Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

25.04.2023 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.04.2023 і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10.12.2019. За час перебування у шлюбі в них народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає з нею. Їй відомо, що відповідач є старшим оперуповноваженим Управління стратегічних рослідувань у Івано-Фраківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України. Рівень його доходів значно перевищує середній та є змінним щомісячно. Разом з дочкою вони вдруге внутрішньо переміщенні особи з Луганської області. Вихованням дитини вона займається самостійно. Дочка навчається у Тернопільському кооперативному фаховому коледжі, де форма навчання на платній основі, що призводить до збільшення витрат на її утримання. Необхідність звернення із цим позовом зумовлена необхідністю піклування про фізичний та духовний розвиток дитини, забезпечення необхідного харчування, медичного догляду та лікування дитини, що впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, сприяння у наданні дитині доступу до культурних та інших цінностей. Відтак, вона змушена звернутись в суд в порядку ст. 180 СК України з метою стягнення аліментів на утримання дитини. Їй відомо, що відповідач аліментів нікому не платить, стягнень по виконавих документах стосовно відповідача не проводиться, у шлюб після розлучення з нею шлюбу останній не вступав, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, не має. З огляду на вищенаведене позивач просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.04.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.04.2023 витребувано від Міністерства соціальної політики України відомості з Єдиної інформації бази даних про внутрішньо переміщених осіб відносно [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.05.2023 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце була повідомлена у встановленому законом порядку. Присутній в судовому засіданні представник позивача адвокат Ярмусь В.Д. щодо заочного розгляду справи не заперечив, позов підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про час та місце судового засідання неодноразово повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою-телефонограмою, складеною секретарем судового засідання 04.07.2023. Крім того, судом надсилались повістки про виклик до суду на поштову адресу за його зареєстрованим місцем проживання та здійснювалось опублікування оголошення про виклик до суду [PERSON] на сайті судової влади України. Про причини неявки [PERSON] суду не повідомив, відзив на позов не подавав, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв. Відтак, суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку: Судом встановлено, що 07.11.2003 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.12.2019 у справі №428/12937/19, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 07.11.2003 Відділом РАЦС Свердловського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис №548. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 07.11.2006 Жовтневим відділом реєстрації актів цивільеого стану Луганського міського управління юстиції Луганська, актовий запис №97. Як слідує з довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №6117-5002359438 та №6117-5002359387 від 30.11.2022, виданих Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані по [ADDRESS] та фактично проживають по [ADDRESS] . Судом встановлено, що неповнолітня дочка сторін проживає разом з позивачем, водночас, сторони не дійшли згоди з приводу розміру її матеріального утримання. Положеннями статті 141\~СК України передбачено,\~мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Частиною другою статті 150\~СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155\~СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 180\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також, Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3). Відповідно до ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно ст. 7 до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму на 2023 рік для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2833 гривні. У відповідності до вимог ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 СК України, встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України). Судом не встановлено, підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати спільну з позивачем дитину, передбачених положеннями СК України. Суд зауважує, що стягнення аліментів має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд критично оцінює надану суду відповідачем [PERSON] , шляхом направлення електронною поштою, виписку АТ «Універсал Банк» про рух коштів по його рахунку за період з 02.01.2023 по 23.07.2023, оскільки з вказаної виписки не можливо встановити, що відповідач здійснював перерахунок коштів на рахунок своєї дочки [PERSON] , зокрема з вказаної виписки не вбачається хто є одержувачем коштів. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, виходячи зі встановленого законом обов`язку обох батьків щодо утримання їх доньки, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.04.2023 і досягнення дитиною повноліття. При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. Суд вважає, що менший розмір аліментів не буде достатнім для належного виховання та утримання дитини, а також забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Положеннями ст.\~191\~СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved