Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свій позов тим, що 09.04.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №3971481, відповідно до умов якого останній надано кредит в розмірі 15300,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою стандартної процентної ставки 1,90 в день та застосовується у межах строку кредиту; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою позичальника; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація. Згідно з умовами договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником кредитодавцю з метою отримання кредиту. 24.01.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №24-01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» про грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №3971481 від 09.04.2021 року. Згодом, 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір відступлення права вимоги №10-01/2023, за умовами якого позивачу відступлено право грошової вимоги, зокрема за договором про надання споживчого кредиту №3971481. Позивач зазначає, що у порушення умов договору [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 05.04.2023 року загальний розмір її заборгованості становить 50467,78 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 15300,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 34884,00 грн.; заборгованість по пеням і штрафам 283,78 грн. Оскільки [PERSON] має непогашену заборгованість, тому позивач звернувся до суду з цим позовом. В судове\~засідання представник\~позивача не\~з`явивсь,\~але подав\~до суду\~клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем подано не було. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились у судове засідання, про причини неявки суд не повідомили, не подали відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст.ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом встановлено,\~що між\~ТОВ «АВЕНТУС Україна»\~та [PERSON] \~був укладений\~договір про\~надання споживчого\~кредиту № 3971481\~від 09.04.2021\~року відповідно\~до якого\~відповідач отримала кредит\~на споживчі\~потреби у\~розмірі 15300,00\~грн. строком на 30 днів зі сплатою стандарної процентної ставки 1,90 в день та застосовується у межах строку кредиту; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою позичальника; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація. Повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватиметься згідно Графіку платежів, крім випадку визначеного в пп. 6.1.1 договору. Укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що відтворений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направлення споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору (а.с. 7-19). Отже, з умов договору вбачається, що він підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового індикатора. Пунктом 1.2. договору визначено, що на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Згідно умов п.п. 7.2. договору, порушенням умов цього договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору. У випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф: -у розмірі 734,40 грн. на 4 день такого невиконання та/або неналежного виконання; -у розмірі 168,30 грн. починаючи з 5 дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. Позивач свої\~зобов`язання за\~договором виконав\~в повному\~обсязі,\~а саме\~перерахував грошові\~кошти у\~розмірі 15300,00\~грн.\~відповідачу,\~що підтверджується\~повідомленням від\~ТОВ «ФК\~«Контрактовий дім»\~та карткою\~обліку договору (а.с. 22-24, 25-26, 59-73). Крім того, зі змісту картки обліку договору вбачається, що відповідачем вчинялися дії щодо повернення кредиту, тобто підтверджується факт отримання кредиту. З матеріалів\~справи вбачається,\~що 26.07.2021\~року ТОВ «АВЕНТУС Україна» було надіслано відповідачу повідомлення про наявність в неї простроченої заборгованості станом на 26.07.202 року в розмірі 24893,10 грн. (а.с. 20-21). Згодом,\~24.01.2022\~року між\~ТОВ «АВЕНТУС Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір факторингу № 24-01/2022 відповідно до умов якого первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 43020921,51 грн., а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками. За цим договором фактор одержує право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається (а.с. 27-35, 41). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №24-01/2022 від 24.01.2022 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до відповідача на суму 50184,00 грн., з яких: 15300,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 34884,00 грн - сума заборгованості за процентами; 0,00 грн - сума заборгованості за штрафом/пенею (а.с. 36-40). Також, 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках №1 та №3 до цього договору (а.с. 43-53). Відповідного до 5.2 вказаного вище договору, права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді. Відповідно до\~умов договорів\~їх сторонами\~24.01.2022\~року та 10.01.2023 року відповідно підписали акти прийому-передачі реєстру боржників (а.с. 42, 58). Первісний кредитор\~зобов`язаний повідомити\~боржників про\~відступлення права\~вимоги за\~основними договорами\~протягом 10\~робочих днів\~з моменту набрання чинності цим договором у порядку, передбаченому чинним законодавством або основним договором (п. 5.5 договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги). Згідно з\~витягом з\~реєстру боржників\~до договору\~№10-01/2023\~від 10.01.2023\~року ТОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги до відповідача за договором №3971481 на суму 50467,78 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 15300,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 34884,00 грн.; заборгованість по пеням і штрафам 283,78 грн. (а.с. 54-57). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. Відповідно до\~наданого позивачем розрахунку заборгованості\~станом на\~05.04.2023\~року загальний\~розмір заборгованості\~ відповідача\~становить 50467,78\~грн,\~з яких:\~заборгованість за\~тілом кредиту\~ 15300,00\~грн.;\~заборгованість за\~процентами на\~дату відступлення\~права вимоги\~ 34884,00\~грн.;\~заборгованість по\~пеням і\~штрафам \~283,78\~грн. (а.с. 74-75). За викладених\~обставин,\~суд дійшов\~висновку,\~що відповідач\~свої договірні\~зобов`язання\~не виконує\~належним чином,\~існує порушення\~виконання своїх\~зобов`язань,\~право позивача\~порушене,\~тому порушене\~право підлягає\~захисту,\~відповідач повинний\~нести відповідальність\~відповідно до\~умов договору та сплатити на користь позивача суму заборгованості, розмір якої позивачем доведений. Отже з\~відповідача підлягає\~стягненню заборгованість\~за договором\~про надання\~споживчого кредиту\~№3971481\~від 09.04.2021\~року в загальному розмірі 50467,78 грн. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо вимоги\~позивача про\~відшкодування витрат\~на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн., то вона підлягає задоволенню з таких підстав. За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Слід відзначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду\~на підтвердження\~витрат на\~професійну правову допомогу\~позивачем надано:\~договір про\~надання правової\~допомоги №02-01/2023\~від 02.01.2023\~року (а.с.\~98-105),\~заяву №31\~від 05.03.2023\~року про\~надання юридичної\~допомоги по\~супроводу примусового\~стягнення заборгованості\~з [PERSON] \~на суму\~9000,00\~грн.\~(а.с.\~107);\~витяг з\~акту №2\~про надання\~юридичної допомоги\~від 16.06.2021\~року (а.с.\~108);\~платіжну інструкцію\~№0366650000\~від 27.03.2023\~року (а.с.\~106)\~та попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат (а.с. 5). Згідно з п. 4.1. договору про надання правової допомоги, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. Сума, визначена актом про надання юридичної допомоги цього договору є гонораром адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає (п. 4.5 договору). Відповідно до Витягу з акту №2 про надання юридичної допомоги від 09.03.2023 року, адвокатським об`єднанням було надано наступні правові послуги: надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти вартістю 3000,00 грн. (витрачено 1 годину) та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до Вінницького міського суду Вінницької області, підготовка та друк необхідних документів 6000,00 грн. (витрачено 4 години). Відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу щодо неспівмірності витрат позивача на правову допомогу. Судом установлено, що дані витрати понесені з розглядом цієї справи, витрати є фактичними, відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, неминучими (у зв`язку із виконанням умов договору про правову допомогу), справа має для позивача важливе значення. Тому, суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат є обґрунтованим та доведеним, відтак підлягає стягненню у повному обсязі з відповідача на користь позивача, у зв`язку з задоволенням позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved