Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

До Бабушкінського районного суду м.\~Дніпропетровська надійшов вищезазначений позов в обґрунтування доводів якого, позивач зазначила, що 29 липня 1989 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Бабушкінського району м. Дніпропетровська, актовий запис №1030. Оскільки спільне життя з відповідачем не склалося, що знайшло своє відображення у втраті почуття взаємної любові та поваги один до одного, просила суд шлюб між нею та відповідачем, розірвати. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала, вказала що сторони не примирилися та вона наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, зазначив що розірвання шлюбу суперечить вірі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, відповідно до копії свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] 29 липня 1989 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бабушкінського району м. Дніпропетровська зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , уродженцем с. Пропашне, Солонянського району Дніпропетровської області, громадянином України та [PERSON] , [INFO] , уродженкою с. Червоне, Кобеляцького району, Полтавської області, громадянкою України, актовий запис №1030. Після реєстрації шлюбу прізвище подружжя « [PERSON] ». 25 липня 2023 року позивачка звернулася до суду із заявою в якій просить змінити її шлюбне прізвище « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] ». Судом надавався тримісячний строк на примирення, проте сторони так і не знайшли порозуміння та не примирилися. Згідно з ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положенням ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112\~СК\~України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Тобто, з аналізу вказаних матеріально правових норм можна дійти висновку, що розірвання шлюбу за рішенням суду можливе у разі звернення одного з подружжя з такою вимогою та з зазначенням об`єктивних причин, які унеможливлюють подальше існування шлюбу. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року "Про практику\~застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 110- 112 СК України,

Outcome: approved