Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 25.04.2017 перебуває в шлюбі з відповідачем. В шлюбі дітей не мають. Їх спільне життя склалося не найкращим чином, між ними було втрачено почуття любові та поваги. Спільне проживання припинене, спільного бюджету не мають та сумісне господарство не ведуть. Шлюб носить суто формальний характер, він розпався та відновленню не підялгає, його збереження вона вважає недоцільним.Просила строк на примирення не надавати. Просила розірвати шлюб між ними. 24.10.2022 судом постановлена ухвала про відкриття провадження у справі і призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 27.02.2023 судом постановлено ухвалу про направлення справи за підсудністю. 10.05.2023 судом постановлено ухвалу про прийняття справи до розгляду та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 26.05.2023 до суду надійшла заява відповідача [PERSON] , в якій він не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 25.04.2017 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] , актовий запис №812, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Згідно із ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Аналізуючи доводи позивача, наведені в обґрунтування позовних вимог, та обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що сім`я фактично розпалася, примирення між сторонами не можливе і позивач цього не бажає. Також встановлено, що сторони разом не проживають та ніяких стосунків, притаманних подружжю, не підтримують, спільне господарство не ведеться. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи відсутність неповнолітніх дітей, небажання позивача перебувати в шлюбі з відповідачем, суд вважає, що за таких обставин збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, оскільки шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Також суд враховує позицію відповідача, який не заперечував проти розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: approved