Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

У серпні 2022 року позивач звернулася з цим позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою від 14.11.2022 року позовну заяву прийнято до провадження, відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 30.01.2023 року позов [PERSON] в частині вимог до [PERSON] , [PERSON] залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 ст. 257 ЦПК України. Виклавши позовні вимоги в остаточній редакції, позивач зазначила, що їй, [PERSON] , на праві особистої власності належить житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] . Також їй належить земельна ділянка за цією ж адресою площею 0,0474 га. В цьому будинку зареєстровані: вона, позивач, її мати, [PERSON] , її дядько, [PERSON] , який помер у 2012 році. В будинку також проживають її чоловік і їх неповнолітня донька. Відповідачі є її рідними братами. Ще за життя попереднього власника цього будинку, їх з відповідачами бабусі, [PERSON] , після смерті якої вона, [PERSON] , успадкувала цей будинок, вони всі разом проживали в ньому. Скоївши злочин, [PERSON] і [PERSON] відбували покарання в місцях позбавлення волі. Після відбуття покарання, у 2012 році, вони повернулися до міста Дніпра і вселилися за спірною адресою, запевняючи її, що вселилися в будинок тимчасово, влаштуються на роботу і налагодять свій побут. При цьому позивач зазначила, що [PERSON] і [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Проте за весь цей час відповідачі на роботу не влаштувалися, ведуть аморальний спосіб життя, проявляють неповагу до її, позивача, сім`ї та неї особисто, висловлюються нецензурною лайкою. Відповідачі не підтримують будинок в належному стані, все трощать, псують меблі, речі; комунальні послуги не сплачують. Відповідачі влаштовують постійно сварки, з`ясовують відносини; принижують і погрожують в присутності неповнолітньої доньки та матері. Це все негативно впливає на психологічний стан її сім`ї. Неодноразово вона, позивач, була вимушена викликати наряд поліції аби вгамувати відповідачів. Але жодних висновків останні не роблять; зловживають спиртними напоями, вживають наркотичні засоби, ніде не працюють, поводять себе неадекватно. [PERSON] і [PERSON] неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, дрібне хуліганство, У зв`язку з викладеним, позивач просила суд усунути перешкоди у користуванні житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , висиливши відповідачів з цього будинку без надання їм іншого жилового приміщення. Під час розгляду справи позивач і її представник, адвокат Мазур О.А., підтримали позов, просили його задовольнити. Відповідачі [PERSON] , і [PERSON] , не дивлячись на неодноразові виклики, до суду не з`явилися, відзив на позов на надали. Вислухавши позивача, представника позивача, свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що позивачеві [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16.12.2019 року належить житловий будинок [ADDRESS] , а також земельна ділянка за цією ж адресою (а.с.10,11). В зазначеному будинку проживає позивач зі своїм чоловіком і неповнолітньою дитиною, її мати [PERSON] і відповідачі [PERSON] і [PERSON] . Останні повернулися за цією адресою після звільнення з місць позбавлення волі у 2012 році. Водночас [PERSON] і [PERSON] є зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , проживаючи у будинку [ADDRESS] , що належить позивачеві, систематично порушують правила співжиття, роблять неможливим проживання інших з ними в одному будинку. Так, постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч.1 ст. 173-2 КпАП України (за вчинення психологічного насилля в сім`ї) за місцем проживання закрито у зв`язку закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності. Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2023 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КпАП України, за вчинення психологічного насильства відносно сестри [PERSON] , що виразилося в погрозах фізичною розправою, висловлюванням на її адресою нецензурною лайкою. Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2023 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КпАП України, за вчинення хуліганських дій за місцем проживання, пошкодження майна, порушення громадського порядку, та за ч.1 ст. 173-2 КпАП України, за вчинення домашнього насильства відносно матері [PERSON] і сестри [PERSON] , що полягало у образах нецензурною лайкою, штовханні. Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч.1 ст. 173-2 КпАП України (за вчинення психологічного насилля) за місцем проживання закрито у зв`язку закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності. Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.08.2022 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КпАП України, за вчинення домашнього насильства фізичного характеру відносно брата [PERSON] , що виразилося в тому, що [PERSON] вдарив в ході конфлікту [PERSON] стільцем по руці. Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.08.2022 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КпАП України, за те, що останній в ході конфлікту погрожував матері [PERSON] фізичною розправою, чим вчинив психологічне насильство. Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2022 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КпАП України, за вчинення психологічного насильства в сім`ї відносно матері [PERSON] . Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2022 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КпАП України за повторне протягом року вчинення фізичного насильства відносно матері [PERSON] . Також встановлено, що відповідачам [PERSON] , [PERSON] виносилися термінові заборонні приписи, котрі вони порушували. Згідно з частиною 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановлену цим Кодексом , звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями статей 317,319 ЦК України визначено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном. Відповідно до ст. 321 ч.1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною першою ст. 116 ЖК України визначено, що якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року роз`яснено, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючий антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). У урахуванням наведеного, встановивши під час розгляду справи, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , проживаючи у будинку [ADDRESS] , що на праві власності належить позивачці [PERSON] , систематично порушують правила співжиття, роблять неможливим для інших проживання з ними в одному будинку, а заходи запобігання (неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності, ухвалення термінових заборонних приписів) виявилися безрезультатними, суд вважає наявними правові підстави для виселення відповідачів із указаного будинку без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір розмірі по 496 грн.. 20 коп. з кожного.

Outcome: approved