Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

В лютому 2023 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною заявою, вимоги якої обґрунтовує тим, що 11 грудня 2019 року зник її двоюрідний брат [PERSON] . З того часу місце перебування [PERSON] не відоме, він перебуває в розшуку, проте вжитими оперативно-розшуковими заходами не встановлено місце його перебування. Визнання [PERSON] необхідно заявнику для вступу в управління майном останнього. Заявник просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Бориспіль Київської області безвісно відсутнім 3 11 грудня 2019 року Ухвалою судді від 21 лютого 2023 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.82-83). В судовому засіданні заявник та її представник подану заяву підтримали та наполягали на її задоволенні. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Представник Бориспільського відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є двоюрідною сестрою [PERSON] . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження заявника (а.с.17), копією свідоцтва про одруження заявника з [PERSON] (а.с.16), копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.29), копією свідоцтва про народження батька заявника [PERSON] (а.с.24), повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] матері [PERSON] (а.с.146-147). Відповідно до листа Дарницького управління поліції від 29 березня 2023 року за фактом зникнення [PERSON] зареєстровано кримінальне провадження №12019110100002009 від 14 грудня 2019 року. Також в листі зазначено, що на даний час досудове розслідування триває та проводяться необхідні заходи направлені на встановлення місцезнаходження зниклого безвісти [PERSON] (а.с.119). З листа №348 від 9 березня 2023 року в.о. директора КНП «ББЛІЛ» Лисиці В.В. вбачається, що [PERSON] за медичною допомогою не звертався та на стаціонарному лікуванні не перебував (а.с.87). За період з 1 квітня 2021 року по 4 квітня 2022 року [PERSON] доходи не отримував. Дана обставина підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (а.с.90). З листа №20-09-519 від 10 березня 2023 року начальника відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Бориспільської міської ради Хворостянко Н. вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований в буд. [ADDRESS] (а.с.88). Відповідно ст.43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно з ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Відповідно до ст.306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Допитана в судовому засіданні заявник - [PERSON] , як свідок показала, що останній раз бачила [PERSON] 10 грудня 2019 року в нього вдома за адресою: [ADDRESS] . Допитана в судовому засіданні заінтересована особа - [PERSON] , як свідок показала, що останній раз бачила [PERSON] 15 листопада 2019 на похованні їх баби. Також пояснила, що після 13 грудня 2019 року вони з сестрою звернулися до поліції з заявою про зникнення [PERSON] . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що останній раз бачили [PERSON] в листопаді 2019 року. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що останній раз бачила [PERSON] в листопаді 2019 року. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що останній раз бачила [PERSON] три роки тому. 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також, належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ №72641734). Згідно з заповітом, складеним 27 січня 2003 року, зареєстрованим в реєстрі №164 та посвідченим державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області Дідок В.В. [PERSON] на випадок смерті заповіла належне їй майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право [PERSON] (а.с.42). [INFO] [PERSON] померла. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19 листопада 2019 року (а.с.40). За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] з 11 грудня 2019 року відсутній за місцем постійного проживання по [ADDRESS] та місце його перебування не відоме, з метою захисту спадкових прав заявниці суд вважає за необхідне заяву [PERSON] задовольнити та визнати [PERSON] безвісно відсутнім. На підставі викладеного,

Outcome: approved