Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

25 квітня 2023 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, від імені якого діє представник Ляр Д.Ю. , посилаючись на статті 509, 525-527, 530, 598, 599, 610, 629, 1050, 1054 ЦК України, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 09.04.2012 в розмірі 55160,89 гривень та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2 684 гривні. В обґрунтування позову позивач послався на те, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 09.04.2012, чим підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які діяли на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується її підписом у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. При укладанні договору сторони керувалися частиною 1 статті 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та Правила надання банківських послуг» і «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додана до позову. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50 000,00 гривень відповідно до пунктів 2.1.1.2.3 договору, на підставі якого відповідач при укладанні договору дала свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Згідно з п. 2.1.1.12.7.2 договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на сайті банку www.privatbank.ua, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджено п.2.1.1.12.6 договору. В порушення пункту 2.1.1.5.5 договору, а також статей 509, 526, 629, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 13.03.2023 становить в загальній сумі 55160,89 гривень, яка складається з наступного: 50830,43 гривень - заборгованість за кредитом; 4330,46 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом. Ухвалою судді від 08 травня 2023 року, після виконання вимог частини 6 статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд справи з викликом сторін на 07 червня 2023 року. Ухвалою суду від 07 червня 2023 року судовий розгляд справи було відкладено на 04 серпня 2023 року на підставі частини 4 статті 223 ЦПК України. 17 липня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просила відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що анкета-заява від 09.04.2012, яка підписана сторонами, не міститься кредитного ліміту та встановленої процентної ставки, строку надання банківських послуг, вибору валюти, не містить узгодження умов та порядку випуску і видачі відповідачу кредитних карток, як і не містить узгодження умов та порядку щодо зміни умов кредитування та обслуговування кредитних карток, що стосується встановлення (зменшення/збільшення) кредитного ліміту. Не містить договір і строку повернення кредиту (користування ним) та інших умов надання банківських послуг, не додано доказів про видачу та отримання кредитної картки. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці «Умови та Правила надання банківських послуг» і «Тарифи Банку», які долучені до справи, розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати коштів за простроченим тілом кредиту та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, в розмірах і порядках нарахування. Зміна умов кредитування відбувалася вісім разів, однак підпису відповідача не має, а отже і підтвердження обізнаності її зі зміною умов кредитування, як і докази надсилання банком на ім`я відповідача повідомлення про зміну умов кредитування та їх прийняття відповідачем, матеріали справи не містять, «Умови та Правила надання банківських послуг» відповідачем не підписувалися. Згідно витягу з Умов та Правил є Пам`ятка клієнта, яка видається позичальнику, визначає, зокрема, умови кредитування, вид кредитної картки. Така Пам`ятка у матеріалах справи відсутня, відповідачем не підписувалась, що підтверджує відсутність між сторонами відносини кредитування. Документи, які додано до матеріалів цивільної справи, не містять доказів, які б підтверджували надання можливості позичальнику мати доступ до кредитних коштів, зокрема, доказів отримання нею кредитної карти з ПІН-кодом для верифікації в платіжній системі та відкриття рахунку, оскільки надана позивачем довідка про видачу на ім`я відповідача кредитної картки, не є належним та допустимим доказом, оскільки вона підписана представником банку самостійно без зазначення будь-яких даних, що його ідентифікують та не є доказом передачі кредитодавцем позичальнику грошових коштів, згідно умов кредиту. Також позивачем не було надано оригіналу розписки про отримання відповідачем платіжної картки з ПІН-кодом для верифікації в платіжній системі для доступу до грошових коштів, обумовлених договором № б/н від 09.04.2012, оскільки їх надання не передбачено цієї банківською установою. Відповідь на відзив позивачем до суду не подана. В призначене судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. До позовної заяви додано клопотання представника позивача Ляра Д.Ю. , в якому він просив справу розглянути без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково. Суду пояснила, що вона отримувала кредитні картки в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в тому числі картки типу «Універсальна», які зазначені у довідці, проте який конкретний вид картки «Універсальна» вона отримувала, їй невідомо, та користувалася кредитними картками і погоджувалася із розміром ліміту, який встановлювався банком. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Витяг з Умов та Правил, які долучені до матеріалів справи, вона не підписувала і для ознайомлення представник банку їх їй не надавала. Підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, розмір процентів за користування кредитними коштами, порядок їх нарахування їй повідомлений не був представником банку, анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку такої інформації не містила. Тому вона згодна сплачувати заборгованість, але не в тій сумі, яка зазначена в позовній заяві, а повернути ті кошти, якими вона фактично користувалася. Вислухавши вступне слово відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 квітня 2012 року [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій вона зазначила свої персональні дані, такі як: ПІБ, дата народження, ІПН, дані свого паспорта, адресу проживання, номер мобільного та домашнього телефонів. Анкета-заява містить застереження про згоду Клієнта з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилась та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Вона зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. До анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку банк додав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна GOLD», виписку по картковому рахунку [PERSON] за період з 09 квітня 2012 року по 16 березня 2023 року, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , довідку про видачу кредитних карток [PERSON] , копію паспорту споживчого кредиту, підписаного [PERSON] 05.02.2021. Так, відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON] були видані наступні кредитні картки: 09.04.2012 - карта «Миттєва» № [NUMBER] , термін дії 02/15; 23.09.2013 - карта «Універсальна» № [NUMBER] , термін дії 05/17; 01.10.2013 - карта «Універсальна» № [NUMBER] , термін дії 10/17; 26.03.2016 - карта «Універсальна» № [NUMBER] , термін дії 03/20; 22.10.2017 - карта «Універсальна» № [NUMBER] , термін дії 10/21; 14.03.2018 - карта «Універсальна» № [NUMBER] , термін дії 10/21; 05.02.2021 - карта «Універсальна» № [NUMBER] , термін дії 09/24. Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , старт карткового рахунку № [NUMBER] відбувся 09.04.2012, 07.08.2013 - встановлення кредитного ліміту 800 гривень, 01.10.2013 - збільшення кредитного ліміту до 3900 гривень; 12.01.2016 - збільшення кредитного ліміту до 15 000 гривень; 24.11.2017 - збільшення кредитного ліміту до 20 000,00 гривень; 13.06.2019 - збільшення кредитного ліміту до 35000 гривень; 06.02.2020 - збільшення кредитного ліміту до 37000 гривень; 14.01.2022 - збільшення кредитного ліміту до 50000 гривень; 26.12.2022 - зменшення кредитного ліміту до 0,00 гривень. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом, що доданий до позовної заяви, заборгованість за кредитним договором б/н від 09.04.2012 станом на 13.03.2023 становить в загальній сумі 55160,89 гривень, яка складається з наступного: 50830,43 гривень - заборгованість за кредитом ( тілом кредиту), в тому числі 50830,43 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4330,46 гривень - заборгованість за простроченими відсотками. Згідно із статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина 1). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (пункт 1 частини 2). Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з вимогами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за простроченими відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 09 квітня 2012 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. У Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, зазначені умови щодо пільгового періоду, базової процентної ставки, неустойки для наступних видів кредитних карт: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна GOLD». При цьому, для карток «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та «Універсальна Contract» процентна ставка для всього періоду кредитування вказана як незмінна, а для інших карток процентна ставка підвищується у чітко вказані дати. Також є відмінності у розмірах та порядку нарахування неустойки. Використання даних, наведених Тарифів, є можливим лише за умови, якщо відомо про те, яку конкретно картку отримала позичальник, інакше втрачається зв`язок між тарифами та умовами кредитування, які були обрані позичальником, та, виходячи з чого, має орієнтуватися суд під час розгляду справи. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, яку конкретно картку отримала позичальник і що саме ці Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил, які долучені до матеріалів справи, розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. В судовому засіданні відповідач зазначила, що вона дійсно отримувала в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» картки «Універсальна», які зазначені у довідці, проте який конкретний вид картки «Універсальна» вона отримувала, їй невідомо. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил, які долучені до матеріалів справи, вона не підписувала і для ознайомлення представник банку їх їй не надавала. Підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, розмір процентів за користування кредитними коштами, порядок їх нарахування їй повідомлений не був представником банку, анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку такої інформації не містила. Слід зазначити, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які долучені до справи, не підписані відповідачем. В судовому засіданні відповідач підтвердила, що вона не знайомилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна», які долучені до справи, та не підписувала їх. В самій анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, підписаній відповідачем, не зазначені ні процентна ставка за користування кредитними коштами, ні строк надання банківських послуг, ні будь-які інші умови надання банківських послуг, про які йдеться у ній. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитом, надані банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс19. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, копія якого долучена позивачем до справи, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20. Крім того, слід зазначити, що паспорт споживчого кредиту було підписано відповідачем 05.02.2021, тобто після укладення кредитного договору. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. З урахуванням наведеного, враховуючи, що анкета-заява позичальника не містить розміру процентної ставки, а Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», в якому визначена процентна ставка, не підписаний відповідачем та відсутні дані про конкретний тип кредитної картки, отриманої відповідачем, тому не є складовою частиною кредитного договору, то підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом в розмірі, визначеному у Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», відсутні. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема, статтею 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Із виписки по картковому рахунку відповідача, доданого до позовної заяви, вбачається, що відповідач користувалася грошовими коштами у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 09 квітня 2012 року. При цьому, відповідно до виписки з карткового рахунку та розрахунку заборгованості позивач списував з рахунку відповідача проценти за використання кредитного ліміту за ставкою 3,6 %, 3,5 % в місяць, тобто кошти, внесені відповідачем на погашення кредиту, позивач зараховував також і на погашення процентів. Враховуючи, що між сторонами не узгоджено розмір процентів за користування кредитом, то необхідно зарахувати внесені відповідачем кошти саме на погашення кредиту (фактично отриманих відповідачем коштів). З наданого розрахунку заборгованості видно, що в період з 19.07.2012 по 31.05.2015 у відповідача заборгованість за наданим тілом кредиту відсутня. В період з 01.06.2015 по 13.03.2023 розмір заборгованості становить в загальній сумі 55160,89 гривень, яка складається з наступного: 50830,43 гривень - заборгованість за кредитом ( тілом кредиту), в тому числі 50830,43 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4330,46 гривень - заборгованість за простроченими відсотками. Разом з тим судом встановлено, що з 01.06.2015 по 13.03.2023 відповідачем фактично було отримано та використано кредитних коштів на загальну суму 412736,52 гривень (колонка № 3 розрахунку заборгованості за період з 01.06.2015 по 30.06.2019 та з 01.07.2019 по 13.03.2023 ). Як зазначено представником позивача в розрахунку заборгованості, відповідачем за період з 01.06.2015 по 13.03.2023 було погашено заборгованості в розмірі 396620,93 гривень, а саме: за період з 01.06.2015 по 30.06.2019 - 212788,02 гривень за тілом кредиту; 1068,38 гривень - за простроченим тілом кредиту; 150 гривень - по пені; за період з 01.07.2019 по 13.03.2023 - 175190,53 гривень за тілом кредиту; 140 гривень за нарахованими відсотками, 7284,00 гривень - за простроченими відсотками. Таким чином, враховуючи, що відповідачем фактично було отримано та використано кредитних коштів на загальну суму 412736,52 гривень та внесено коштів на погашення заборгованості в розмірі 396620,93 гривень, які необхідно зарахувати саме на погашення кредиту (фактично отриманих відповідачем коштів), то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитом (тілом кредиту) в сумі 16115,59 гривень ( 412736,52 гривень - 396620,93 гривень). В іншій частині позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом (тілом кредиту) в сумі 34714,84 гривень, заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 4330,46 гривень, є недоведеними, доказами не підтвердженими, тому задоволенню не підлягають. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву, знайшли часткове підтвердження під час судового розгляду, тому позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № б/н від 09 квітня 2012 року (тілом кредиту) в сумі 16115 гривень 59 копійок. В іншій частині позовні вимоги є недоведеними, доказами не підтвердженими, тому задоволенню не підлягають. За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 684 гривні, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, виходячи з наступного розрахунку: 16115,59 грн. х 100:55160,89 грн. = 29, 22 % (відсоток розміру задоволеного позову); 2 684 х 29,22 % :100 = 784,26 грн. (сума судових витрат, пропорційна відсотку задоволеного позову). На підставі викладеного,

Outcome: partial