Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

12.07.2022 року до Центрального районного суду м. Миколаєва, відповідно до ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.02.2022 року про передачу справи на розгляд за територіальною підсудністю, надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , в якому позивач просив змінити розмір аліментів присуджених судовим наказом Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.09.2021 року та стягувати з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач вказував, що згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.09.2021 року з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.09.2021 року до досягнення дитиною повноліття. Також позивач вказує, що з моменту винесення рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання сина в нього змінилися сімейні обставини, з`явилася друга дитина [PERSON] , [INFO] , крім того на його утриманні перебувають непрацездатні мати [PERSON] , інвалід 2 групи) та батько [PERSON] , які потребують постійного догляду, лікування та фінансових витрат. Позивач зазначив, що являється учасником бойових дій. На даний час не працює, з 12.01.2022 року знаходиться на обліку в Державному центрі зайнятості як безробітний. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2022 року визначено головуючого по справі суддю Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.07.2022 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задовольнити з таких підстав. Рішенням Центрального\~районного суду\~м.\~Миколаєва від\~26.09.2021\~року з\~ [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~стягнуто аліменти\~на утримання\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~ частини всіх видів заробітку щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.09.2021 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , в графі якого зазначено, що батьком цієї дитини є позивач - [PERSON] , матір`ю [PERSON] . З свідоцтва про народження [PERSON] батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до пенсійних посвідчень № [NUMBER] , № [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] являються пенсіонерами. В довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №546870 зазначено, що [PERSON] має другу групу інвалідності з 21.10.2019 року на строк до - безтермінове. З витягу №323 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 18.01.2022 року вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки №39 від 18.01.2022 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та фактично проживає за адресою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] перебуває на обліку як безробітний в Малинську міську філію Житомирського ОЦЗ з 12.01.2022 року, відповідно до довідки Державного Центру зайнятості Малинської міської філії №43/2022 від 18.01.2022 року. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає наступне. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки на його утриманні перебуває друга дитина та батьки пенсіонери. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач є працездатною особою, яка офіційно ніде не працює. На думку суду позивач не надав суду доказів щодо погіршення його майнового стану, а також того, що інша дитина та батьки знаходяться на його утриманні. За такого у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Судові витрати відповідно до статті 141 ЦПК України сплачені під час звернення до суду із цим позовом. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed