Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

I. Стислий виклад позовної заяви 09 червня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів. Позовна заява вмотивована наступним чином. 13 травня 2023 року о 23 годині 50 хвилин з карткового рахунку [PERSON] [NUMBER] , для користування яким була видана банківська картка «Універсальна» № [NUMBER] , здійснено несанкціоноване списання грошових коштів (кредиту) в сумі 6 861 грн 43 коп. шляхом їх переказу за придбання в інтернет-магазині товару NICE KICKS, MORGAN HILL, про що остання дізналася з повідомлення, яке надійшло в мобільний додаток Приват24. Крім того, 13 травня 2023 року у вказаний мобільний додаток позивачу надійшло повідомлення про те, що в цей день о 23 год 56 хв. була спроба проведення транзакції з банківської картки [NUMBER] на суму 415,63 дол. США, яка виявилася невдалою через перевищення інтернет-ліміту. 15 травня 2023 року [PERSON] надійшли повідомлення про те, що її картки заблоковані у зв`язку з спробою списання коштів третіми особами. У цей же день, вона звернулася до Білопільського відділення АТ КБ «ПриватБанк» з заявою про повернення коштів, які 13 травня 2023 року о 23 годині 50 хвилин були безпідставно зняті третіми особами. У відповідь на цю заяву в мобільний додаток Приват24 позивачу надійшло повідомлення про те, що її заявка №251702 на повернення коштів з картки № [NUMBER] на суму 183.21 дол. США в терміналі 0000 прийнята до розгляду. Регламент обробки заявок 45-120 днів. У коментарі до вказаного повідомлення було зазначено, що операція проведена в мережі іншого банку. Сума списана з картки. Протягом 15 днів можливе повернення коштів від банку, в якому здійснено операцію. Якщо повернення не буде сформовано, то за заявкою власника рахунку буде сформовано пакет документів і передано в міжнародну платіжну систему. Аналогічного змісту смс-повідомлення 15 травня 2023 року надійшло позивачу і в мобільний додаток Signal. Після виявлення несанкціонованої транзакції, 15 травня 2023 року [PERSON] звернулася до ВП №l (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, яка в цей же день була зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12023200570000253 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. На даний час досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває. В ньому позивача визнано потерпілою та допитано з дотриманням вимог ст. ст. 55, 56, 95, 104, 106, 223, 224 КПК України. Позивач зазначає, що банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» «Універсальна» № [NUMBER] вона не втрачала, PIN-код від неї, а також строк дії та CVV код нікому не повідомляла й у системах LiрРay не реєструвалася. Інформацію про картку знала тільки вона та нікому її не розголошувала. Станом з моменту транзакції щодо проведення несанкціонованого списання коштів вказана банківська карта перебувала у позивача. На даний час вона також знаходиться у неї, але заблокована. Описані вище обставини свідчать про недостатню захищеність персональних даних як клієнта ПриватБанку та споживача банківських послуг зокрема, так і системи Internet Banking у цілому, а тому вчинення транзакції щодо списання грошових коштів з її карткового рахунку є неправомірним. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати нечинною транзакцію зі списання з банківського рахунку [NUMBER] (банківська картка «Універсальна» № [NUMBER] ) грошових коштів у сумі 6 861 грн 43 коп. та зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» повернути на банківський рахунок [NUMBER] вищевказану суму грошових коштів, яка була зняті з кредитної банківської карти за ініціативою інших осіб внаслідок недозволеної платіжної операції. ІІ Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 19 червня 2023 року відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження надіслати відзив на позовну заяву (а. с. 17). Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копію позовної заяви з додатками та ухвали про відкриття провадження відповідач отримав 27 червня 2023 року, але правом на подання відзиву не скористався, у зв`язку з чим суд розглянув справу за наявними матеріалами справи (а. с. 18-19). На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України суд розглянув справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом Суд установив, що 13 травня 2023 року з карткового рахунку [PERSON] № [NUMBER] проведено фінансову операцію зі списання грошових коштів (кредиту) в сумі 6 861 грн 43 коп. шляхом їх переказу за придбання в інтернет-магазині товару [PERSON] , що підтверджується виписками по кратці № [NUMBER] від 15 травня та 07 червня 2023 року, а також screenshot-зображенням повідомлення у мобільному додатку «Приват24» (а. с. 6, 13-14). Відповідно screenshot-зображення повідомлення у мобільному додатку «Приват24», 13 травня 2023 року о 23 годині 56 хвилин була спроба проведення транзакції з банківської картки позивача № [NUMBER] на суму 415,63 дол. США, яка виявилася невдалою через перевищення інтернет-ліміту (а. с. 7). Крім того, 15 травня 2023 року в мобільний додаток Приват24 [PERSON] надійшли повідомлення з банку про те, що її картки заблоковані у зв`язку з спробою списання коштів третіми особами та про прийняття до розгляду заявки №251702 на повернення коштів з картки № [NUMBER] на суму 183.21 дол. США. У коментарі до повідомлення про прийняття до розгляду заявки на повернення коштів зазначено, що операція проведена в мережі іншого банку. Сума списана з картки. Протягом 15 днів можливе повернення коштів від банку, в якому здійснено операцію (а. с. 7). Також 15 травня 2023 року у мобільний додаток Signal позивачу надійшло смс-повідомлення з банку про блокування її банківських карток у зв`язку з спробою списання коштів третіми особами (а. с. 7). 15 травня 2023 року [PERSON] подала до ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області заяву про вчинення кримінального правопорушення, в якій зазначила, що 13 травня 2023 року о 23.50 год. з її банківської картки № [NUMBER] невідомим способом були списані кошти у сумі 6 861 грн 80 коп., а 15 травня 2023 року надійшло повідомлення про блокування банківських карток (а. с. 9-10). У цей же день за вказаною заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за №12023200570000253 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а 16 травня 2023 року [PERSON] допитана слідчим СВ ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області Роговим В.В. в якості потерпілої в цьому кримінальному провадженні (а. с. 8, 11-12). ІV. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. У частині першій статті 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Згідно з ч. 1 ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 3 ст. 1092 ЦК України, якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону. Згідно з ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Згідно з ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. У п. 37.2 ст. 37 означеного закону визначено, що в разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Пунктами 1.15, 1.23, 1.24, 1.32 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначені умови, за яких рух коштів вважається неналежним (неправомірним) переказом, а саме: ініціатором такого переказу має бути особа, яка не є платником, тобто якій не належить рахунок, з якого ініціюється платіж (неналежний платник), а кошти мають бути списані з рахунку неналежного платника помилково або неправомірно та зараховані на рахунок неналежного отримувача, тобто особи, яка не має законних підстав на одержання переказу. Відповідно до частин сьомої - дев`ятої розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року №705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15 та постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №202/10128/14-ц (провадження №61-1856св17), від 13 вересня 2019 року у справі №501/4443/14-ц (провадження №61-10469св18), від 20 листопада 2019 року у справі №577/4224/16-ц (провадження №61-30583св18). V. Висновки суду Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Аналіз наведених вище норм чинного законодавства дає підстави стверджувати, що вина банку у знятті коштів з рахунків клієнта виключається лише у разі доведення, що саме клієнт банку своїми діями чи бездіяльністю посприяв у втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. У даній справі судом не встановлено та відповідачем не надано жодних доказів, які б безспірно підтверджували, що списання грошових коштів з рахунку [PERSON] стало можливим виключно в результаті розголошення нею конфіденційної інформації по своїй картці, передачі даних та паролів третім особам. При цьому суд виходить з того, що повернення грошових коштів, списаних за ініціативою інших осіб внаслідок недозволеної платіжної операції за заявою [PERSON] банком не проводилося. Матеріали перевірки за заявою позивача в матеріалах справи відсутні. Крім того, після списання грошових коштів, [PERSON] зверталася з відповідною заявою до ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, на підставі якої 15 травня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості №12023200570000253 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що грошові кошти з рахунку позивача № [NUMBER] були списані за ініціативою інших осіб внаслідок недозволеної платіжної операції, а відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» не було вчинено жодних дій, спрямованих на встановлення фактичних обставин списання коштів з карткового рахунку [PERSON] , у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання нечинною транзакції зі списання з банківського рахунку [NUMBER] (банківська картка «Універсальна» № [NUMBER] ), грошових коштів у сумі 6 861 гривня 43 копійки та зобов`язання банку повернути на вищевказаний рахунок списані кошти є обґрунтованими. Не подавши свої докази, відповідач не реалізував своє право на доказування і одночасно не виконав обов`язок із доказування, оскільки стаття 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які би спростовували викладені позивачем обставини на обґрунтування позовних вимог. Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] . Такий висновок суду ґрунтується не лише на законодавстві України, а й на практиці Європейського Суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), де ЄСПЛ вказав, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. VІ. Розподіл судових витрат Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує, що [PERSON] заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру, які судом задоволені повністю. За кожну з заявлених вимог справляється судовий збір у розмірі 1 073 грн 60 коп. Разом з тим, позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до положень ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи з вищенаведеного, стягненню з АТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави підлягає судовий збір у розмірі 2 147 грн 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved