батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] . 01 вересня 2022 року працівниками управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , згідно якого [PERSON] проживає у квартирі разом із донькою та своїми батьками. Для дитини відведена окрема кімната, ліжечко для сну, одяг та взуття відповідного віку. За неналежне виконання батьківських обов`язків Службою у справах дітей Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради направлено клопотання до Тернопільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про вжиття відповідних заходів впливу до матері дитини [PERSON] . Мати дитини [PERSON] на засідання комісії не з`явилась, та не повідомила причини своєї відсутності, хоча була належним чином повідомлена. Враховуючи викладене, захищаючи інтереси дитини, орган опіки та піклування вважав за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] . Попередити [PERSON] змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків щодо виховання доньки [PERSON] . 22 лютого 2023 року на адресу суду надійшла відповідь Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області № 2134/05/24/3-23 від 16 лютого 2023 року, якою надано відповідь на запит від 09 лютого 2023 року - інформацію стосовно [PERSON] , які зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) Тернопільського РУ поліції за №№: 9056 від 03 квітня 2022 року надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що по [ADDRESS] перебуває невідома підозріла жінка, яка щось шукала під кущами, нею виявилась [PERSON] - матеріали зареєстровано в ЄРДР № 12022216040000301 від 03 квітня 2022 року ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі - ККУ); 13583 від 11 травня 2022 року надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що по [ADDRESS] , невістка [PERSON] неналежним чином виконує свої обов`язки по догляду за дитиною віком 1 рік, а саме залишила дитину саму та пішла у невідомому напрямку - проведено перевірку згідно Закону України «Про звернення громадян» та підготовлено відповідь за вих. № 2586 від 06 червня 2022 року; 12534 від 02 травня 2022 року надійшло повідомлення від [PERSON] , жителя [ADDRESS] про те, що невістка [PERSON] неналежним чином виконує обов`язки по догляду за однорічною дитиною, а саме 01 травня 2022 року невістка пішла з дому, залишивши хвору дитину із чоловіком - проведено перевірку згідно Закону України «Про звернення громадян» та підготовлено відповідь за вих. № 2271 від 10 травня 2022 року; 20854 від 21 липня 2022 року із заявою звернувся [PERSON] , житель [ADDRESS] про те, що 19 липня 2022 року близько 11:00 год. його дружина [PERSON] вийшла з місця спільного проживання та по теперішній час місце її перебування не відомо. Матеріали зареєстровано в ЄРДР № 12022211040001029 від 22 липня 2022 року. 28 лютого 2023 року на адресу суду надійшла повторна відповідь Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області № 2161/05/24/3-23 від 24 лютого 2023 року на вказаний запит. За встановлених судом обставин до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права. Щодо позовних вимог про розірвання шлюбу між сторонами. У судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Щодо спору про позбавлення позивачки батьківських прав. Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачка [PERSON] тривалий час не піклується про свою доньку [PERSON] , не відвідує її та не забезпечує дитині належний фізичний та духовний розвиток; нехтує потребами своєї дитини, порушує її права на належне батьківське виховання та не виконує батьківських обов`язків. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №9 від 05 січня 2023 року затверджено висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Водночас, висновок органу опіки та піклування є одним із доказів, які суд оцінює в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні спору по суті. З приводу цього висновку органу опіки і піклування, суд зазначає наступне. Згідно з п. 15 постанови Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для встановлення таких обставин суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, обов`язково здійснювати необхідні дії для залучення відповідача у справі та з`ясування його позиції та обґрунтувань. Крім того, суд повинен з`ясувати думку дитини, якщо вона здатна її висловити. Також згідно із ч. 4 ст. 19 СК обов`язковою є участь у справі органу опіки та піклування. Суду слід витребовувати від цього органу письмовий висновок відповідно до ч. 5 ст. 19 СК, а також може допитати представника цього органу в судовому засіданні. Слід звернути увагу на те, що згідно з ч. 6. ст. 19 СК суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так, з наданого суду висновку органу опіки і піклування вбачається, що такий є недостатньо обґрунтованим, був постановлений без спілкування органу опіки з матір`ю дитини [PERSON] , яка, як було встановлено в судовому засіданні з липня 2022 року не бере жодної участі в утриманні та вихованні своєї малолітньої дочки [PERSON] , аліменти не сплачує. Поважних причин, які б перешкоджали відповідачці належно виконувати свій батьківський обов`язок судом також в ході розгляду справи не було встановлено. За неналежне виконання свого батьківського обов`язку [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності судом. Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили факт того, що відповідачка безпричинно покинула дитину та чоловіка, ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання малолітньої доньки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Отож, суд вважає, що висновок органу опіки і піклування має рекомендаційний характер та не містить обґрунтованих підстав щодо недоцільності позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] стосовно малолітньої дочки - [PERSON] , від виховання та утримання якої вона самоусунулася, а тому суд не погоджується з наданим висновком та відхиляє його. Беручи до уваги вищевикладене, зваживши на вік дитини та те, що відповідачка тривалий час свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України, є підставою для позбавлення її батьківських прав, суд вважає за необхідне позов задовольнити та позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . Верховний Суд у постанові № 459/3411/18 від 29 вересня 2021 року зазначив, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відтак суд доходить висновку, що рішення про позбавлення батьківських прав відповідачки відповідає якнайкращим інтересам дитини, не позбавляючи при цьому відповідачки можливості за її бажанням піклуватися про дитину. Більше того за правилами ст. 169 СК України позбавлені батьківських прав батьки вправі звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав за умови зміни своєї поведінки, якщо це буде відповідати інтересам дитини. На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 1 984,80 грн.

Outcome: approved