Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] звернулась до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що з відповідачем у справі перебувала з 02 березня 2002 року по 07 жовтня 2009 року в зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду був розірваний. Від шлюбу є донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Зазначала, що за рішенням Київського районного суду м. Одеси з відповідача на її користь на утримання доньки були стягнути у 2018 році аліменти. 16 березня 2018 року на виконання вказаного рішення суду, Київським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист №520/126555/17 про стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , який було передано на примусове виконання до Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 липня 2020 року було змінено розмір аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] та стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Вказувала, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 липня 2020 року набрало законної сили та в даний час перебуває на примусовому виконанні в Другому Приморському відділі державної виконавчої служби м. Одеси Головного управління юстиції в Одеській області (далі Другий Приморський ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області). Стверджувала, що [PERSON] не у повному обсязі сплачував аліменти, в результаті чого станом на 01 грудня 2022 року у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 51701,61 грн., що підтверджується розрахунком Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 02 грудня 2022 року. Посилаючись на те, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, позивачка просила суд стягнути з останнього на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки у розмірі 51701,61 грн. Ухвалою суду від 17 лютого 2023 року справа була прийнята до провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 36). Ухвалою суду від 30 травня 2023 року підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 68). Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Раніше надала заперечення на відзив (а.с. 87-88). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні у повному обсязі. Раніше надав через канцелярію суду відзив на позов, в обґрунтування якого зазначив, що матеріальної можливості сплачувати заборгованість по аліментам та неустойку у нього немає, оскільки він є інвалідом 3 групи, отримає пенсію в розмірі 2093,00 грн. Зазначав, що проживає в квартирі своєї сестри разом з матір`ю, 1947 року народження, яка є пенсіонеркою та отримає пенсію 3000,00 грн. та тіткою, 1947 року народження, яка є інвалідом дитинства (хвора на шизофренію з 18 років) та отримує пенсію 3000,00 грн. Сестра проживає окремо та періодично їм допомагає. Вказував, що він не працює, оскільки хворіє, так як у нього застарілий перелом хребту, протез стегнового суглобу, та після черепно - мозкової травми страждає на епілептичні напади (а.с. 72). Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 15 Сімейного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються зазначені правовідносини. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна із сторін повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 02 березня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеса, актовий запис № 95, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 10). 07 жовтня 2009 року шлюб між сторонами був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 11). Від шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). Донька проживає з матір`ю. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Київського районного суду м. Одеси з відповідача на користь позивачки на утримання дитини, доньки [PERSON] , [INFO] , були стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 11 квітня 2008 року до досягнення дитиною повноліття. 16 березня 2018 року на виконання вказаного рішення суду, Київським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист №520/126555/17 про стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , який було передано на примусове виконання до Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 липня 2020 року, яке набрало законної сили було змінено розмір аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] та стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що відповідач рішення суду щодо стягнення аліментів на утримання доньки у повному обсязі не виконує, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість по аліментам. Постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 15 вересня 2022 року було накладено арешт на грошові кошти, шо містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику (а.с. 83-84). Зі змісту розрахунку заборгованості по аліментам від 02 грудня 2022 року, виданого Другим Київським ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області вбачається, що станом на 01 вересня 2022 року у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 51701,61 грн. (а.с. 87). Згідно попереднього розрахунку державного виконавця станом на 12 серпня 2021 року заборгованість відповідача склала 44173,11 грн. (а.с. 87). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 22 червня 2023 року, виданого заступником начальника Київського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області (м. Одеса) Фішер В.В. вбачається, що станом на 22 червня 2023 року у відповідача з урахуванням рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 липня 2020 року про збільшення розміру аліментів до 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2017 року до досягнення дитиною повноліття, виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 48822,61 грн. (а.с. 109). Частиною другої ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 зазначено, що положення Цивільного кодексу України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 ч.1 ст.196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Водночас стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Судом встановлено, що на час звернення до суду з позовом відповідач мав заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується відповідними доказами, наявними в матеріалах справи. Крім того, встановлено, що саме з вини відповідача виникла у нього заборгованість по аліментам. Оскільки обов`язок зі сплати аліментів не виконаний та протермінований, то у позивачки виникло право на стягнення пені за несвоєчасне виконання аліментних зобов`язань. У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 648/1102/19 зазначено, що «розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому ст. 195 СК України. Обчислюючи розмір неустойки (пені) за період із жовтня 2021 року до січня 2023 року включно, суд враховує здійснення відповідачем часткових платежів за наявності заборгованості зі сплати аліментів за попередні періоди, що необхідно враховувати при визначенні розміру неустойки. Згідно з указаним вище правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц щодо порядку обчислення неустойки (пені) розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 %. Кількість прострочених днів з жовтня 2021 року до січня 2023 року включно, становить 624 днів. Розмір неустойки (пені) становить 60837,19 грн, з яких за: - жовтень 2021 року - розрахунок пені з урахуванням часткових платежів становить 9360,00 грн (1500,00 х 624 х 1 %); - грудень 2021 року - розрахунок пені з урахуванням часткових платежів становить 3334,59 грн (553,00 х 603 х 1 %); - січень 2022 року - розрахунок пені з урахуванням часткових платежів становить 8715,00 грн. (1500,00 х 581 х 1 %); - лютий 2022 року - розрахунок пені з урахуванням часткових платежів становить 8295,00 грн (1500,00 х 553 х 1 %); - березень 2022 року - розрахунок пені з урахуванням часткових платежів становить 7830,00 грн (1500,00 х 522 х 1 %); - травень 2022 року - розрахунок пені з урахуванням часткових платежів становить 6915,00 грн (1500,00 х 461 х 1 %); - липень 2022 року - розрахунок пені з урахуванням часткових платежів становить 6465,00грн (1500,00 х 431 х 1 %); - серпень 2022 року - розрахунок пені з урахуванням часткових платежів становить 1944,00грн (486,00 х 400 х 1 %); - жовтень 2022 року - розрахунок пені з урахуванням часткових платежів становить 1491,60 грн (440,00 х 339 х 1 %); - листопад 2022 року - розрахунок пені з урахуванням часткових платежів становить 1501,74 грн (486,00 х 309 х 1 %); - грудень 2022 року - розрахунок пені з урахуванням часткових платежів становить 1265,26 грн (453,50 х 279 х 1 %); - січень 2023 року - розрахунок пені з урахуванням часткових платежів становить 3720,00 грн (1500,00 х 248 х 1 %); Частиною дев`ятою статті 7 СК України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Отже, зі відповідача підлягає стягненню неустойка (пеня), нарахована за період з жовтня 2021 року до січня 2023 року включно, однак її розмір значно перевищує сукупний розмір заборгованості за аліментами за цей період 60837,19 грн. Встановивши, що розмір неустойки (пені) за спірний період значно перевищує сукупний розмір заборгованості за аліментами, врахувавши загальні засади справедливості та розумності регулювання сімейних відносин, суд дійшов до висновку щодо необхідності застосування положення ст. 196 СК України та стягнути зі відповідача на користь позивачки пеню у розмірі 48822,61 грн., розмір якої не перевищує суму заборгованості згідно останнього розрахунку. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача, у разі відмови в позові на позивача. Від сплати судового збору позивачка звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Судовий збір по справі складає 1073,60 грн., які позивачкою не сплачені, оскільки від сплати судового збору остання звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial