Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення місця проживання дітей, мотивуючи позовні вимоги тим, що сторони перебували у шлюбі з 18.07.2008 року по 06.08.2020 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу [PERSON] періодично проживала, то в квартирі своєї матері в [ADDRESS] , то у позивача. Діти ж з дня народження і по теперішній час проживають з позивачем та навчаються у КЗ «Вінницький ліцей №18», який знаходиться приблизно в 500 м. від їх будинку. [PERSON] зазначає, що відповідач веде аморальний образ життя, зловживає алкогольними напоями та вчиняє скандали, сімейне насилля. З приводу чого, позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів. Така поведінка спричиняє моральну шкоду дітям. Періодично [PERSON] намагається забрати дітей і кудись відвезти, то на Старе місто, то за місцем проживання своєї матері, то за кордон в Польшу. В червні 2021 року остання зверталась з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей за межі України, проте через відсутність доказів з її сторони про поважність причин вивозу дітей за кордон від позову відмовилася і позовну заяву було залишено без розгляду. Наразі відповідач не працює, перебуває десь за кордоном та по телефону періодично погрожує приїхати і забрати дітей. Разом з тим, позивач має можливість утримувати дітей, постійно приділяє час для їх виховання, навчання та проведення спільного відпочинку. В квартирі створені всі умови для дітей. За місцем проживання у дітей багато знайомих, а тому сама думка про їх переїзд до іншого місця проживання у них викликає страх та паніку, що спричиняє їм моральні страждання. Враховуючи викладене, з метою захисту прав та інтересів дітей, [PERSON] звернувся до суду з цим позовом та просив визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Вінниці та [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Вінниці, разом з позивачем, який проживає в [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, але ним разом із представником було подано до суду спільну заяву, в якій вони просили справу розглядати у їх відсутність. Також просили звернути увагу на те, що під час підготовки справи до розгляду виявилось, що у старшого сина [PERSON] , [INFO] , відсутня реєстрація місця проживання. Внаслідок чого позивач не може вирішити питання щодо його реєстрації місця проживання за адресою свого проживання, подальшого навчання в іншому закладі (коледж, училище тощо), після 14-ти років поставити його на військовий облік та вирішити в його інтересах інші питання, які потребують посвідчення реєстрації місця проживання. Просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились у судове засідання, про причини неявки суд не повідомили, не подали відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради в судове засідання не з`явилась, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та у якій зазначила, що підтримує висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради від 26.05.2023 року №01/00/005/29830. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст.ст. 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За змістом частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до 2 принципу Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитині законом та іншими засобами повинні бути забезпечені спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б йому розвиватися фізично, розумово, морально та духовно. Декларацією прав дитини, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Зазначене узгоджується із Законом України «Про охорону дитинства», за яким сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний духовний і моральний розвиток навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей поважити гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частинами 1, 2 ст. 161 СК України, визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками двох дітей - синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 10, 11). З приводу стану здоров`я дітей, то слід відзначити, що обоє синів перебувають на диспансерному обліку ЦПМСД №3 з приводу грудо-поперекового сколіозу І ст., що підтверджується довідками №22 та №23 від 21.02.2023 року (а.с. 38). Разом з тим, батько дітей також має захворювання - ВСД по гіпертонічному типу, остеохондроз шийного, поперекового відділів хребта, хронічний тонзиліт (а.с. 41). З паспорта громадянина України вбачається, що місце проживання позивача [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , з 02.08.2001 року (а.с. 6). Син позивача [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а син [PERSON] за вказаною адресою не значиться (а.с. 45, 47). Зі змісту характеристики, виданої АТ «Вінницяобленерго» вбачається, що [PERSON] закінчив Вінницький національний технічний університет у 2007 році за спеціальністю інженер-механік. З 2008 року працює водієм на підприємстві СО «Вінницькі високовольтні електромережі» ВАТ «АК Вінницяобленерго». З квітня 2018 року працює на посаді інженера з експлуатації автотракторного парку Служби транспорту і логістики АТ «Вінницяобленерго». За період роботи проявив себе як кваліфікований і талановитий спеціаліст. Аналітично мислить, відповідальний та цілеспрямований. Приймає активну участь у спортивних змаганнях товариства. Комунікабельний та товариський, користується повагою у колективі. Стриманий та врівноважений, намагається уникати конфліктних ситуацій, щирий та відвертий у спілкуванні (а.с. 7). Як вбачається з довідки АТ «Вінницяобленерго» за період з лютого 2022 року по січень 2023 року заробіток позивача склав 162849,30 грн. (а.с. 52). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного 21.02.2023 року комісією у складі старшого по під`їзду №2 будинку [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та посвідченого нотаріально вбачається, що сім`я [PERSON] складається з 4 осіб: її, сина [PERSON] та онуків (діти [PERSON] ) [PERSON] , [PERSON] . Санітарний стан житлового приміщення задовільний, в квартирі придбано, затишно. Взаємовідносини в сім`ї родинні, дружні. Батько дітей [PERSON] по місцю проживання характеризується позитивно, доброзичливий, ввічливий, займається вихованням своїх дітей, працює, сам виховує дітей та проводить з ними вільний від роботи час. Сім`я матеріально забезпечена, заборгованості за комунальні послуги відсутні, мають власний автомобіль. Діти проживають в окремій кімнаті, яка обладнана місцем для навчання, комп`ютером, місцем для відпочинку, місцями для зберігання особистих речей (а.с. 35). Як вбачається з характеристики учня 8-Д класу [PERSON] , виданої 17.01.2023 року КЗ «Вінницький ліцей № 18», дитина регулярно відвідує заняття у школі, завжди охайна, доглянута. Мати учня [PERSON] спілкувалася з педагогами, які навчають сина, цікавилася шкільним життям дитини, а також відвідувала батьківські збори до закінчення сином 7 класу. Зараз із сім`єю не проживає. На даний час підтримує контакт зі школою батько [PERSON] . Учень забезпечений необхідними речами та шкільним приладдям (а.с. 12). Також з характеристики учня 7-Д класу [PERSON] , виданої 19.01.2023 року КЗ «Вінницький ліцей № 18», вбачається, що дитина має навчальні досягнення низького та середнього рівня. Мати [PERSON] у 6 класі відвідувала батьківські збори, приходила до школи, якщо було потрібно. Комунікувала з класним керівником, але на поведінку та навчальні досягнення сина не впливала. У 7 класі мамі в особисті повідомлення було надіслано виписки з оцінками сина проінформовано про неуспішність, на що була відповідь, що вона в Україні з`являється періодично, а діти проживають з батьком. Батько [PERSON] участь у навчальному процесі сина почав проявляти у 7 класі. Відвідував батьківські збори. Періодично цікавиться питаннями, які стосуються навчального процесу. Забезпечив дитину усім необхідним для навчання. Діти проживають з батьком та бабусею (а.с. 13). Відповідно до витребуваних судом відомостей з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України встановлено, що [PERSON] за період з 01.01.2022 року по 01.02.2023 року тричі виїжджала за межі України, останній раз 02.10.2022 року (а.с. 75). Згідно з відповідю КНП «ЦПМСД №3 м. Вінниці» №726 від 15.08.2022 року [PERSON] була звільнена 15.07.2022 року відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 15). З матеріалів справи судом встановлено, що позивач протягом 2020 року неодноразово звертався до Відділення поліції №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області щодо вчинення домашнього насильства зі сторони [PERSON] та зловживання спиртними напоями (а.с. 19-23). Так, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.08.2020 року у справі № 127/7276/20 було закрито провадження в адміністративній справі відносно [PERSON] за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 17), проте відомостей щодо дати набрання постановою законної сили суду не надано. Разом з тим, постановою Відділу адміністративної практики УПП у Вінницькій області від 11.07.2022 року на [PERSON] було накладено штраф у розмірі 510,00 грн., що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2022 року (а.с. 24-25). Згідно зі ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до п. 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт за формою згідно з додатком 9. У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акта обстеження умов проживання згідно з додатком 9. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров`ю та розвитку дитини. Якщо встановлено, що жоден з батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, служба у справах дітей подає клопотання голові районної, районної у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради про позбавлення таких батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей та документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради №01/00/005/29830 від 26.05.2023 року було визнано: - недоцільним визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки неповнолітній досяг чотирнадцятирічного віку і місце його проживання визначається ним самим; - доцільним визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] (а.с. 95-97). Частиною 6 ст. 19 СК України визначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так, із зазначеного вище висновку вбачається, що батьки дітей проживають окремо, шлюб між ними розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.08.2020 року. [PERSON] та [PERSON] проживають з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного 26.04.2023 року працівниками служби у справах дітей Вінницької міської ради, у сім`ї батька [PERSON] створені належні умови для проживання, навчання та виховання дітей. Під час бесіди баба дітей по лінії батька [PERSON] та батько [PERSON] повідомили, що мати [PERSON] неодноразово залишала дітей, зникала у невідомому напрямку. Згідно з відповіддю Вінницького міського центру соціальних служб від 07.04.2023 року у сім`ї батька [PERSON] для дітей створені належні умови для відпочинку, вони забезпеченні усім необхідним для повноцінного розвитку та навчання. Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування Вінницької міської ради в частині недоцільності визначення місця проживання дитини, оскільки він суперечить інтересам дитини, зокрема відсутність у дитини зареєстрованого місця проживання позбавляє її права на отримання паспорту громадянина України та скористатись правом на освіту. Слід відзначити, що мати дитини перебуває за межами України, а батько не може повноцінно забезпечити інтереси дитини. Судом не встановлено підстав, передбачених частиною другою статті 161 СК України або будь-яких інших негативних обставин, за наявності яких визначення місця проживання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , з батьком [PERSON] вбачалось би недоцільним та неможливим. Позивач [PERSON] на обліку у психіатра чи нарколога не перебуває, має самостійний дохід, що зокрема також підтверджується і висновком органу опіки та піклування Вінницької міської ради №01/00/005/29830 від 26.05.2023 року (а.с. 96). Діти проживають з батьком протягом тривалого часу. Відповідно до ст.ст. 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні перед усім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватися батьківські права. Найкращі інтереси дитини повинні мати першочергове значення. При цьому, найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Така позиція відповідає правовому висновку Верховного Суду України від 29.11.2017 року у справі №6-1945цс17. Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Суд звертає увагу на те, що визначення різних місць проживання дітей та матері, у разі визначення їх місця проживання з батьком, не обмежує матір дітей у її праві на спілкування з ними, турботу відносно дітей та участь у їх вихованні і надає можливість реалізувати свої права. Таким чином, встановивши обставини, що мають значення для вирішення спору та дослідивши об`єктивно та всебічно всі наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те що позов [PERSON] слід задовольнити та визначити місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 13, 141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved