Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, який мотивований тим, що відповідач у даній справі є власником земельної ділянки площею 2,2732 га, яка знаходиться в землях Вендичанської селищної ради. 01.09.2012 між позивачем та [PERSON] було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки. Термін дії договору закінчувався 01.09.2022. В зв`язку з введенням на території країни воєнного стану було внесене зміни до деяких законодавчих актів, в тому числі і до Земельного кодексу України, а саме договори оренди землі, строк дії яких закінчується під час дії на території України воєнного стану вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін. Восени 2022 року позивач розпочав підготовку земельної ділянки до весняно-польових робіт в результаті чого поніс витрати. Незважаючи на те, що позивач повідомив відповідачу про автоматичне продовження їх договору, відповідач почав чинити позивачу перешкоди в користуванні орендованою земельною ділянкою, чим також спричинив ПСП «Деметра плюс» матеріальні збитки. Враховуючи викладене вище, позивач просить суд ухвалити рішення яким зобов`язати відповідача не чинити перешкоди ПСП «Деметра Плюс» в користуванні земельною ділянкою до 01.09.2023 та стягнути з нього матеріальну шкоду в розмірі 11094 грн. 34 коп. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22.03.2023 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. 19.04.2023 до суду надійшов відзив на позов мотивований тим, зокрема, що 22.09.2020 ПСП «Деметра Плюс» передано орендовану у відповідача земельну ділянку в суборенду ФГ «Основа роду» та враховуючи це, вимоги щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування майнової шкоди позивачу є нікчемними. Крім того, довідка підприємства не є документом, що підтверджує реальність проведених робіт та витрат підприємства, оскільки не є бухгалтерським документом, який підтверджує здійснення господарської діяльності підприємства. Також, відповідач не погоджується з твердженням позивача про те, що строк дії договору оренди землі закінчився 01.09.2022, оскільки державна реєстрації такого договору відбувалась 03.12.2012 та саме з цієї дати і слід обраховувати 10 річний термін на який було укладено договори, про що також говорить встановлена практика Верховного суду, зокрема, в постанові від 15.01.2020 у справі №322/1178/17. Окрім цього, 19.11.2022 набрав чинності з Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель», в зв`язку з яким, положення п.27 Перехідних положень ЗК України не може бути підставою для продовження терміну дії зазначеного договору оренди без волевиявлення його учасників. Враховуючи викладене вище, представник відповідача просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22.05.2023 призначено судове засідання у справі. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21.06.2023 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ФГ «Основа роду». Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зазначивши, що договір оренди землі між позивачем та відповідачем укладений 01.09.2012 строком на 10 років, а тому слід вважати, що строк дії договору закінчився 01.09.2022 та зважаючи на положення п. п.27 Перехідних положень ЗК України автоматично продовжений на ще один рік без волевиявлення сторін договору. Восени ПСП «Деметра Плюс» розпочало посівні роботи на орендованій земельній ділянці, а уже на весні відповідач не пускав техніку позивача на свою земельну ділянку декілька разів. На даний час урожай не зібраний, а тому позивач одночасно просить суд і усунути перешкоди в користуванні орендованою земельною ділянкою і стягнути матеріальну шкоду, яку позивач обрахував зважаючи на затрати, які він поніс для обробки орендованої земельної ділянки з осені 2022 року. Представник відповідача у судовому засіданні просив в задоволенні позовних вимог відмовити з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Представник ФГ «Основа роду» подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Позов підтримав. Заслухавши представників сторін спору, дослідивши матеріали справи суд, прийшов до такого висновку. Відповідачу на підставі державного акту на право приватної власності на землю належить земельна ділянка площею 2,27 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Серебринецької сільської ради Могилів-Подільського району (тепер Вендичанської селищної ради) (а.с.26). 01.09.2012 між сторонами укладено договір оренди землі, згідно умов якого відповідач передав позивачу в оренду вказану вище земельну ділянку з кадастровим номером 0522685800:02:000:0038. Договір укладено строком на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (а.с.23). Крім того, пунктом 36, 37 передбачено, що зміна умов зазначеного вище договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Також, згідно пункту 43 договору, він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (а.с.24). Даний договір оренди землі зареєстрований у відділі Держкомзему у Могилів-Подільському районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.12.2012 за №052260004004675 (а.с.24 зворотна сторона). Відповідно до ст. 18 Закону України\~«Про оренду землі» від 06.10.1998 №\~161-XIV (далі Закон №161), яка діяла\~до 01.01.2013, договір оренди землі\~набуває чинності після його державної\~реєстрації. А згідно зі ст. 20 зазначеного\~Закону, укладений договір оренди землі\~підлягає державній реєстрації.\~ Згідно ч. 3 ст. 640 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV (далі\~\~ЦКУ), яка була чинною до 01.01.2013, договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним\~із моменту його державної реєстрації. Водночас, застосовуючи до договорів\~оренди землі, підписаних до 01.01.2013,\~статті 18 і 20 Закону №161 та ч. 3 ст. 640 ЦКУ\~(у редакції, що була чинною на момент\~підписання таких договорів), Велика\~Палата Верховного Суду у постанові\~від 15.01.2020 по справі №322/1178/171\~зазначила, що для визначення початку\~перебігу та закінчення строку дії саме\~договору оренди землі має значення\~не момент його підписання, а момент\~вчинення реєстраційних дій. До того\~ж оскільки моменти укладання договору та набуття ним чинності збігаються\~(ч. 2 ст. 631 ЦКУ), то моментом укладання договору оренди земельної ділянки\~на час дії зазначеної редакції ч. 3 ст.\~640 ЦКУ є саме його державна реєстрація, якщо сторони договору не передбачили в договорі інше відповідно до ч.\~\~3 ст. 631 ЦКУ. Аналогічні висновки ВП\~ВС викладено і у постанові від 23.06.2020\~у справі №696/1693/15-ц2.\~ З такої позиції ВП ВС слідує, що саме\~з дати державної реєстрації починає свій\~відлік строк дії договору оренди землі,\~який укладено до 01.01.2013. Відповідно, від такої дати обраховується й дата\~закінчення строку дії такого договору\~(шляхом відрахування від неї передбаченої договором кількості років).\~ З аналізу зазначеного вище, можливо зробити висновок, що договір оренди землі від 01.09.2012 укладений між сторонами набув чинності з моменту його реєстрації. Більш того, як уже зазначалось вище, таке саме положення є і в самому договорі оренди. Тобто, строк дії договору розпочався з 03.12.2012 та закінчився в грудні 2022 року. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постанові від 29.03.2023 по справі № 536/376/22 (провадження № 61-47св23) дійшов висновку, що у період з із 07 квітня 2022 року до 19 листопада 2022 року\~ діяв пункт 27 розділу X «Перехідні положення» ЗК України у редакції Закону України від 24 березня 2022 року № 2145-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», який передбачав, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану. Отже, законом прямо визначено юридичний факт, з яким закон пов`язує поновлення дії договорів оренди саме без волевиявлення сторін, а тому висновки апеляційного суду про те, що така автоматична пролонгація запроваджена законодавцем для спрощення оформлення договорів для сторін, які бажають продовжити ці правовідносини, не відповідає змісту наведених положень закону. Така автоматична пролонгація договорів оренди земельних ділянок діяла до\~19 листопада 2022 року, тобто до моменту, коли набрав чинності Закон України\~№ 2698-IX«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель». Узагальнюючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про те, що з дня набрання чинності\~Законом України № 2698-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель», тобто з 19 листопада 2022 року, автоматична пролонгація договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, укладених з фізичними особами, скасована. Тобто, враховуючи зазначені вище норми, а також те, що автоматична пролонгація договорів оренди земельних ділянок закінчилась 19.11.2022, то суд дійшов висновку, що строк дії договору оренди землі укладений між сторонами спору закінчився ще в грудні 2022 року. Щодо тверджень позивача про те, що відповідач чинить перешкоди в користуванні земельною ділянкою, а саме самовільно встановив межі земельної ділянки, переорав оброблену під певну сільськогосподарську культуру земельну ділянку, чим спричинив матеріальні збитки ПСП «Деметра Плюс» на суму 11094 грн. 34 коп., а також те, що після звернення до правоохоронних органів продовжує не допускати техніку для подальшого обробітку земельної ділянки суд вважає, що позивачем на підтвердження зазначеного не надано достатніх та допустимих доказів, а самі по собі лише лист поліції та довідка позивача, які додано до позову не підтверджує такі обставини. Так, в поданій суду довідці вказано лише про те, що затрати понесені підприємством в жовтні 2022 року на обробіток земельної ділянки, що належить [PERSON] , складають 11094,34 грн. та які, зокрема, складаються з витрат на дизельне пальне, дискування грунту, заробітної плати тракториста, внесення мінеральних добрив та карбаміду. Разом з тим, в довідці не вказано, що до моменту закінчення договору позивач засіяв земельну ділянку відповідача (а.с.33). Відповідно, не обгрунтовано позивачем те, що слід усунути йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою з боку відповідача на час звернення до суду з даним позовом чи на час вирішення спору судом. Більш того, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 322501409 від 10.02.2023, земельна ділянка відповідача 16.09.2020 передана в суборенду Фермерському господарству «Основа роду» і такий договір відповідно також діяв до грудня 2022 року (а.с.31-32). Примірник такого договору позивач суду не надав та представник позивача не пояснила суду чому за наявності такого договору саме орендар обробляв земельну ділянку відповідача та чим, крім зазначеної вище довідки підтверджується така обставина. В поданій суду заяві ФГ "Основа роду" зазначило, що договір суборенди земельних ділянок укладався з метою спільної діяльності позивача та третьої особи. Обробіток земельної ділянки здійснювався технікою ФГ "Основа роду" і витрати, понесені на обробіток земельної ділянки є спільним. Таким чином, фактично заява третьої особи містить суперечності з позовом і виникає питання чому тоді позивач звертається про стягнення усіх коштів на його користь. Щодо того, чи взагалі була завдана позивачу шкода у зв`язку з тим, що він провів восени 2022 року на земельній ділянці відповідача роботи, які описані в зазначеній вище довідці, то суд не вважає таку обставину також доведеною, оскільки без доведення факту засіву земельної ділянки та права на збір врожаю дії про які стверджує позивач в разі їх дійсного проведення, фактично були вчиненні на його розсуд, оскільки він мав розуміти, що при закінченні дії договору оренди землі в грудні 2022, він не буде мати права засівати таку ділянку на весні 2023 року, а його твердження щодо подовження дії договору оренди в силу закону є помилковими, що встановлено судом вище. Також, в листі ГУ НПУ у Вінницькій області від 04.11.2022 №12316/223/05-2022, зокрема, зазначено, що Могилів-Подільським відділом поліції здійснено перевірку заяви позивача, щодо того, що невідомі особи здійснили ріллю землі на земельних ділянках, які перебувають в його оренді і лише опитано громадян, до яких належить і відповідач, та встановлено, що дані особи відмовляються продовжувати оренду їх земельних ділянок з ПСП «Деметра плюс». Зважаючи на викладене вище, рекомендовано звертатись до суду, оскільки факти, викладені у зверненні позивача, підпадають під цивільно-правові відносини (а.с.39). Разом з тим, у зазначеному вище листі, не вказано про те, що саме відповідач вчинив будь-які із дій тих про які стверджує позивач. Враховуючи викладене вище, а також те, що строк дії договору оренди землі від 01.09.2012 закінчився ще в грудні 2022 року, суд дійшов висновку про необгрунтованість заявлених позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою належної відповідачу на праві приватної власності, так, як і про недоведеність вимог щодо завдання матеріальної шкоди позивачу та її розміру, а відтак у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до\~ч.1,\~п.2\~ч.2\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed