Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила визнати недійсним кредитний договір №001/00555/03/20 від 24.03.2020 року, укладений між нею та ТОВ «ТАЙМ КРЕДИТ», з моменту оформлення договору. Застосувати наслідки недійсності правочину. Стягнути з ТОВ «ТАЙМ КРЕДИТ» на її користь збитки у вигляді витрат по оплаті юридичних послуг у розмірі 9 800 гривень. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона, [INFO] , громадянка України, є одинокою особою пенсійного віку, не працює, має хронічні захворювання та третю групу інвалідності. У 2019 році стан її здоров`я різко погіршився, у зв`язку з чим, постала необхідність у терміновому операційному втручанні. Необхідної суми грошових коштів вона не мала, а допомогти матеріально було нікому. У зв`язку із скрутним матеріальним становищем та виниклою необхідністю, вона звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЙМ КРЕДИТ» із проханням надати їй грошові кошти у розмірі 4 000 гривень. Так, 21.05.2019 р. між нею та ТОВ «ТАЙМ КРЕДИТ» було укладено кредитний договір № 001/00004/05/19 про надання мені кредиту в сумі 4 000 грн. з терміном повернення 6 місяців. Під час укладання цього кредитного договору представники ТОВ «ТАЙМ КРЕДИТ» її запевнили, що розмір нарахованих відсотків є незначним та вигідним для неї. При цьому, графік платежів взагалі не містив інформації про суми щомісячних платежів. У червні місяці 2019 року вона знайшла можливість повернути отримані кошти та сплатила 4 739,78 грн. на користь ТОВ «ТАЙМ КРЕДИТ». Проте, виявилось, що її заборгованість за кредитом значно вище за сплачені нею кошти, що стало підставою для пропозиції представників ТОВ «ТАЙМ КРЕДИТ» рефінансувати наявну у неї заборгованість шляхом надання їй іншого кредиту, який покриватиме заборгованість у повному обсязі, а залишок суми від цього кредиту буде їй надано грошима. Тільки згодом вона дізналась, що така схема з виникнення у позичальників нових боргів не має жодного стосунку для рефінансування існуючої заборгованості. Але на той час вона вирішила, що така пропозиція ТОВ «ТАЙМ КРЕДИТ» є прийнятною для неї та знову уклала інший кредитний договір №001/00048/06/19 від 20.06.2019 року, отримавши 8 000 грн. кредитних коштів. Майже щомісяця вона здійснювала виплати у рахунок заборгованості за цим кредитом, але сума її зобов`язань залишалась значною. Тоді вона знову отримала пропозицію ТОВ «ТАЙМ КРЕДИТ» про рефінансування боргу. Так само, 24.03.2020 р. вона уклала черговий кредитний договір №001/00555/03/20 про надання їй в кредит грошові кошти в сумі 17 000 грн. За результатом сплачених сум вона виплатила ТОВ «ТАЙМ КРЕДИТ» грошові кошти загальним розміром 52 тис. грн., але представники ТОВ «ТАЙМ КРЕДИТ» вимагають зараз від неї сплати ще 22\~000 грн. Тільки нещодавно вона отримала необхідні консультації та з`ясувала, що увесь час користування кредитними коштами ТОВ «ТАЙМ КРЕДИТ» за всіма укладеними договорами їй нараховувався борг на підставі занадто великих та економічно необгрунтованих відсотків (більш за 200%), які вона не може сплачувати та повернути кредит. Все це призвело до виникнення заборгованості, яка щоденно зростає. Більш того, представники-TOB «ТАЙМ КРЕДИТ», здобули контактні дані її родичів та вдаються до тиску на них, спонукаючи тим самим її до вчинення необхідних ним дій. Крім того, своїми діями останні поширюють конфіденційну інформацію про неї без її згоди, порушуючи вимоги Законів України «Про інформацію» та «Про захист персональних даних». На даний час, представники ТОВ «ТАЙМ КРЕДИТ» постійно їй телефонують, залишають повідомлення, погрожують конфіскацією речей, фізичною розправою та вбивством, вимагаючи сплату боргу. Її спроби врегулювати ситуацію, безрезультатні. Вважає зазначені вимоги, дії незаконними та такими, що порушують її конституційні права, у зв`язку з чим, вимушена звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. Так, дійсно ТОВ «ТАЙМ КРЕДИТ» їй були надані грошові кошти за вищенаведеними кредитними договорами. За вимогами ч. 8 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець на власний вибір розміщує для зацікавлених осіб у приміщеннях, де здійснюється обслуговування клієнтів, інформацію в письмовому вигляді про тарифи та умови, на яких він надає споживчі кредити, та/або розміщує таку інформацію на своєму офіційному веб-сайті. Проте, спілкування з представниками ТОВ «ТАЙМ КРЕДИТ» відбувалось у неї вдома. Де було зазначено багато тексту із незрозумілими їй термінами та без належних пояснень. При цьому, як вбачалося із пропозиції, організація надає кредити за умови оплати незначних розумних відсотків. Оскільки їй були потрібні грошові кошти, тому вона прийняла пропозицію щодо отримання грошей. Позивачка просить звернути увагу суду на те, що на момент отримання грошових коштів їй не було надано достовірної інформації, в тому числі, про проценти за користування кредитом, які значно перевищують розмір облікової ставки НБУ. Більш того, Розділ 3 Паспорта споживчого кредиту усіх укладених кредитних договорів не містить інформації щодо способу та строку надання кредиту у всіх укладених нею договорах, що є прямим порушенням її права на інформацію, передбачене ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимог п. 3 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Також зауважує, що зазначена у всіх договорах мета отримання кредиту у вигляді ремонту та меблювання також не відповідає дійсності, адже кошти нею були отримані у зв 'язку з проведенням медичної операції. Таким чином, між нею та ТОВ «ТАЙМ КРЕДИТ» фактично було укладено письмовий кредитний договір №001/00555/03/20 від 24.03.2020 р. без наявності його істотних умов. Більш того, розмір процентів свідчить про недотримання принципів розумності та справедливості, закріплених положеннями Цивільного кодексу України. Позивачка зазначає, що вона розраховувала погасити борг за рахунок отримуваних пенсійних виплат, але з огляду на завеликі відсотки, вона не змогла їх оплачувати. Все це призвело до виникнення заборгованості. Згодом вона зрозуміла, що розмір за користування кредитом є необгрунтовано завищеним, про що вона не була проінформована в момент його отримання. Позивачка вважає, що дії ТОВ «ТАЙМ КРЕДИТ» при наданні неякісної інформації підпадають під статтю 19 «Про захист прав споживачів» про нечесну підприємницьку діяльність. Нечесна підприємницька практика забороняється. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Таким чином, позивачка вважає, що її права на надання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації було порушено. У зв`язку з відсутність у неї спеціальних знань в області права, тому вона була вимушена звернутися за кваліфікованою правовою допомогою до юридичної компанії, в касу якої нею було сплачено 9 800 гривень, які є її збитками, спричиненими з вини представників ТОВ «ТАЙМ КРЕДИТ». Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.09.2021 року відкрито позовне провадження у справі та призначено підготовче провадження. 11 жовтня 2021 року представником відповідача на адресу суду було направлено відзив на позовну заяву, який обгрунтований тим, що позивач у своєму позові просить суд визнати недійсним кредитний договір № 00555/03/20 від 24.03.2020 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «ТАЙМ КРЕДИТ» з моменту укладення договору, застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути на користь позивача збитки у вигляді витрат по оплаті юридичних послуг у розмірі 9800 грн. ТОВ «ТАЙМ КРЕДИТ» вважає, що позовна є необгрунтованою, вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. ТОВ «ТАЙМ КРЕДИТ» є фінансовою компанією, яка здійснює свою діяльність на ринку фінансових послуг, щодо надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, на підставі свідоцтва про реєстрацію фінансової установи та ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг. Дійсно, 24.03.2020 р. між Позивачем та Відповідачем було укладено у простій письмовій формі кредитний договір № 001/00555/03/20 від 24.03.2020 року, відповідно до якого Позивач отримала кредит у сумі 17 000,00 грн. на умовах терміновості, повернення та платності. Факт укладення кредитного договору та отримання грошових коштів, а факт порушення його умов з боку позивача, позивачем визнається та оспорюється. Твердження Позивача про те що кредит оформлювався у зв`язку із скрутним фінансовим становищем та необхідністю у лікуванні не відповідають дійсності, оскільки відповідно до Заяви про отримання кредиту від 24.03.2020 р. поданої та підписаної позивачем (невід`ємна частина кредитного договору, додається до го відзиву) метою отримання кредиту є «ремонт та меблювання» ( п. 12. Заяви про отримання кредиту). Твердження Позивача про необізнаність щодо умов укладеного кредитного договору та про те, що Графік платежів не містив інформації про суми щомісячних платежів, не відповідають дійсності, що підтверджується укладеним та підписаним сторонами на кожній сторінці кредитним договором та додатками до нього. Тому і твердження необізнаність про суму боргу, про належні до сплати платежі, про реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту - 4.1.7 Кредитного договору) є хибним. Позивач стверджує, що Кредитодавець не надав йому інформацію, що надається згідно Закону України «Про захист прав споживачів», не надав відомості, потрібні клієнту при укладенні кредитного договору, договір було укладено без істотних умов та Позивач був введений в оману. Така інформаціє є неправдивою, оскільки на офіційному сайті ТОВ «ТАЙМ КРЕДИТ» у вільному доступі для всіх клієнтів розміщена повна інформація щодо договору кредиту, порядку його укладення. Крім того, на веб-сайті розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умови надання послуг. Відповідно до п.1.3 Кредитного договору Позичальник підтверджує, що до підписання даного Договору, Кредитодавець заздалегідь у письмовому вигляді ознайомив його з інформацією розміщеною на офіційною веб-сайті Кредитодавця, що необхідна була для отримання споживчого кредиту Позичальником, яка містила наявні та можливі схеми кредитування у Кредитодавця; інформацією наведеною в Паспорті споживчого кредиту форма якої передбачена Законом Україна «Про споживче кредитування» та Внутрішніми Правилами; інформацією про необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких Кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності), та про те, що вартість послуг третіх осіб встановлюється виключно такими особами; інформацією про Кредитодавця та його місцезнаходження; інформацією наведену у Внутрішніх правилах; іншою інформацією про умови кредитування; інформацією про реальну річну процентну ставку, а також про повну загальну вартість кредиту та інших послуг Кредитодавця. Позичальник, підписанням цього Договору, підтверджує, що до підписання цього Договору отримав для ознайомлення копію проекту договору про споживчий кредит у паперовому та електронному вигляді, всі умови йому зрозумілі, він погоджується їх виконувати вільно без будь якого примусу. Позичальник, підписанням цього Договору, підтверджує, що кредитодавець до укладення договору про споживчий кредит надав йому необхідні пояснення з метою забезпечення Позичальнику можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану, зокрема шляхом роз`яснення інформацїі, що надається відповідно до частин другої та третьої статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», істотних характеристик запропонованих та наслідків для Позичальника, зокрема у разі невиконання ним зобов`язань за договором». Крім того, доказом того, що Позичальник до підписання Кредитного договору заздалегідь був ознайомлений у письмовому вигляді з необхідною інформацією є підписана Позивачем заява. Цією заявою Позичальник також підтверджує, що до підписання Кредитного договору, він отримав копію проекту договору про споживчий кредит, всі умови йому зрозумілі, він погоджується їх виконувати вільно без будь-якого примусу. Кредитодавець надав йому необхідні пояснення з метою забезпечення позичальнику можливості оцінити, чи адаптовано Договір до його потреб та фінансового стану, зокрема шляхом роз`яснення інформації, що надається відповідно до ч.2 та ч.3 ст.9 ЗУ «Про споживче кредитування», істотних характеристик запропонованих послуг та наслідків для Позичальника, зокрема у зі невиконання ним зобов`язань за Договором. Кредитодавець ознайомив Позичальника зі змістом ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншу інформацію, необхідну для свідомого вибору та підписання цього Договору згідно з вимогами пінного законодавства України». Враховуючи викладене, Відповідачем надано позивачу повну та чітку інформацію, передбачену чинним законодавством, щодо умов укладення договору кредиту. Таким чином, посилання позивача на нечесну підприємницьку практику відповідача щодо ненадання інформації по кредитному договору, його нечіткість і незрозумілість є безпідставними та не відповідають дійсності. Позивач стверджує, що в укладеному Кредитному договорі не вказано ціна та сукупна вартість кредиту, а реально нарахований відсоток за користування кредитними коштами став значно більшим за зазначений працівниками фінансової установи у розрахунку платежів. Ця інформація не відповідає дійсності виходячи з наступного. У пункті 4.1.7 Кредитного договору зазначається загальна сума всіх платежів з урахуванням процентів та реальна річна процента ставка по кредиту. Крім того, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача міститься у Паспорті споживчого кредиту, стандартизована форма) та є невід`ємною частиною Кредитного договору. Розрахунок платежів відображено та наведено у Графіку платежів, що є невід`ємною частиною Кредитного договору. Позивач була належним чином ознайомлена із зазначеними умовами та документами, що містять ці умови, що підтверджується її підписом у всіх вище перелічених документах. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, Кредитодавець надає позичальнику в кредит грошові кошти (кредит), а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у Договорі. Відповідно до п.3.3.1. п.3.3.2. Договору, Позичальник зобов`язується виплатити Кредитодавцю всю суму кредиту та проценти за користування кредитом (порядку та в строки, визначені Договором та дотримуватись умов здійснення кожного платежу відповідно до умов Договору. Крім того, відповідно Договору Факторингу № 21- ФП - ТК- 202103 від 01 березня 2021 року, право вимоги за Кредитним договором №001/00555/03/20 від 24.03.2020 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «ТАЙМ КРЕДИТ» передано ТОВ «ФАКТОР П» ідентифікаційний код 4192153). Відповідно п.3.5. укладеного Договору Факторингу № 21- ФП - ТК- 202103 01 березня 2021р.- «З моменту відступлення (передачі) Клієнтом Факторові вимоги, Фактор замінює Клієнта у правовідносинах, що існують на дату укладення даного Договору, в межах суми відступлених Прав Вимоги». Право вимоги було передано (відступлено) Клієнтом (Відповідач) відповідно Акту приймання-передачі відступлених прав 01 березня 2021р. Отже, представник відповідача вважає, що ТОВ «ТАЙМ КРЕДИТ» є неналежним відповідачем у справі. Відповідач заперечує, щодо розміру щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, оскільки Позивачем не надано доказів їх понесення. На підставі вищевикладеного просили суд визнати ТОВ «ТАЙМ КРЕДИТ» неналежним Відповідачем у справі та відмовити Позивачу в задоволенні позову у повному обсязі. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.03.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання представник відповідача не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. До суду направили відзив у якому просили суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.ч. 2, 3\~ст. 12 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з приписами ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст.\~627\~та ст.\~6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з вимогами\~ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу\~ст. 12 ЦПК України\~зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Встановлено, що 24.03.2020 р. між позивачкою [PERSON] та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЙМ КРЕДИТ» було укладено у простій письмовій формі кредитний договір №001/00555/03/20 від 24.03.2020 року, відповідно до якого Позивач отримала кредит у сумі 17 000,00 грн. на умовах терміновості, повернення та платності. Позивач просить визнати недійсним кредитний договір №001/00555/03/20 від 24.03.2020 року, укладений між нею та ТОВ «ТАЙМ КРЕДИТ», з моменту оформлення договору, застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з ТОВ «ТАЙМ КРЕДИТ» на її користь збитки у вигляді витрат по оплаті юридичних послуг у розмірі 9 800 гривень, посилаючись на те, що на момент отримання грошових коштів їй не було надано достовірної інформації, в тому числі, про проценти за користування кредитом, які значно перевищують розмір облікової ставки НБУ. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що в силу вимог\~ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). За змістом ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається зі змісту оспорюваного договору, в ньому встановлено всі істотні умови для такого виду договору, відповідно до вимог чинного на той час законодавства та інших нормативно-правових актів. Вся необхідна інформація про умови отримання кредиту, а саме: про умови надання споживчого кредиту, графік погашення і суми щомісячних платежів, про необхідність сплати комісійної винагороди банку, тощо, яка передує укладенню договору, була надана позичальнику, що підтверджується дослідженими судом доказами. Підписуючи оспорюваний договір, сторони дійшли згоди щодо укладання договору на зазначених у ньому умовах, в тому числі і сплати комісійної винагороди банку, а відтак, з власної ініціативи визначили для себе правила подальшої поведінки. Доказів того, що під час підписання оспорюваного кредитного договору позивач була обмежена у праві вибору кредитної установи та умов кредитування чи що є інші умови, які є несправедливими, матеріали справи не містять. Крім того, відповідно до\~ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільству, його моральним засадам. Згідно зі\~ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зі спірного кредитного договору вбачається, що він підписаний сторонами без будь-яких застережень та зауважень, що свідчить про вільне волевиявлення сторін при його укладанні. Належних та допустимих доказів того, що відповідачем та/або позивачем в момент підписання даного кредитного договору було недодержано вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 ЦК України, матеріали справи не містять. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач не довела належними і допустими доказами наявність обставин, що свідчать про недійсність оспорюваного договору в частині так і в цілому, в зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позову. Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Крім того, однією з обов`язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв`язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, в суду немає правових підстав для задоволення позову (правова позиція міститься в постанові Верховного суду України від 25.12.2013 року в справі № 6-94цс13). Стороною позивача не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що кредитний договір, укладений між сторонами, є несправедливим щодо нього, а всі твердження позивача з даного приводу судом розцінюються як його спосіб захисту власних інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить лише від його добросовісної поведінки при виконанні взятих на себе за кредитним договором зобов`язань. Під час розгляду справи суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) про те, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6\~статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя\~статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена\~статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена\~статтею 228 ЦК України. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6\~статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Outcome: dismissed