Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

29 травня 2023 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому позивачка [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 22.01.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Міжгірського районного управління юстиції, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка [PERSON] зазначає, що 22.01.2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Міжгірського районного управління юстиції. Від спільного подружнього життя у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , та довідкою № 2142 від 28.06.2023 про склад сім`ї гр. [PERSON] . Позивачка [PERSON] вказує, що сімейне життя між сторонами погіршилося, між ними почали виникати непорозуміння, сварки у зв`язку з різними поглядами на життя, та як наслідок припинення спільного проживання, як одна сім`я. У позові [PERSON] зазначає, що шлюбні відносини між ними припинилися, спільне господарство не ведеться, так як відповідач фактично проживає та працює у Чеській Республіці вже більше року. Позивачка вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, її збереження вважає недоцільним, а примирення з відповідачем неможливим, вже понад 6 місяців вона з відповідачем не спілкується та шлюбних стосунків не підтримує, кожен з них живе своїм життям, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 30.червня 2023 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін по справі. Відповідачу [PERSON] в ухвалі суду було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвала суду про відкриття провадження у справі з цивільним позовом і долученими до нього матеріалами надіслана відповідачу [PERSON] 11 липня 2023 року на електронну пошту відповідача, вказану у позовній заяві та як вбачається з довідки про доставку електронного листа, ухвала суду та позовна заява з додатками відповідачем отримана 11.07.2023 року. Станом на час розгляду справи в суді 26.07.2023 року відповідачем [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не подано, заперечень на заявлені [PERSON] позовні вимоги на адресу суду не надійшли. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про розгляд цивільної справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглядає цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 20.07.2023 року позивачкою подано до суду заяву про залишення заявленого нею клопотання про зміну прізвища без розгляду, оскільки вона бажає після розірвання шлюбу і надалі іменуватися як « [PERSON] ». Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 22 січня 2011 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Міжгірського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , оригінал якого є в матеріалах справи (а.с.4). Від подружнього життя сторони мають малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] ; дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії № [NUMBER] , та копії яких є в матеріалах справи (а.с.6-7). Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, що в цілому призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного, та припинення шлюбних відносин, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом про розірвання шлюбу. Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалася остаточно та будь-яких підстав до її збереження судом не встановлено та відповідачем в суді не доведено. Крім того, оскільки позивачка [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням її до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши обґрунтування заявлених [PERSON] позовних вимог, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, шлюбні стосунки сторони не підтримують, та формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивачки та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересах їх малолітніх дітей. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved