Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Заявник звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт належності правовстановлюючих документів, а саме трудової книжки [NUMBER] виданої 14 вересня 1979 року на прізвище « [PERSON] ». Свої вимоги мотивує тим, що вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з заявою про призначення пенсії за віком та надала при цьому трудову книжку та інші необхідні документи. Проте, 27 лютого 2023 року вона отримала відмову у зв`язку з наявністю розбіжностей зазначених у трудовій книжці з її паспортними даними. В зв`язку з невідповідностями у трудовій книжці та паспортними даними у неї виникають перешкоди в оформлені пенсії. В зв`язку з наведеним, просить заяву задовольнити. У судовому засіданні заявник заяву підтримала, дала пояснення аналогічні вищенаведеному, просить заяву задовольнити. У судовому засіданні представник заінтересованої особи ГУ ПФУ у Львівській області подала до суду письмові пояснення та зазначила, що заявником пропущений строк позовної давності для звернення до суду, але заперечень щодо задоволення заяви не висловила. Заслухавши пояснення заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. Зі змісту\~ст.4 ЦПК України\~вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~судам дано роз`яснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 12 даної Постанови роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення\~\~факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені та по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] прізвище, ім`я, по батькові заявника зазначено [PERSON] , [INFO] /а.с.5/. 14 вересня 1979 року заявнику було видано трудову книжку серії [NUMBER] , яка була заповнена російською\~мовою,\~де було\~зазначено прізвище\~заявника « [PERSON] »та зазначено дату народження працівника [INFO] /а.с.9/. Відповідно до записів, які містяться у трудовій книжці заявника серії [NUMBER] , остання з 06 вересня 1979 року по 25 липня 1997 року працювала на посаді диспетчера, а також продавцем універмагу «Львів». 10 листопада 1983 року заявник уклала шлюб з [PERSON] , та після реєстрації шлюбу заявник взяла прізвище чоловіка « [PERSON] ». У зв`язку із зміною прізвища, у трудову книжку заявника були внесені зміни, а саме прізвище « [PERSON] » було змінено і натомість нижче записано прізвище « [PERSON] » із зазначенням на внутрішньому боці обкладинки «Прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] на підставі свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 10 листопада 1983 року». Як убачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану №00040496624 від 12 липня 2023 року, прізвище заявника та її чоловіка 25 листопада 1997 року на підставі висновку Залізничного відділу ДРАЦС м.Львів від 17 жовтня 1997 року було змінено з [PERSON] на [PERSON] /а.с.8/. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25 листопада 1997 року повторно, прізвище заявника та її чоловіка зазначено вже як « [PERSON] » /а.с.5/. 04 листопада 1999 року Залізничним РВ УМВС України у Львівській області заявнику бул видано паспорт громадянина України, де прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено також, як [PERSON] /а.с.6-7/. Беручи до уваги, що дата народження заявника у паспорті громадянина України та трудовій книжці є однаковими, прізвище, ім`я та по батькові у трудовій книжці співпадають з паспортними даними, у суду не виникає сумнівів, що трудова книжка належать заявнику [PERSON] . 27 лютого 2023 року рішенням про відмову у призначенні пенсії №134550021255 за підписом заступника начальника відділу призначення пенсій Погорілої Є. повідомлено заявника [PERSON] , що її страховий стаж становить 03 роки 11 місяців 5 днів, якого недостатньо для призначення пенсії та зазначено, що до страхового стажу не враховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою [NUMBER] , оскільки зазначене прізвище на титульній сторінці « [PERSON] » не відповідає даним паспорта /а.с.11/. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. У правовій позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17 зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним. Таким чином, з аналізу вищевказаних документів, судом достовірно з`ясовано, що прізвище, ім`я, по батькові заявника на день звернення до ГУ ПФУ у Львівській області з заявою про призначення пенсії за віком є [PERSON] , прізвище заявника було змінено 25 листопада 1997 року на підставі висновку Залізничного відділу ДРАЦС м.Львів з « [PERSON] » на « [PERSON] », а відтак, у суду не виникає сумнівів, що трудова книжка [NUMBER] видана 14 вересня 1979 року на ім`я « [PERSON] » належить заявнику. Щодо доводів заінтересованої особи про пропуск [PERSON] передбаченого ст.257 ЦК України трьохрічного строку позовної давності для звернення до суду, суд вважає вищевказані твердження заінтересованої особи некоректними, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1\~ст.257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч.1\~ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ч.1\~ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Спірні правовідносини щодо встановлення факту, який має юридичне значення, регулюються главою 6 розділу IV ЦПК України. Факти, що мають юридичне значення, це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Аналіз положень ст.315 ЦПК України свідчить про те, що факт належності правовстановлюючого документу встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. У даному випадку підставою звернення заявника [PERSON] до суду\~була відмова\~в призначенні\~пенсії за\~віком згідно\~з рішенням\~заступника начальника\~відділу призначення\~пенсій Погорілої\~Є. від 27 лютого 2023 року та сам факт належності заявнику трудової книжки не несе юридичного наслідку щодо вирішення її прав та обов`язків, оскільки його встановлення буде лише підтвердженням належності правовстановлюючого документу саме заявнику. Судом встановлено, що днем, коли [PERSON] дізналася про своє невизнане право на пенсію на віком є день одержання вищевказаного рішення від 27 лютого 2023 року, тобто строк позовної давності нею не пропущений. Враховуючи вищенаведене, а також те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не заявлено під час розгляду справи про наявність в даному випадку спору із [PERSON] , доводи заінтересованої особи про пропуск заявником у даній справі строку позовної давності є безпідставними і відхиляються судом. Враховуючи наведене, суд, оцінивши докази по справі в їх сукупності, вважає, оскільки вищевказаний факт підтверджений письмовими доказами, іншим шляхом встановити факт належності заявнику трудової книжки неможливо, встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявнику для оформлення та нарахування пенсії і не пов`язане із спором про право, за таких обставин, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Окрім цього, звертаючись із зазначеною заявою до суду, заявником [PERSON] до матеріалів заяви долучено квитанцію № 61 від 15 липня 2023 року про сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн. /а.с. 2/. Відповідно до\~п.4\~ч.\~2\~ст.\~4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» розмір\~ставки судового\~збору за\~подання до\~суду заяви\~у справах\~окремого провадження\~фізичною особою,\~становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (536,80 грн.) Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір»\~сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. З огляду на вищевикладене та враховуючи переплату заявником судового збору у розмірі 536,80 грн., суд вважає, що наявні правові підстави для повернення заявнику надмірно сплачений судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Outcome: approved