Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Заявники 04.07.2023 звернулися до суду з заявою про встановлення режиму окремого проживання подружжя. Підставою для звернення з заявою вважають те, що 22.09.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області між ними зареєстровано шлюб. Під час шлюбу [INFO] у них народилась дочка [PERSON] , а [INFO] син [PERSON] . З початку 2017 року вони припинили подружні стосунки, проживають окремо через несумісність характерів, що призводять до частих сварок та конфліктів. Він, [PERSON] , проживає разом з дочкою [PERSON] в с. Аврамівка Уманського району Черкаської області, яка знаходиться на його повному утриманні. Вона, [PERSON] із сином [PERSON] проживають в с. Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області, який знаходиться на її повному утриманні. Спільного господарства не ведуть, спільно проживати не бажають. Спору щодо місця проживання та порядку утримання дітей немає. Встановлення режиму окремого проживання необхідно для недопущення майнових суперечок на майбутнє, при цьому вони не бажають розривати шлюб. Просять встановити для них, [PERSON] та [PERSON] , як для подружжя, шлюб якого зареєстровано 22.09.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 105, режим окремого проживання. Ухвалою суду від 05.07.2023 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав повністю, просив її задовольнити з підстав, зазначених у заяві. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала повністю, просила її задовольнити з підстав, зазначених у заяві. Заслухавши пояснення заявників, перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] 22.09.2007 зареєстрували шлюб, про , що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 105, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого 22.09.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області, серія [NUMBER] (а.с. 8). Заявники є батьками неповнолітніх: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , виданим 01.04.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 37 та серії [NUMBER] , виданим 23.07.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 73, відповідно (а. с. 9, 10). Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] , виданого 02.03.2001 Монастирищенським РВ УМВС України в Черкаській області [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] (а.с. 4,5). Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] , виданого 09.10.2007 Монастирищенським РВ УМВС України в Черкаській області [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] (а.с. 6,7). Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ст. 119 СК України за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя. Відповідно до ст. 120 СК України встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов`язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов`язків, які встановлені шлюбним договором. У разі встановлення режиму окремого проживання: майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні положень статей 119, 120 СК України судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди. Аналізуючи зміст диспозиції ст.119 СК України, суд вважає, що для встановлення подружжю режиму окремого проживання необхідна наявність двох умов: неможливість або небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно і припинення сімейних відносин між подружжям. Встановлення режиму окремого проживання не суперечить Конституції України, чинному сімейному законодавству, не порушує права подружжя. Дружина, чоловік мають право вибору місця проживання і в результаті можуть жити окремо без встановлення режиму окремого проживання. Однак у цьому разі не зупиняється дія презумпції права спільної сумісної власності та презумпція батьківства, а отже, у конфліктних ситуаціях може виникнути потреба судового захисту прав одного з подружжя. Встановлення режиму окремого проживання може відповідати інтересам одного з подружжя, який, не бажає продовжувати спільне життя. Встановлення режиму окремого проживання подружжя не припиняє їх батьківських прав та обов`язків. Судом встановлено, що заявники проживають за різними адресами, не ведуть спільного господарства, припинили шлюбні відносини, проте розривати шлюб не бажають, а мають на меті встановити режим окремого проживання між подружжям, тому суд вважає правомірними підстави застосувати режим окремого проживання подружжя. Сімейний кодекс України не обмежує час, протягом якого може тривати режим окремого проживання, а тому цей термін не підлягає визначенню й рішенням суду. За умов виправлення стану сімейних стосунків, вказаний режим проживання також може бути припинений. Беручи до уваги зазначені заявниками обставини, зважаючи на можливість збереження сім`ї між подружжям, суд приходить до висновку, що подана заява є такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved