Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-20 00:00:00

Позивач звернулася до Радомишльського районного суду Житомирської області з позовною заявою про визнання недійсним рішення Радомишльської міської ради про припинення договору оренди землі шляхом її розірваннята продовження дії договору оренди землі на період дії воєнного стану. В обґрунтування позову зазначила, що 12 квітня 2018 року позивач [PERSON] уклала договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 1825010100:06:002:1243, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з Радомишльською міською радою в особі міського голови Тетерського Володимира Романовича терміном на 5 років. Вказаний договір був зареєстрований в ДЗК. Згідно копій квитанцій,орендарем відповідно до умов договору вносилася плата за оренду, тому позивач виконувала умови договору в повному обсязі. Після початку активних бойових дій позивач виїхала разом із дітьми за межі України періодично повертаючись на нетривалий термін. Останній раз повернулась в Україну 09 квітня 2023 року. Після повернення в Україну повідомила відділ земельних ресурсів в усній формі про намір продовжити договір оренди земельної ділянки для здійснення підприємницької діяльності. Повідомити письмово не мала можливості у зв`язку із перебуванням закордоном. Однак, Рішення Радомишльської міської ради Житомирського району Житомирської області від 20 квітня 2023 року (25 сесія, VIII скликання) вказаний договір оренди землі було розірвано, з підстав не виконання п. 8 Договору. Вважає дане рішення міської ради не законне, з посиланням на п.6-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та п.5 Постанови КМУ від 27 травня 2022 р. № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану», яка передбачає, що договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану. У зв`язку із цим, просить визнати недійсним Рішення Радомишльської міської ради Житомирського району Житомирської області від 20 квітня 2023 року та в судовому порядку продовжити дію договору оренди земельної ділянки від 12.04. 2018 року з кадастровим номером 1825010100:06:002:1243 на період дії воєнного станута протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву з доказами направлення відзиву іншій стороні. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не подавав. Заперечуючи проти заявлених вимог відповідач посилається на те, що під час прийняття рішення про розірвання договору оренди земельної ділянки були дотримані вимоги закону та умови визначені в підписаному сторонами договорі. Вважає посилання позивача на положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та п.5 Постанови КМУ від 27 травня 2022 р. № 634 безпідставними, оскільки правовідносини між сторонами по справі регулюються спеціальним Законом України «Про оренду землі». Також зазначає, що перебуваючи за межами України позивач не була позбавлена можливості направити повідомлення про продовження договору оренди поштовим чи електронним зв`язком. Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив своє тлумачення законодавства. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності після відкриття провадження у справі (у відзиві, відповіді на відзив) клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 3 ст.152 Земельного кодексу України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: г) визнання недійсним рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до абз.3 п.7 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст.16 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Правовідносини щодо оренди земельних ділянок, які виникли між позивачем та відповідачем, регулюються Законом України "Про оренду землі", Земельним кодексом України та Цивільним кодексом України. Частиною другою статті 792 Цивільного кодексу Українивстановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно із частиною першою статті 93 Земельного кодексу Україниправо оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону України «Про оренду землі»). Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною 1 ст. 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється, зокрема, шляхом укладання договору оренди земельної ділянки. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі серед інших є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди. Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" визначено, зокрема, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Відповідно до ч.1-5 ст.33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції діючій на момент винесення оспорюваного рішення), по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект договору. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Таким чином, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч.1 ст.33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків. Аналізуючи законодавчі положення ст. 33 Закону України "Про оренду землі", Велика Палата Верховного Суду у постановах від 22.09.2020 у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18 дійшла висновку, що ст. 33 Закону України «Про оренду землі» було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття "переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк" та "поновлення договору оренди землі", використовуючи конструкцію "поновлення договору оренди землі" як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою - п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність. Так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною другою статті 33 вказаного Закону) повідомити про це орендаря та надіслати проект додаткової угоди. Мета такого повідомлення - запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проекту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний строк таке повідомлення і проект додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (ч. ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі"). При цьому, необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема, у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі. У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі". Таким чином для застосування ч.1 ст.33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем права на поновлення договору оренди згідно з ч.2-5 цього Закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект договору; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, статті 15 ЦК України буде порушене за умови дотримання процедури повідомлення орендарем про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору. З наявних матеріалів судом встановлено, що позивач 15 квітня 2004 року на підставі рішення № 119 від 15.04.2004 року уклала договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення за адресою: [ADDRESS] з Радомишльською міською радою. Рішенням Радомишльської міської ради № 91 від 25.02.2016 року [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою для укладення платного строкового сервітуту щодо користування земельною ділянкою комунальної власності. Рішенням Радомишльської міської ради № 145 від 02.03.2018 року [PERSON] було затверджено технічну документацію по визначенню нормативної грошової оцінки земельної ділянки та встановлено орендну плату за користування нею. Також позивача зобов`язано укласти договір оренди земельної ділянки площею 0,0018га, кадастровий номер 1825010100:06:002:1243, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 12 квітня 2018 року Позивач [PERSON] уклала договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1825010100:06:002:1243, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з Радомишльською міською радою в особі міського голови Тетерського Володимира Романовича. У відповідності до п.3 Договору на земельній ділянці розміщено об`єкт нерухомого майна приватної власності МАФ, об`єкти комунального майна відсутні. Пункт 8 Договору визначає, що: Договір укладено на 5 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Як визначено п.11 Договору - орендна плата вноситься щомісячно в розмірі 69.46 грн. та становить 833,57 грн. на рік (п.9 Договору). Пункт 33 Договору передбачає, що дія договору припиняється у разі строку, на який його було укладено. Договір оренди зареєстрований 31.05.2018 року, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за № 126337000 від 05.06.2018 року. Згідно інформації з ДЗК про право власності та речові права на земельну ділянку - право комунальної власності на земельну ділянку розміром 0,0018 га (кадастровий номер 1825010100:06:002:1243) зареєстроване за територіальною громадою в особі Радомишльської міської ради, а право оренди за [PERSON] . З копій квитанцій долучених до позовної заяви вбачається, що орендарем вносилася плата за оренду, одним платежем в розмірі 850 грн. за 2021 (квитанція від 28.10.20021) та 2022 (квитанція від 04.11.2022) роки. Квитанцій про сплату орендної плати в 2023 році суду не надано. З копії закордонного паспорта позивача вбачається, що 01.03.2022 року позивач виїхала за межі України. Повернулась в Україну 03.09.2022 та повторно виїхала закордон 21.09.2021 року. Повернулась в Україну 09.04.2023 року. Згідно Рішення Радомишльської міської ради Житомирського району Житомирської області від 20 квітня 2023 року (25 сесія, VIII скликання) вказаний договір оренди землі було розірвано у зв`язку з невиконанням п.8 умов договору оренди землі та ст. 33 Закону України «Про оренду землі». З досліджених судом доказів слідує, що о скільки договір оренди землі не передбачав автоматичної пролонгації договору на аналогічний період, то позивачем порушено вимоги п.8 Договору оренди землі від 12.04.2018 та ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в частині зобов`язання повідомити орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк. Будь-яких доказів щодо неможливості письмово повідомити орендодавця про намір продовжити договір оренди земельної ділянки, зокрема поштовим чи електронним зв`язком позивачем не надано. Також, позивачем та її представником відповідних доказів, які б підтверджували той факт, що вона продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди суду не надано. Більше того, сам позивач вказує на те, що лише має намір відновлювати підприємницьку діяльність. Відтак, суд приходить до висновку, що переважне право позивачів на поновлення договору оренди на новий строк, яке передбачено положеннями ст.33 Закону України "Про оренду землі" не було порушено й не підлягає відновленню.Будь-яких порушень допущених органом місцевого самоврядування в особі Радомишльської міської ради при прийнятті оскаржуваного рішення в ході судового розгляду справи не встановлено та наявність таких порушень позивачем не доведено. Посилання позивача на п.6-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та п.5 Постанови КМУ від 27 травня 2022 р. № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану», яка передбачає, що договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану суд вважає безпідставним зважаючи на наступне. Відповідно до статті 2 Закону України «Про оренду землі» - Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відносини, пов`язані з орендою земельних ділянок, на яких розташовані цілісні майнові комплекси підприємств, установ і організацій державної або комунальної власності, а також заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим, та їх структурних підрозділів, регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про оренду державного та комунального майна". Як зазначено в п. 3 Договору оренди землі від 12 квітня 2018 року укладеного між позивачем [PERSON] та Радомишльською міською радою на оренду земельної ділянки з кадастровий номер 1825010100:06:002:1243, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - на даній земельній ділянці об`єкти комунального майна відсутні. Зважаючи на відсутність на орендованій земельній ділянці цілісних майнових комплексів підприємств, установ і організацій комунальної власності враховувати особливості, передбачені Законом України "Про оренду державного та комунального майна" при вирішенні питання про оренду лише земельної ділянки комунальної власності не має законодавчих підстав. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про відсутність правових підстав для їх задоволення. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачами не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed