Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: представник позивача адвокат Жовнір М.Й. звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право забудівника земельної ділянки, цільове призначення для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться по [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] . Свою позовну заяву обґрунтовує тим, що відповідачем по справі є рідний брат позивача, оскільки будь-які інші спадкоємці на зазначене спадкове майно, окрім позивача, відсутні. [INFO] помер рідний батько позивача. Останнє місце проживання померлого було [ADDRESS] . Спадкодавець [PERSON] заповіту не залишив. Відповідно до архівного Рішення виконавчого комітету Калуської районної ради народних депутатів Івано-Франківської області від 11.01.1989 № 10 «Про будівництво в населених пунктах району» спадкодавцю [PERSON] була виділена земельна ділянка та надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку на новій [ADDRESS] . На підставі вищезазначеного рішення 23 січня 1989 року представником районного архітектора Калуського району був розроблений та виготовлений будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудівнику [PERSON] . Згідно з погосподарською книгою № 2 (за 1986-1990 р.р.) Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області за спадкодавцем [PERSON] , котрий помер [INFO] , числиться земельна ділянка площею 0,50 га, в тому числі земельна ділянка з цільовим призначенням: для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка знаходиться по [ADDRESS] . В установленому законом порядку та спосіб позивач звернувся до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального Лесюка П.В. зі заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, рішенням № 104/02-31 від 11.04.2023 приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Лесюка П.В. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно та рекомендовано за захистом свого права звернутися до суду. Крім позивача, інших спадкоємців, які б протягом встановленого законом строку звернулись до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України та спадкоємців, передбачених ст. 1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену ст. 1241 ЦК України, а також проживаючих зі спадкодавцем однією сім`єю без укладення шлюбу немає. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався. [PERSON] на момент смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , дійсно постійно проживав зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, після смерті свого рідного батька позивач прийняв спадщину. Рідний брат позивача - спадкоємець першої черги спадкоємців за законом [PERSON] від прийняття своєї частки в праві на зазначене спадкове майно відмовляється, про що готовий підтвердити в суді. Таким чином, позивач [PERSON] є єдиним законним спадкоємцем після смерті свого рідного батька, який вступив у володіння спадковим майном після його смерті, спору з іншими спадкоємцями щодо спадкового майна (права) не має, а тому вважає, що за ним необхідно визнати право забудівника земельної ділянки, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що в с. Підмихайля, яке належало спадкодавцю [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Калуської районної ради народних депутатів Івано-Франківської області від 11.01.1989 № 10 «Про будівництво в населених пунктах району». Представник позивача подав до суду заяву, в якій даний позов підтримує та просить його задоволити. Розгляд справи просить проводити без його участі. У зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, просить вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору. Відповідач подав до суду заяву, згідно з якою позов визнає повністю та просить його задоволити в повному обсязі. Розгляд справи просить проводити без його участі. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 30.06.2023 відкрито провадження у справі, призначено відкрите підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання та відзиву на позовну заяву. 14.07.2023 відповідач подав до суду заяву, згідно з якою позов визнає повністю та просить його задоволити в повному обсязі. Розгляд справи просить проводити без його участі. 24.07.2023 представник позивача подав до суду заяву, в якій даний позов підтримує та просить його задоволити. Розгляд справи просить проводити без його участі. У зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, просить вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання позову відповідача та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення позову. Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, про що складено відповідну довідку. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.05.2022 (а.с. 20). Батьки [PERSON] [PERSON] та [PERSON] померли [INFO] та [INFO] відповідно, що підтверджується свідоцтвами про смерть серії [NUMBER] від 14.05.2007 та № 133005 від 13.05.2011 (а.с. 48, 49). Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.08.2021 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 47). Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлим [PERSON] , який є його батьком, підтверджується свідоцтвом народження серії [NUMBER] від 24.06.1989 (а.с. 19). Відповідно до витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 70310769 від 13.10.2022 приватним нотаріусом Лесюком П.В. було зареєстровано спадкову справу № 69794458 після смерті [PERSON] (а.с. 25). 03.04.2023 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Лесюка П.В. із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] (а.с. 23). Згідно зі заявою [PERSON] від 13.10.2022 до приватного нотаріуса Лесюка П.В. він відмовляється від прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] (а.с. 22). Постановою № 104/02-31 від 11.04.2023 приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Лесюка П.В. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого батька [PERSON] в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно та рекомендовано за захистом свого права звернутися до суду (а.с. 21). Відповідно до довідки № 816 від 14.11.2022, яка видана старостою Підмихайлівського старостинського округу Новицької сільської ради Івано-Франківської Токар І.В., який помер [INFO] , проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] . Разом з ним до дня його смерті проживали: [PERSON] , [PERSON] - сини, [PERSON] - не родичка (а.с. 24). Згідно з погосподарською книгою № 2 (за 1986-1990 роки) Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області за спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , числиться земельна ділянка площею 0,50 га, в тому числі земельна ділянка з цільовим призначенням: для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка знаходиться по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 63 від 27.06.2023 року старости Підмихайлівського старостинського округу Новицької сільської Калуського району Івано-Франківської області (а.с. 39). Відповідно до рішення виконавчого комітету Калуської районної ради народних депутатів Івано-Франківської області від 11.01.1989 року № 10 «Про будівництво в населених пунктах району» та додатку № 2 [PERSON] була виділена земельна ділянка та надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку на новій [ADDRESS] (а.с. 28-31). На підставі вищезазначеного рішення 23 січня 1989 року представником районного архітектора Калуського району був розроблений та виготовлений будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудівнику [PERSON] , який зареєстрований в реєстрі за № 329 від 12.06.1989 (а.с. 32-37). Таким чином, між сторонами виник спір з приводу визнання права забудовника земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Оцінка суду: дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, який міститься у постанові Судової палати у цивільних справах від 18 лютого 2015 р. у справі № 6-244цс14, за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Зі ст. 1218 ЦК України вбачається, що до складу спадщини входять права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися після його смерті. Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстровано, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва, право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04.05.2022 у справі № 372/4235/19. Проте, спадкодавцю в такому випадку має бути у визначеному законом порядку виділена земельна ділянка, спадкодавець мав виготовити будівельний паспорт, технічну документацію, або хоча б розпочати цей процес за життя і тільки тоді, якщо він не встиг завершити будівництво, не здав в експлуатацію або право власності не було за ним зареєстровано, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Зважаючи на те, що останньому було виділена земельна ділянка з цільовим призначенням: для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель та надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку, а також було виготовлено будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, суд вважає, що [PERSON] набув права і обов`язки забудовника, на які відкрилася спадщина після його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.ст. 1261 та 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Крім позивача, інших спадкоємців, які б у встановлений законом строк звернулись до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України, та спадкоємців, передбачених ст.1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену ст. 1241 ЦК України, а також проживаючих із спадкодавцем однією сім`єю без укладення шлюбу немає. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався. Таким чином позивач, будучи спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON] , вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки проживав спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, не завив про відмову від спадкового майна. Водночас відповідач відповідно до вимог ст. 1273 ЦК України відмовився від прийняття спадщини після смерті батька. Як визначено ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та від спадкового майна не відмовлявся, беручи до уваги відмову відповідача від спадщини та визнання ним позову, а також те, що позивач не може оформити свої спадкові права через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд приходить до висновку, що є достатні підстави для задоволення позовної заяви та визнання за ним в порядку спадкування за законом права та обов`язки забудовника земельної ділянки, цільове призначення для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться по [ADDRESS] . Розподіл судових витрат між сторонами: Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1173,60 грн. (а.с.6). Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то суд приходить до переконання, що 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, необхідно повернути позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного ст.ст. 16, 331, 392, 1216, 1218, 1220, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268, 1269, 1296, ЦК України, ст.ст. 2, 13, 80, 81, 206 ЦПК України,

Outcome: approved