Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-20 00:00:00

У червні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] боргу, кредитором спадкодавця, за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 27.09.2013 року в загальній сумі 13059,82 грн., яка складається з : заборгованості за тілом кредита в сумі 11336,17 грн., та нарахованої пені в сумі 1723,65 грн. Позов мотивований тим, що 27.09.2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір б/н, згідно якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом в анкеті-заяві. Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому Договором. Однак, [PERSON] взятого на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим мав заборгованість в загальній сумі 13059,82 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредита в сумі 11336,17 грн., та нарахованої пені в сумі 1723,65 грн. Позичальник, [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26.04.2019 року. Позивач зазначає, що спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 24.04.2019 року по 24.10.2019 року. Позивач обгруновує свої вимоги тим, що спадкоємцем який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , посилається на копії паспортів позичальника та відповідача, де вказані особи зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] . В порядку статті 1281 Цивільного кодексу України позивачем 06.05.2020 року була направлена претензія кредитора до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2. 27.05.2020 року позивачем було отримано відповідь Кропивницької міської державної нотаріаьної контори № 2, що, спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». Позивач 31.07.2020 року до спадкоємця, [PERSON] , направив лист-претензію з пред`явленням своїх вимог, яка останньою залишилась без відповіді та реагування. Тому, позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з спадкоємця [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором б/н від 27.09.2013 року в загальній сумі 13059,82 грн. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 липня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. На підставі статті 84 Цивільного процесуального кодексу України клопотання позивача, про витребування доказів, задоволено. Витребувано у Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2, належним чином чином завірену копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Витребувано з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 3» Міської ради міста Кропивницького довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: [ADDRESS] станом на дату смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.88-89). На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 липня 2021 року Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою № 2, направлено до суду належним чином завірену копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 93-132). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.142). Позивач в судове засідання не з`явився, представником позивача подано до суду клопотання (вх. № 23058 від 23.08.2022 року) про розгляд справи за його відсутності, та підтримання позовних вимог, проти винесення заочного рішення по справі не заперчує (а.с.151-152). Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 165, 170), причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань та відзиву на позов до суду не подавала. Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідачу направлялась повістка про виклик до суду на адресу, зазначену в позовній заяві, та є адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (довідка № 012023/1 про реєстрацію місця проживання особи, а.с. 87 на звороті), а також відповідача про розгляд справи було повідомлено в порядку, передбаченому частиною одинадцятою статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням частини четвертої статті 223 та статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 27.09.2013 року (а.с. 24), [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується пунктом 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, де зазначено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення щодо можливості встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банку, і клієнт дає право в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитиний ліміт. Підпис цього договору являється прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с.26-59). На підставі наведеного [PERSON] на одній із кредитних карток починаючи з 27.09.2013 року встановлено кредитний ліміт в сумі 300,00 грн., а починаючи з 16.07.2015 року кредитний ліміт зменшено до 220,00 грн., починаючи з 19.08.2015 року кредитний ліміт знову зменшено до 120,00 грн., а починаючи з 25.04.2017 року кредитний ліміт збільшено до 5000,00 грн., починаючи з 12.08.2017 року кредитний ліміт знову збільшено до 9000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ім`я [PERSON] (а.с.23). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 27.09.2013 року, [PERSON] має заборгованість в загальній сумі 13059,82 грн., яка складається з : заборгованості за тілом кредита в сумі 11336,17 грн., та нарахованої пені в сумі 1723,65 грн, яку і заявив до стягнення позивач (а.с. 8-11 на звороті). Користування кредитними коштами, а саме: зняттям та частковим погашенням кредиту, [PERSON] підтверджується доданою позивачем випискою по рахунку позичальника (а.с. 12-22). Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За визначенням, що міститься у статтях 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Положеннями частин першої та другої статті 633 Цивільного кодексу України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку [PERSON] підтвердив, що підписана ним анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, і Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. В анкеті-заяві також зазначено, що [PERSON] ознайомлений та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.04.2019 року виданого Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 1203 (а.с.65). Разом з [PERSON] була зареєстрована [PERSON] , що підтверджується копією паспортів [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.61-64), а також місце реєстрації вдіповідача встановлено судом у відповідності до довідки № 012023/1 про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Відділу реєстрації місця проживання особи управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради (а.с. 87 на звороті). Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» 22 квітня 2020 року направлено до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 контори лист-претензію в порядку статті 1281 Цивільного кодексу України, яким позивач просить включити кредиторські вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в спадкову массу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 13059,82 грн., повідомити Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» чи звертались спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, повідомити Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті боржника, повідомити Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» відомості про видані свідоцтва про право на спадщину, та про осіб, які такі свідоцтва отримали (а.с. 67). Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою № 2 на адресу позивача направлено лист за вих. № 610/02-14-158/2020 від 14.05.2020 року, в якому повідомлено, що претензії кредитора після [PERSON] , померлого [INFO] зареєстрована у книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 408, та заведена спадкова справа № 158/2020. Відомості про спадкоємців [PERSON] , померлого [INFO] в нотаріальній конторі відсутні. У випадку звернення спадкоємців [PERSON] , померлого [INFO] за оформленням спадщини вони будуть повідомлені про надходження претензій та наявності заборгованості перед банком (а.с.68). І лише після того, як позивач дізнався коло спадкоємців після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , ним направлено листи претензію від 08.07.2020 року до [PERSON] з вимогою погасити кредитну заборгованість яка утоврилась після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.69-72). У зв`язку з несплатою спадкоємцем кредитної заборгованості, що утовиралась після смерті спадкодавця, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з відповідним позовом. На виконання вимог ухвали Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 липня 2021 року Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою № 2 Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) направлено на адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.93-132). З матеріалів спадкової справи встановлено, що спадкова справа за № 158/2020 від 12.05.2020 року заведена на підставі претензії кредитора Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». При цьому 14 серпня 2020 року до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 надійшла заява № 810 від [PERSON] про прийняття спадщини після смерті сина, [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.107 на звороті). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 вересня 2020 зареєстрованого в реєстрі № 2-333 [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , яка складається з ? частки квартири [ADDRESS] (а.с.129 на звороті). Статтями 1216, 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 Цивільного кодексу України). Згідно із статтею 1281 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (стаття 1281 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 Цивільного кодексу України. Враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, отже доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду по справі № 640/6274/16-ц, №провадження № 6-25487св18. При цьому відповідачем не надано до суду будь-яких заперечень стосовно позовних вимог позивача. Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18), оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 Цивільного кодексу України. Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не є тотожним поняттю «позовна давність». Так, у частині четвертій статті 1281 Цивільного кодексу України визначено наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Іншими є правові наслідки, що передбачені у частині четвертій статті 267 Цивільного кодексу України, за якою сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, тобто у наданні судового захисту порушеному цивільному праву. Визначені у статті 1281 Цивільного кодексу України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними за своєю правовою природою та наслідками строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін та відсутні поважні причини пропущення позовної давності. За правовим висновок Верховного Суду, викладеного у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 688/353/15-ц (провадження№ 61-14285св18), відповідно до якого саме дата прийняття спадщини спадкоємцями є початком перебігу позовної давності, оскільки з цієї дати настали одночасно обов`язкові умови для початку перебігу позовної давності, передбачені у частині першій статті 261 Цивільного кодексу України. Таким чином, саме з моменту прийняття спадщини почався перебіг позовної давності у спірних правовідносинах. Як встановлено судом з матеріалів цивільної справи позивачем 22 квітня 2020 року направлено до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 в порядку статті 1281 Цивільного кодексу України (а.с. 96). В свою чергу Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою № 2 на адресу позивача направлено лист за вих. № 610/02-14-158/2020 від 14.05.2020 року, в якому повідомлено, що претензії кредитора після [PERSON] , померлого [INFO] зареєстрована у книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 408, та заведена спадкова справа № 158/2020. Відомості про спадкоємців [PERSON] , померлого [INFO] в нотаріальній конторі відсутні. У випадку звернення спадкоємців [PERSON] , померлого [INFO] за оформленням спадщини вони будуть повідомлені про надходження претензій та наявності заборгованості перед банком (а.с.68). І лише після того, як позивач дізнався коло спадкоємців після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , ним направлено лист претензію від 08.07.2020 року до [PERSON] з вимогою погасити кредитну заборгованість яка утоврилась після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.69-73). Частиною шостою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказування не може грунтуватись на припущеннях. Позивач повинен довести той факт, що він в силу об`єктивних причин не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. А відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 22 лютого 2017 року у справі № 6-17цс17). Отже, виходячи з вищезазначеного, судом встановлено, що Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» при зверненні до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення кредитної заборгованості, не пропущено строків позовної давності. Відтак, враховуючи вищевикладене, та те, що згідно із статтею 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, приймаючи до уваги, що судом під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] є єдиною спадкоємецею після смерті позивачальника [PERSON] , померлого [INFO] , суд вважає, що вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 11336,17 грн., є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, позивач заявив також до стягнення пеню в сумі 1723,65 грн. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України). Частинами першою, другою статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором б/н від 27.09.2013 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна, CONTRACT», «Універсальна, GOLD», та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємні частини договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна, CONTRACT», «Універсальна, GOLD», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що викладено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). А отже відповідно, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 Цивільного кодексу України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим Акціонерним товариством комерційний банк "Приват Банк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (27 вересня 2013 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (22 червня 2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 1723,65 грн. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір 1970,40 грн. виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 11336,17 грн., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1970,40 грн. (11336,17 грн. х 100 % : 13059,82 грн. х 2270,00 грн.).

Outcome: partial