Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

16.03.2023 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, відповідно до якого прохала суд розірвати шлюб з відповідачем, укладений між ними 24.12.2011року. В обґрунтування позову зазначено, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутні спільні інтереси та відсутнє взаєморозуміння. Подружні відносини між сторонами припинились шість років тому, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення вважає неможливим та категорично наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави суду від 20.03.2023 рокувідкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено перше судове засідання. Позивач в судове засідання не з?явилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та прохала суд задовольнити їх. Відповідач в судове засідання не з?явився,направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та позовні вимоги визнав. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що знаходиться в матеріалах справи, встановлено що 24.12.2011 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу [PERSON] ), [INFO] , в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1960. Після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно спільне прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 214. Як встановлено з позовної заяви, подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримує шість років, проживає окремо, позивач примирення не бажає. Спір про місце проживання дитини та поділ майна не заявлено. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, суд вважає, що позов обґрунтовано, та підтверджено доказами, тому він підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не наполягала на зміні прізвища після розірвання шлюбу. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved