Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

28.03.2023 позивач [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 23.04.2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області, актовий запис №88, а також про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розміпрі 1/3 всіх видів його заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. З 20.02.2021 відповідач залишив родину, причиною тому стала інша жінка. З того часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, яка вважає, що примирення є неможливим. У зв`язку з цим вона вважає необхідним стягнути аліменти на утримання сина, який має серйозні проблеми із зором, які потребують лікування, були проведені хірургічні втручання, про що відповідачу, який жодних заходів щодо матеріального утримання сина не вживає. Вважає, що матеріальний та сімейний стан відповідач дає йому можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. В призначене судове засідання сторони не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх присутності, за замістом яких позивач позов підтримує, відповідач позов визнав. Дослідивши подані заяви, матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що є усі підстави для прийняття визнання позову відповідачем, та задоволення позовних вимог щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів, оскільки це не порушує прав та законних інтересів інших осіб та не суперечить чинному законодавству. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 квітня 2004 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області, про що зроблений актовий запис №88, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] , виданим 23 квітня 2004 року (а.с. 9). Позивач та відповідач мають спільну неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с.10). Сторонами визнано, що примирення між ними неможливо, в зв`язку з чим можливості збереження шлюбу не вбачається. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому суд враховує, що згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вирішуючи спір щодо стягнення аліментів на користь позивача на утримання їх з відповідачем неповнолітнього сина, суд виходить з наступного. Та обставина, що син сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідачем не оспорюється. Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 та 2 ст. 182 Сімейного кодексу України в редакції закону, чинній з 08.06.2017 року, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як визнано відповідачем, він має можливість сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам та встановленим обставинам справи, суд дійшов висновку, що за своїм сімейним та матеріальним станом відповідач, який є особою працездатного віку, інших утриманців не має, повністю визнав заявлені позовні вимоги, може сплачувати аліменти в визначеному позивачем розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, не меншому за мінімальний рекомендований розмір аліментів, визначений законодавством. Суд стягує аліменти від дня пред`явлення позову, що передбачено ст.191 Сімейного кодексу України. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову про розірвання шлюбу, що становить 536,80 грн. В силу вимог п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 536,80грн.. Разом із цим 50% судового збору за позовною вимогою про стягнення аліментів (536,80 грн.), від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Вимоги щодо відшкодування понесених нею судових витрат за рахунок відповідача позивач не заявляє. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд зобов`язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved