Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

07.04.2023 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: визнати за [PERSON] право власності на 26/100 частин будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] . Вимоги позову обгрунтовані тим, що після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на частину будинку [ADDRESS] . Позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки неможливо визначити частку яка належала померлому. А тому оскільки в інший спосіб позивач не має можливості отримати спадщину, для захисту порушеного права звернулась до суду з цим позовом. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення. Так як відповідач визнав в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги, у відповідності до положень статті 206 та ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалив рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, вислухавши сторони, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після його смерті із заявою про прийняття спадщини звернулась дружина - [PERSON] . Постановою [PERSON] , державного нотаріуса П`ятої Київської державної нотаріальної контори від 01.11.2022 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину будинку [ADDRESS] після смерті її чоловіка [PERSON] на тій підставі, що неможливо визначити склад спадкового майна, а саме: частку спадкового майна, яка належала померлому [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, право власності на будинок [ADDRESS] у [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , виникло на підставі наступних документів: -свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.05.2005 року; -рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 06.03.2006 року (справа №2-271/06); -свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.10.2016 року. Як зазначила позивач в позовній заяві, померлому [PERSON] на день смерті належало на праві власності 26/100 частини будинку [ADDRESS] . Відповідач вказану обставину в судовому засіданні не заперечив. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1266 ЦК України). Стаття 1261 ЦК України визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Стаття 1296 ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. В той же час стаття 1297 ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Стаття 1296 ЦК України передбачає, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. [PERSON] , як дружина померлого [PERSON] належить до першої черги спадкування. В судовому засіданні не встановлено будь-яких інших осіб, які згідно закону чи заповіту мають право на отримання спадщини. Отже, виходячи з викладеного вище та приймаючи до уваги, що відповідач погодився, що його померлому брату на момент смерті на праві власності в загальному належало 26/100 частин будинку [ADDRESS] , позивач є спадкоємцем за законом та відноситься до першої черги осіб, які мають право на спадкування, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та вважає за можливе визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 26/100 частин будинку [ADDRESS] після померлого [INFO] [PERSON] . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved