Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя. В обгрунтування позову зазначає, що з 07 квітня 2020 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. На даний час сім`я розпалася через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, подальше спільне життя суперечило б її інтересам. В період шлюбу сторонами за спільні кошти придбані легкові автомобілі : HYUNLAI 130, 2010 року випуску, номерний знак [NUMBER] , NISSAN Rogue, 2017 року випуску, номерний знак [NUMBER] , SKODA Fabia, 2009 року випуску, номерний знак [NUMBER] , трикімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 77,5 кв.м., житловою площею 54,2 кв.м. Крім того, сторони мали спільні заощадження в сумі 18000 доларів США, які знаходяться у відповідача на зберіганні. Добровільно відповідач відмовляється поділити спільне майно, а тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. [PERSON] просить суд, з урахуванням уточнень, провести розподіл спільного сумісного майна подружжя та визнати за нею право власності на частину трикімнатної квартири [ADDRESS] , автомобіль NISSAN Rogue, 2017 року випуску вартість якого порівнянна з вартістю двох транспортних засобів, що залишаються у відповідача,1/2 частину грошових коштів, а саме 9000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 329117,40 грн., стягнувши зазначену суму з відповідача та судові витрати ( а.с. 144-150). Не погодившись з позовом в частині поділу майна подружжя [PERSON] в особі представника, надав відзив на позовну заяву, в якому стверджує, що обов`язковому з`ясуванню підлягають джерела придбання майна, яке, на думку відповідача, є об`єктом його особистої приватної власності, оскільки за відомостями Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, за період з 2017 р. по 2020 р. ним отримано від здійснення підприємницької діяльності 2 464 593,25 грн.Саме за ці кошти придбана квартира у вересні 2021 р. за 1 159275,00 грн.та у березні 2021 р. автомобіль SKODA вартістю 129 200 грн., у червні 2020 року- автомобіль NISSAN вартістю 594300 грн., у січні 2022 року-автомобіль HYUNLAI за 189200 грн. , тобто на загальну суму- 2 464593 грн. , що відповідає сумі доходу за 2017-2020 р.р. До укладення шлюбу придбано за особисті кошти автомобіль Skoda Octavia F5 та відчужено у липні 2020 року. З позовом [PERSON] про розірвання шлюбу згоден ( а.с. 63-65). У відзиві на уточнену позовну заяву [PERSON] посилається на те, що ні існування, ні привласнення грошових коштів у розмірі 18000 доларів США не визнає, під час досудового кримінального провадження, здійсненого за заявою позивача, не виявлено та не вилучено грошових коштів , не встановлено джерела їх походження, цих обставин [PERSON] не повідомляв, а висновок досудового розслідування про їх спільну сумісну власність безпідставно Навіть, якщо припустити ймовірність існування цих коштів, то слід враховувати суму отриманого доходу та вартість спільного майна-квартири і трьох автомобілів в доларах, а також різницю між доходами та витратами - 11 964,78 доларів. Таким чином, 6035,22 дол. США теоретично могли бути спільними коштами . Зазначає, що після введення карантинних обмежень фактично припинились його доходи, з травні 2021 року не здійснює підприємницьку діяльність, переїхав з сім`єю у Харківську область. Автомобіль Skoda продав у листопаді 2021 року за довіреністю. Просить врахувати, що сторони перебували у шлюбі незначний період часу ( а.с. 115-119,123-127,206-209,232-235). Позивачем надані письмові пояснення, зазначивши, що відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу того, що спірне майно придбано ним за особисті кошти.Відповідно до наданих [PERSON] відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, відповідач з 07.11.2016 року по 11.05.2021 року займався підприємницькою діяльністю як фізична особа- підприємець та перебував на спрощеній системі оподаткування, що передбачає особливий механізм справляння податків і зборів і веденням спрощеного обліку та звітності.В податкових деклараціях платника єдиного податку зазначається не чистий оподатковуваний дохід ФОП, а дохід, отриманий протягом звітного періоду без вирахування з нього документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю такого підприємця та податкових зобов`язань. Таким чином, у податкових деклараціях [PERSON] не була зазначена сума чистого оподатковуваного доходу. Оскільки види діяльності відповідача (виробництво меблів, надання послуг перевезення, вантажний автотранспорт, роздрібна торгівля меблями)пов`язані з суттєвими витратами на закупівлю комплектуючих, матеріалів, обладнання, оплату паливно-мастильних матеріалів, відповідно сума чистого оподатковуваного доходу, який ним отриманий є значно меншим за той розмір доходу, який ним зазначений в податкових деклараціях платника єдиного податку.Отже, такі відомості не можуть вважатися належним та допустимим доказом того, що спірне рухоме та нерухоме майно придбане за особисті кошти відповідача.Оскільки автомобілі, квартира та грошові кошти в сумі 18000 доларів США придбані під час шлюбу сторін, це майно є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між сторонами ( а.с. 236-240). Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 20.09.2022 частково задоволена заява [PERSON] про забезпечення позову та накладено заборону на відчуження квартири [ADDRESS] , легкових автомобілів Hyndai, реєстраційний номер [NUMBER] , Nissan Rogue, державний номер [NUMBER] , Skoda Fabia, державний номер [NUMBER] , зареєстровані за [PERSON] ( а.с. 57-58). Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 18.05.2023, за клопотанням позивача, витребувані у Відділі поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області матеріалі кримінального провадження, яке внесено до ЄРДР за № 12022221220000885 від 18.08.2022 та закритого на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України (т. 2 а.с. 28-29). Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, допитавши свідка, перевіривши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного. [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 квітня 2020 року, мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] ( а.с. 9-10). В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що сімейні відносини поступово погіршувались, оскільки відповідач був залежний від алкоголю, не приділяв уваги дитині, влаштовував сварки, проявляв неповагу та бив дружину, у зв`язку з чим вона зверталась до поліції, а у вересні 2022 р. забрав телефон, спричинив їй тілесні ушкодження, вигнав з квартири та замінив замки, речі вивіз. Шлюбно-сімейні відносини були припинені у липні 2022 року. Через воєнний стан вона з дитиною перебувала у іншому місті, а повернувшись у вересні відповідач повідомив, що йому краще без сім`ї. Відповідач проти позову про розірвання шлюбу не заперечував, причини розпаду сім`ї не спростовував та пояснень щодо розлучення не надав. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини тривалий час, спільного господарства не ведуть, разом не проживають, наполягають на розірванні шлюбу, оскільки їх сім`я розпалася остаточно, відновлена бути не може, подальше спільне життя подружжя, примирення і збереження сім`ї неможливі, шлюб існує формально, його збереження суперечило б їх інтересам. Згідно ст.21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст. 55 СК України). Відповідно до ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За положеннями ст. 110 СК України кожен із подружжя має право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, тобто припинення шлюбних правовідносин. При цьому подальше збереження шлюбу в будь-якому випадку можливе лише на паритетних засадах-на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що відносини між подружжям фактично вичерпані, відновлювати сімейні стосунки сторони намірів не мають, заперечують проти подальшого збереження сім`ї . За таких обставин позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. За час проживання в шлюбі було придбано та зареєстровано на ім`я відповідача: -трикімнатна ізольована квартира [ADDRESS] , загальною площею 77,5 кв.м., житловою площею 54,2 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу від 16.09.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2457371163120; номер запису про право власності: 43998810), вартістю 1 159 275 грн. ( а.с. 26-29); -легковий автомобіль марки Nissan Rogue, 2017 року випуску, червоного кольору, об`єм двигуна 2488 куб.см., номер кузова (шасі) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , дата державної реєстрації 13.06.2020; -легковий автомобіль марки Skoda Fabia, 2009 року випуску, об`єм двигуна 1198 куб.см., номер кузова (шасі) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , дата державної реєстрації 05.03.2021; -легковий автомобіль марки Hyundai I30, 2010 року випуску, чорного кольору, об`єм двигуна 1396 куб.см., номер кузова (шасі) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , дата державної реєстрації 21.01.2022 ( а.с. 48). Згідно зі звіту про оцінку транспортних засобів, ринкова вартість автомобіля Skoda Fabia, 2009 року випуску становить 277300 грн., автомобіляHyundai I30, 2010 року випуску-279 500 грн., автомобіля Nissan Rogue, 2017 року випуску-581300 грн.( а.с. 153-194). Судом також установлено, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] здійснював підприємницьку діяльність, доход за 2020 рік склав 386 000,45 грн., за 2021 рік- 20 000 грн. Відповідач підтвердив, що після введення карантинних обмежень припинив здійснювати підприємницьку діяльність у м.Попасна та переїхав з сім`єю у м.Харків. На підтвердження наявності власних доходів на придбання рухомого та нерухомого майна [PERSON] надав інформацію з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків від 09.10.2022 про його доходи, як суб`єкта господарювання. Загальна сума його доходу становить за податковими деклараціями: за 2017 р. - 132 600 грн., за 2018 р.-870 600 грн., за 2019 р. -999 500 грн., за 2020 р. 386 000,45 грн., від продажу рухомого майна у 2019 році отримано -75 892, 80 грн. ( а.с. 66-67, 213-214). Відповідач зазначив, що його дохід за 2017-2020 р.р. склав 2 464 593,25 грн., а тому все придбане у 2020- 2022 р.р. рухоме і нерухоме майно на таку ж суму належить йому на праві власності і дружина ніякого відношення до цього майна не має. При цьому, хто за цей період повністю утримував [PERSON] , забезпечував його життєдіяльність, оплачував повсякденні витрати, якщо всі зароблені гроші він заощаджував для придбання у майбутньому нерухомого та рухомого майна , не повідомив. Крім того, на спрощеній системі оподаткування ФОП веде облік лише доходів, тоді як на загальній системі- ведеться облік як доходів, так і витрат, оскільки ФОП має сплачувати податки з суми чистого доходу.Отже, дані податкових декларацій [PERSON] не відображають інформацію про дохід, з урахуванням витрат, пов`язаних з господарською діяльністю.Як стверджує позивач, види діяльності чоловіка, як фізичної особи-підприємця, були виробництво інших меблів ( основний вид діяльності), роздрібна торгівля меблями, іншими товарами для дому, вантажний автотранспорт та послуги перевезення речей (переїзду). Таким чином, підрахунки у запереченнях на позов про повну відповідність (до гривні) суми доходу, отриманого ФОП на спрощеній системі оподаткування за чотири роки сумі витрат на квартиру і три автомобілі є хибними. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] -мати позивача пояснила, що сторони стали разом проживати у квартирі, яку орендували, з 2017 року, дочка працювала, відповідач почав займатися підприємницькою діяльністю, після одруження та народження у них дитини придбали автомобільNissan Rogue, 2017 року випуску, червоного кольору на гроші, отримані за час декретної відпустки, допомоги при народження дитини та особистих заощаджень. У 2020 році свідок продала будинок, автомобіль та у зв`язку з переїздом сторін у м.Харків, вона та батько відповідача порівну оплатили вартість придбаної спірної трикімнатної квартири. Відповідач не працював, матеріальну допомогу сім`ї не надавав, проте разом з батьком позивача займався перепродажем автомобілів та мав дохід, на початку 2022 року став зловживати спиртними напоями ( а.с. 108-109, т. 2 а.с.10-14). Доводи відповідача про придбання спірної квартири за його особисті кошти, що він заробив за декілька років до реєстрації шлюбу, спростовуються наданим суду договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 16.09.2021 , з п.5 якого вбачається, що « покупець набуває вищевказане майно у спільну сумісну власність подружжя.Договір укладено за згодою дружини покупця, про що нотаріусу подано відповідну заяву про згоду, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом ХМНО Кошель Т.В. 16.09.2021 року за реєстровим № 6171 та яка зберігається у справах приватного нотаріуса ХМНО Кошель Т.В.»( а.с. 27). Під час вчинення зазначеного правочину [PERSON] не повідомив про свій намір придбати квартиру на праві особистої приватної власності, якщо він вважав, що майно придбавалось за особисті грошові кошти. У нього не було жодних перешкод для зазначення цих обставин безпосередньо в тексті договору купівлі-продажу від 16.09.2021 року (постанова Верховного Суду від 17 лютого 2022 року у справі № 642/3248/19 (провадження № 61-3251св21). Норми Сімейного кодексу України (далі - СК України) у статтях 57 та 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з яким майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя( ч.1 ст. 61 СК України). Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц ( провадження № 14-325 цс 18), від 11квітня 2019 року у справі №339/116/16-ц (провадження№ 61-15462св18),а також у постанові Верховного Суду від 28 грудня 2022 року у справі №676/4308/21(провадження№ 61-7301св22). Отже, на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведення. За положеннями частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною третьої статті 12, частиною першої статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належних та допустимих доказів на спростування презумпції спільності права власності колишнього подружжя на спірне майно матеріали справи не містять та відповідачем не надано. Доводи відповідача щодо його повної фінансової участі у приданні спірної квартири, а також автомобілів є безпідставними, оскільки зазначена квартира та автомобілі набуті сторонами у власність за час зареєстрованого шлюбу, тому діє презумпція належності такого майна подружжю, унаслідок чого у позивача відсутній процесуальний обов`язок доведення існування коштів для придбання квартири, а [PERSON] презумпцію спільності майна подружжя не спростував. Частинами першою, четвертою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. В порядку поділу спільного майна подружжя, з урахуванням обставин справи, позовних вимог, суд вважає за необхідне визнати право власності за позивачем [PERSON] на частину спірної квартири [ADDRESS] , в якій зареєстрований з лютого 2022 року [PERSON] і дочка сторін [PERSON] , 2020 року народження ( а.с. 39). Згідно правових позицій Верховного Суду поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71СК України). У випадку множинності об`єктів нерухомого майна,що перебуває у спільній власності сторін, суду належить розглянути можливість здійснити поділ майна таким чином, щоб не зобов`язувати сторону сплачувати компенсацію. До подібних правових висновків дійшов Верхоіний Суд у постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 565/495/18 (провадження № 61-1539св19), від 09 червня 2021 року у справі № 537/5528/16 (провадження № 61-11253св20). Тобто, вирішуючи спір про поділ майна подружжя, суд повинен розглянути можливість здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя у спосіб без визначення грошової компенсації, або з визначенням такоїу мінімальному розмірі. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). До спільного майна подружжя, шо підлягає поділу, належать також три автомобілі Skoda Fabia, 2009 року випуску, державний номер [NUMBER] , Hyundai I30, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] , Nissan Rogue, 2017 року випуску , державний номер [NUMBER] . Посилання відповідача на те, що автомобіль Skoda Fabia придбано 05.03.2021 за кошти від продажу автомобіля Skoda Octavia F5, що придбано до реєстрації шлюбу , необґрунтовані, оскільки цей автомобіль відчужено у липні 2020 року, а доказів того, що саме за ці кошти набуто інший автомобіль у березні 2021 року не надано. Аргументи відповідача про наявність у нього у власності двох автомобілів Nissan Rogue, Hyundai [NUMBER] , оскільки у листопаді 2021 року автомобіль Skoda Fabia був ним продано за довіреністю, суд не приймає. Довіреність, зокрема з правом розпорядження (продаж) транспортним засобом, не створює право власності цього автомобіля для довіреної особи , не є договором купівлі-продажу та може бути скасована .Дотепер автомобіль зареєстрований за відповідачем, у нього залишається право власності на цей транспортний засіб, тому автомобіль входить до складу спільного сумісного майна, що підлягає розподілу між подружжям. Суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та в порядку поділу автомобілів визнати за нею право власності на автомобіль NISSAN Rogue, державний номерний знак [NUMBER] вартістю581 300 грн. , виходячи з наступного. Як стверджує відповідач у своїх письмових поясненнях , з березня 2021 року він не користується автомобілем NISSAN Rogue через погіршення свого фінансового стану та дорогу вартість обслуговування, тому вирішив його продати, виставив на продаж. На заміну зазначеного автомобіля, придбав у березні 2021 року автомобіль Skoda Fabia , у січні 2022 року автомобіль Hyundai I30, яким користується ( с. 233-234). В судовому засіданні позивач пояснила, що автомобіль NISSAN Rogue перебував у її користуванні, тому вона претендує на нього при поділі автомобілів. Ринкова вартість автомобіля Skoda Fabia державний номер [NUMBER] , складає 277 300 грн. , автомобіля Hyundai I30, державний номер [NUMBER] - становить 279 500 грн., а всього 556 800 грн, що менше на 12250 грн. вартості, яка припадає на долю відповідача, тому зазначена сума грошової компенсації підлягає стягненню з позивача. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача половини грошових заощаджень подружжя, які знаходились в квартирі за місцем проживання сім`ї та не повернуті, [PERSON] посилалась на те, що у вересні 2022 р., після повернення з прогулянки додому вона виявила розкидані по квартирі речі та відсутність коштів, звернувшись з відповідною заявою до органів поліції. Згідно інформації відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління національної поліції в Харківській області від 15.05.2023, за заявою [PERSON] внесені відомості до ЄРДР № 12022221220000997 від 15.09.2022 за ознаками складу кримінального провадження, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України, яке закрито на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України. Також, [PERSON] звернувся з заявою про вчинення кримінального правопорушення за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК, на підставі якої внесені відомості до РДР № 12022221220000885 від 18.08.2022 ( т. 2 а. с. 25). Як вбачається з постанови відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління національної поліції в Харківській області від 12.10.2022, [PERSON] повідомила, що 18.08.2022, під час воєнного стану, невстановлена особа таємно заволоділа її майном та грошовими коштами , що знаходились за місцем її проживання- кв. [ADDRESS] . Допитана в якості потерпілого [PERSON] пояснила, що 17.08.2022 у неї стався конфлікт з чоловіком, після чого вона з дочкою переїхала до своєї матері. Наступного дня приїхала додому з метою забрати деякі речі та не змогла попасти в квартиру та відчинити вхідні двері своїми ключами.Стверджувала, що вона в подальшому намагалася попасти в квартиру, зв`язатися з чоловіком, але все марно.В квартирі знаходились її власні речі, придбані до шлюбу (хутряні вироби, золоті прикраси),побутова техніка та електроніка, а також кошти в сумі 18000 доларів США. [PERSON] , допитаний як свідок, підтвердив, що 17.08.2022 з квартири зникли хутряні вироби, золоті прикраси його дружини. Наступного дня золоті прикраси йому повернули, відносини з дружиною розлагодились і вона з донькою переїхала до іншої квартири. [PERSON] добровільно видів співробітникам поліції хутряні вироби та золоті прикраси своєї дружини, що набуті до шлюбу, які оглянуті 01.10.2022 у присутності понятих, вилучені та передані на відповідальне зберігання [PERSON] . В ході досудового розслідування також встановлено, як випливає з постанови, що грошові кошти в сумі 18000 доларів США, побутова техніка та електроніка були набуті у зареєстрованому шлюбі, тому питання щодо їх поділу повинні вирішуватися в порядку цивільного судочинства в суді ( а.с. 101-104). Судом досліджені матеріали кримінального провадження № 12022221220000885 від 18.08.2022 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та встановлено, що 17.08.2022 до ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП у Харківській області звернувся [PERSON] , який повідомив про викрадення невідомими особами з його квартири [ADDRESS] належного [PERSON] майна, а саме 28 000 доларів США, двох норкових шуб, золотих прикрас загальною вагою біля 40 гр. При допиті в якості потерпілого 19.08.2022 р. [PERSON] повідомив, що цього дня він згадав, що грошові кошти та ювелірні вироби він переховав в кухні та дізнався, що шуби дружина в кінці липня відвезла до своєї матері через поїздку в кінці липня 2022 р. до свого батька. На кухні знайшов грошові кошти в сумі 28 тис.доларів США, а також ювелірні вироби. У зв`язку з тим, що останнім часом він вживав алкоголь , то забув, куди переховав гроші і золоті прикраси , які належать йому та його дружині, тому кримінальне провадження попросив закрити, ніяких претензій ні до кого немає. У присутності понятих , із застосування відеозйомки та фотойомки, ст. слідчим проведено огляд предметів, в процесі якого потерпілий [PERSON] надав грошові кошти в сумі 28 тис. доларів США і золоті вироби, які він зазначив у заяві про викрадення 17.08.2022 . [PERSON] пояснив, що гроші і ювелірні прикраси він знайшов у власній квартирі, зазначене переховав в іншу кімнату, а саме в приміщення кухні на верхню полицю під скло на шафі. Після огляду гроші і ювелірні вироби ( два браслета, три жіночі обручки, чоловіча обручка, жіночі сережки, ладанка, два ланцюжки) повернуті потерпілому. При цьому, [PERSON] у своїх поясненнях підтвердив, що прикраси і частину грошей він не віддав [PERSON] . Постановою СВ ВП № 2 ХРУП №3 ГУНП в Хаківській області кримінальне провадження за ознаками ч.4 ст. 185 КК України закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення ( п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України). Оцінивши надані докази суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог, наявність у подружжя заощаджень в сумі 28 000 доларів США, які є їх спільною сумісною власністю.Після припинення шлюбно-сімейних відносин [PERSON] кошти та золоті прикраси залишив собі. За таких обставин , суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в порядку поділу майна подружжя 9000 доларів США, тобто в межах заявлених позовних вимог ( ч.2 ст. 264 ЦПК України). За правилами ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (12405 грн.) , позовної заяви про розірвання шлюбу- 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб-992,40 грн. на час пред`явленння у 2022 році. Позивачем сплачено при пред`явленні позову судовий збір в сумі 9364,50 грн. ( а.с. 19,40), який підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] . Суму недоплаченого судового збору в сумі 4032,90 грн. через уточнення позовних вимог, необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved