Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

До Бабушкінського районного суду м.\~Дніпропетровська надійшов вищезазначений позов в обґрунтування доводів якого, позивач зазначила, що 17 грудня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №948. Оскільки спільне життя з відповідачем не склалося, що знайшло своє відображення у втраті почуття взаємної любові та поваги один до одного, просила суд шлюб між нею та відповідачем, розірвати. Позивач в судове засідання не з`явилася, про явку в судове засідання була повідомлена належним чином, від представника позивача надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримала просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій він просив відкласти прийняття рішення , вважає що рішення про розірвання шлюбу прийняте дружиною на емоціях. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, відповідно до копії свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] 17 грудня 2011 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , уродженцем м. Владивосток Російська Федерація, громадянином України та [PERSON] , [INFO] , уродженкою м. Дніпропетровськ, громадянкою України, актовий запис №948. Після реєстрації шлюбу прізвище подружжя « [PERSON] ». В період шлюбу у нас народились діти: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис N° 676, від 09.06.2012р.) [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис No 531, від 04.04.2017р.) [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис N° 283, від 17.02.2020р.) Відповідно дост.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.3 ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення для справи. Відповідно дост.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частина 1ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпередбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В пункті 126 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» суд наголосив на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 Конвенції також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…. так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні. Зважаючи на принцип рівноправності чоловіка та жінки, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Такого висновку дійшов Верховний Суд справа №442/6319/16-ц, постанова від 30.05.2019р. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливе, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому враховуючи визначену законом добровільність шлюбного союзу, позовна заява підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 110- 112 СК України,

Outcome: approved