Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-20 00:00:00

12.07.2023 (згідно штампу на поштовому конверті) позивач подала заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 344/6040/23 про стягнення з [PERSON] на її користь витрат на правову допомогу. Заяву мотивує тим, що при поданні позовної заяви було заявлено орієнтований розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. Під час розгляду справи представник позивача зробила заяву щодо подання доказів понесення судових витрат після ухвалення рішення суду. Позивачем понесені витрати на правову допомогу, які документально підтверджені. Вважає, що докази понесення витрат на правову допомогу подані з дотриманням строку, передбаченого ст. 141 ЦПК України. [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися. 19.07.2023 до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Либовки А.В. про проведення розгляду судового засідання 19.07.2023 о 13 год. 30 хв без її участі. Вимоги підтримує в повному обсязі. [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися. 19.07.2023 представника відповідача - адвоката Павликівська Г.М. подала письмову заяву, відповідно до якої просила проводити розгляд справи про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу за її відсутності та [PERSON] .. Просила заяву задоволити частково. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 19.07.2023 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне: Рішенням Івано-Франківського міського суду від 03.07.2023 позов задоволено частково. Змінено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2014 року у справі №344/17985/14-ц та стягувати із [PERSON] у користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину : сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, в розмірі 2 400 (дві тисячі чотириста) гривень щомісячно, з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У іншій частині вимог - відмовлено (а.с.112-115). У відповідності до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положення п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Статтею 141 ЦПК України визначено розподіл судових витрат між сторонами та передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У вступному слові представник позивача - адвокат Либовка А.В. зазначила, що підтвердження розміру витрат на правову допомогу буде подано після ухвалення рішення суду. Відповідач та представник відповідача - адвокат Павликівська Г.М. при розгляді справи . просили вирішити питання про істотне зменшення витрат на надання правової допомоги адвокатом. Відповідно до частин 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatismutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/WestAllianceLimited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20). Представник позивача - адвокат Либовка Анна Володимирівна здійснює діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001681, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Івано-Франківської області від 06.12.2019 №3/13, ордеру на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги № 24-2023 від 08.03.2023 у Івано-Франківському міському суді, виданого адвокатським об`єднанням "Індекс", договору про надання правової допомоги № 24-2023 від 08.03.2023, додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги № 24-2023 від 08.03.2023 (а.с.37-38, 127-132). Також представник позивача - адвокат Дутчак Тарас Гнатович здійснює діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001284, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Івано-Франківської області від 20.04.2018 №1/04, ордеру на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги № 24-2023 від 08.03.2023 у Івано-Франківському міському суді, виданого адвокатським об`єднанням "Індекс" (а.с.84 -85). Згідно акту приймання наданих послуг від 11.07.2023, адвокатським об`єднанням "Індекс", в особі керуючого партнера - адвоката Либовки А.В. надано послуги клієнту [PERSON] а саме: підготовка та подання позовної заяви, підготовка та подання відповіді на відзив, участь в судовому засіданні. Сторони погодили, що вартість послуг складає 10 000 грн. Відповідно до платіжних інструкцій : №@2PL194153 від 26.06.2023, №@2PL412598 від 09.06.2023; №@2PL835399 від 29.05.2023; №@2PL248436 від 21.04.2023 [PERSON] за послуги правової допомоги сплачено всього 10 025 грн. (а.с. 122-125). Виходячи із наведеного, оскільки судом встановлено, що позивачем [PERSON] 08.03.2023 було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатським об`єднанням "Індекс" в особі керуючого партнера, адвоката Либовкою А.В., та адвокатом Дутчаком Т.Г., у яких обумовлено суть справи, а позивач, в свою чергу, відповідно до ч. 8 ст. 141, ст. 246 ЦПК України в тексті позову, просила стягнути такі витрати з сторони відповідача. Разом з тим, дослідивши надані докази на підтвердження витрати на професійну правничу допомогу адвоката, суд вважає, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу має не обґрунтовано завищену вартість. Таким чином, судом встановлена неспівмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу складності справи та фактично виконаними адвокатом робіт (наданих послуг), часові, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг) та участі у судових засіданнях. Виходячи із встановленої реальності участі адвоката (Дутчака Т.Г.), зокрема в одному судовому засіданні від 29.05.2023 з 13 год. 27 хв по 13 год. 36 хв., та участі адвоката (Либовки А.В.), одному судовому засіданні від 09.06.2023 з 09 год. 34 хв по 10 год. 13 хв., та його необхідності, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу до 2 500 грн., які можна вважати необхідними і неминучими для позивача, який був змушений до залучення професійної допомоги адвоката.

Outcome: approved