Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

Адвокат Ткаченко С.В. звернулась до суду в інтересах [PERSON] із позовом, в якому прохає: припинити право спільної часткової власності [PERSON] на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , що зареєстрований в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 17576291, шляхом його поділу на окремі об`єкти нерухомого майна; визнати за [PERSON] право власності на окремий об`єкт нерухомого майна утворений в результаті поділу житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , що складається: в житловому будинку літ. «А-1» приміщення: коридор «1-1» площею 6,3 м2; кімната «1-2» площею 11,2 м2; кімната «1-3» площею 7,8 м2; кухня «1-4» площею 7,3 м2; санвузол «1-5» площею 2,6 м2, по господарським будівлям і спорудам: літня кухня літ. «В»; сарай літ. «в», вбиральня літ. «Д», навіс літ. «літ.д», погріб вхідний літ. «Е», теплиця літ. «И», літній душ літ. «К», огорожа № 1,3, трубопровід № 4, колодязь № 5, вимощення № 6. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що [PERSON] належить 11/20 часток у праві власності спірного будинку на підставі Договору дарування від 19.03.2007, що посвідчений приватним нотаріусом Карнарук Н.В. за реєстраційним №2278. Реєстрація права власності підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.05.2007 за №14731976. Інформаційною довідкою від 13.01.2022 №294503919 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстр Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна підтверджується, що позивачка є власницею частки в розмірі 11/20 у праві спільної часткової власності на спірний житловий будинок, а власником частки в розмірі 9/20 є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22.08.1975, що посвідчений Третьою Полтавською ДНК за №2721. [PERSON] помер [INFO] , та після його смерті заведено спадкову справу №138 у Третій полтавській ДНК. Висновком щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] від 20.02.2022, що виконаний ФОП [PERSON] підтверджується, що за технічними показниками об`єктами нерухомого майна будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] може бути поділено на 2 об`єкти нерухомого майна та складається з 2 ізольованих квартир, що можуть бути виділені кожному співвласнику як окремі об`єкти нерухомого майна. При цьому позивач просить на її частку виділити майна, що на 7,81 м2 менше ніж припадає в житловому будинку А-1 на її частку в розмірі 11/20, що робить неможливим порушення прав іншого співвласника майна, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. Провадження у справі відкрито за ухвалою суду від 25.07.2022, розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 27.04.2023 підготовче провадження у справі було закрито з призначенням до судового розгляду по суті. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились. Від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримувала у повному обсязі. Відповідач правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався, причини не прибуття до суду не повідомив. За змістом ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, судом 25.07.2023 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] , належить 11/20 часток у праві власності спірного будинку на підставі Договору дарування від 19.03.2007 що посвідчений приватним нотаріусом Карнарук Н.В. за реєстраційним № 2278, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.05.2007 за № 14731976. Згідно інформаційної довідки від 13.01.2022 за № 294503919 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна підтверджується, що Позивачка є власницею частки в розмірі 11/20 у праві спільної часткової власності на спірний житловий будинок, а власником частки в розмірі 9/20 є [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 22.08.1975, що посвідчений Третьою Полтавською ДНК за № 2721. [PERSON] помер - [INFO] , відповідно до свідоцтва про смерть від 08.02.2010 серії [NUMBER] . Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 68322078 від 31.01.2022 вбачається, що після померлого [PERSON] заведена спадкова справа від 18.06.2010 за №138 у Третій полтавській ДНК. Після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся його син [PERSON] та на підставі його заяви була заведена спадкова справа. Згідно із копією спадкової справи, свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] видано було на частину земельної ділянки, загальною площею 6.1313 га наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 5324083700:00:014:0020, що знаходиться на території Нестеренківської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Згідно із нормою ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до ст.1220 ЦК України, відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Таким чином, оскільки після смерті [PERSON] його син [PERSON] прийняв спадщину за законом, проте не оформив своїх спадкових прав, останній з часу відкриття спадщини є власником спадщини, до кола якої входить 9/20 частка будинку [ADDRESS] . Технічна інвентаризація житлового будинку проведена станом на 12.12.2021, що підтверджується копією технічного паспорту виготовленого ФОП [PERSON] . Об`єкт нерухомого майна розміщується на земельній ділянці комунальної власності, загальною площею 1215 кв.м., що передана рішенням Полтавської міської ради № 363 від 24.12.1997. Відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] від 20.02.2022, що виконаний ФОП [PERSON] підтверджується, що за технічними показниками об`єкт нерухомого майна - будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , може бути поділено на 2 окремі об`єкти нерухомого майна. На частку [PERSON] , в розмірі - 11/20, згідно встановленого порядку користування, пропонується виділити окремий об`єкт нерухомого майна, що складається: в житловому будинку літ. «А-1» приміщення: коридор «1-1» площею 6,3м2; кімната «1-2» площею 11,2 м2; кімната «1-3» площею 7,8 м2; кухня «1-4» площею 7,3 м2; санвузол «1-5» площею 2,6 м2, по господарським будівлям і спорудам: літня кухня літ. «В»; сарай літ. «в», вбиральня літ. «Д», навіс літ. «літ.д», погріб вхідний літ. «Е», теплиця літ. «И», літній душ літ. «К», огорожа № 1,3, трубопровід № 4, колодязь № 5, вимощення № 6, що на 7,81 м2 менше ніж припадає в житловому будинку А-1 на частку [PERSON] в розмірі 11/20. На частку іншого співвласника, в розмірі - 9/20, згідно встановленого порядку користування, пропонується виділити окремий об`єкт нерухомого майна, що складається: в житловому будинку літ. «А-1» приміщення: кухня «2-1» площею 8,6 м2; коридор «2-2» площею 5,7 м2; кімната «2-3» площею 19,4 м2; кімната «2-4» площею 9,3 м2, по господарським будівлям і спорудам: літня кухня літ. «Б»; сарай літ. «б», вбиральня літ. «Г», погріб вхідний літ. «Ж», літній душ літ. «З», огорожа № 2, що на 7,81 м2 більше ніж припадає в житловому будинку А-1 на частку в розмірі 9/20. Таким чином,\~висновком експерта\~встановлюється, що будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , складається із 2 ізольованих квартир, що можуть бути виділені кожному співвласнику як окремі об`єкти нерухомого майна. Нормами чинного законодавства України визначено, що правовий режим спільної власності визначається нормами Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною власністю здійснюється за згодою всіх її власників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до ч. 1 ст.316ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом (ч. 2ст. 318 ЦК України). Частиною 1статті 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Згідно статті 364 ЦК України, співвласник має право на виділу натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Відповідно до ст.,ст. 358, 364 ЦК України кожен із співвласників спільної власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній власності. У частинах першій, третій статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У постанові Верховного Суду України від 03квітня 2013року в справі №6-12цс13 зроблено висновок, що «у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності, у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру)або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ(поділ)технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ)може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є непорядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Так, відповідно до рекомендацій Верховного Суду обов`язковою умовою виділу в натурі окремого об`єкту нерухомого майна з об`єкту нерухомого майна, який перебуває у спільній частковій власності (Домоволодіння) є технічна можливість виділення у приватну власність відокремленої частини Домоволодіння із самостійним виходом, яка є ізольованою від частин Домоволодіння, які належать іншим співвласникам. Згідно із ч. 2 ст. 367 ЦК України, у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Суд, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, оцінивши належність, допустимість, а також достатність наданих доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи, що реалізація права співвласника щодо виділу належної позивачеві частки в будинку не порушить прав інших співвласників, оскільки запропонований варіант виділу здійснено відповідно до чинного законодавства, частка позивача у спільній частковій власності на нерухоме майно, є відокремленою та може бути виділена в натурі, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved