Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, у якій просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2092 від 11 серпня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким Сергієм Івановичем про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості у розмірі 2904997,62 грн, а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначає, що в 2022 році вона дізналася, що її картка для пенсійних виплат заблокована приватним виконавцем, у якого на виконанні перебуває виконавче провадження ВП №68732291, що відкрито на підставі оскаржуваного виконавчого напису. Вказує, що жодних вимог щодо боргових зобов`язань та жодної претензії від відповідача вона не отримувала та заборгованості перед ним не має. Звернувшись до приватного виконавця позивач дізналася, що дана заборгованість нараховується за кредитним договором №870860/ФЛ від 05 серпня 2008 року, який був укладений між нею та ВАТ КБ «НАДРА». Вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки він вчинений із порушенням діючого законодавства, зокрема, документи, які були надані для його вчинення не свідчать про безспірність суми заборгованості, а також термін вимоги є більшим, ніж три роки, тому відповідач мав би звернутися до суду. На підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі №204/5561/13-ц. де позивач була співвідповідачем по справі, було видано виконавчий лист, а жодного документу про переуступлення прав вимоги вона не отримувала. Державним виконавцем Центрального відділення державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ Дніпропетровської області було відкрито виконавче провадження №51562699 на підставі вказаного виконавчого листа від 28 березня 2014 року, тобто заявнику було відомо, що термін виконання сплинув у 2017 році, а виконавче провадження було завершено 24 березня 2017 року на підставі п.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначає, що право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса повинно існувати на момент звернення, а нотаріус повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років та те, що документи, подані стягувачем, підтверджують безспірність заборгованості. Наголошує на тому, що сума, яку з неї намагаються стягнути не є безспірною, а враховуючи, що виконавчий напис вчинено з порушеннями, він підлягає скасуванню. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 05 серпня 2008 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра» (якого правонаступником є ПАТ КБ «Надра») та [PERSON] був укладений кредитний договір №870860/ФЛ, згідно якого банк надав останній кредит в іноземній валюті на загальну суму 66 889,46 доларів США із розрахунку 14,49 % річних, строком до 10 липня 2026 року. 26 листопада 2010 року між тими самими сторонами було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до умов якої сторони в новій редакції виклали умови кредитного договору. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2014 року, яке набрало законної сили 20 травня 2014 року, у справі №204/5561/13-ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором за договором №870860/ФЛ від 05 серпня 2008 року задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] (ІНН [NUMBER] ), [PERSON] (ІНН [NUMBER] ) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 524 635 грн. 90 коп.; заборгованість за відсотками у розмірі 322 283 грн. 12 коп.; пеню у розмірі 30 841 грн. 87 коп.; штраф у розмірі 53 464 грн. 78 коп., а всього 931 225 грн. 67 коп., а також розподілені судові витрати (а.с.19-20). Ухвалою Красногвардійського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~23\~лютого 2021\~року,\~яка набрала\~законної сили\~29\~березня 2021\~року,\~у справі\~№ 204/5561/13-ц\~(провадження\~№ 6/204/15/21) замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» у виконавчому провадженні (а.с.21-22). 11 серпня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2092, про стягнення на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП», право вимоги якому перейшло на підставі договору №GL48№718070_I_3 від 17 липня 2020 року від ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА», з позивача заборгованості, яка виникла на підставі кредитного договору №870860/ФЛ від 05 серпня 2008 року, станом на 06 серпня 2021 року (включно) у розмірі 2904997,62 грн, що складається, з простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 1790168,23 грн та простроченої заборгованості по невиплаченим відсоткам за користуванням кредитом у сумі 1114829,39 грн (а.с.14). 21 лютого 2022 року на примусове виконання виконавчого напису №2092 від 11 серпня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. було відкрито виконавче провадження №68732291, а також винесено постанову про арешт майна боржника в даному виконавчому провадженні (а.с.8-13). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (тут і далі у редакції, чинній на час вчинення нотаріальної дії) та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172». У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». У постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 204/4071/14 (провадження № 61-360св18), від 09 лютого 2022 року у справі № 547/210/20 (провадження № 61-16834св21) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постановах від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням суду про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Звернувшись в серпні 2013 року з позовом про стягнення з позичальника та поручителя усієї заборгованості за кредитним договором, банк змінив строк виконання зобов`язання на 2013 рік, а тому нарахування процентів після цієї дати є безпідставним. Однак з тексту спірного виконавчого напису вбачається, що сума боргу заборгованості відсотками за користування кредитом з 322283,12 грн збільшилася до 1114829,39 грн (а.с.14,19-20). Отже, нотаріусом запропоновано звернути стягнення в рахунок погашення відсотків за користування кредитними коштами у більшому розмірі (1114829,39 грн), тобто відбулося продовження нарахування процентів за кредитним договором. Таким чином, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином як у безспірності розміру заборгованості, з метою погашення якої запропоновано звернути стягнення за виконавчим написом, так і у самому розмірі такої заборгованості. В даному випадку судом враховується правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі №947/10174/21. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1073,60 грн (а.с.1).

Outcome: approved