Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

До Малиновського\~районного суду\~м.\~Одеси звернувся\~ [PERSON] з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~третя особа\~ Виконавчий\~комітет Авангардівської\~селищної ради\~Одеського району\~Одеської області\~про усунення\~перешкод у\~спілкуванні з\~дитиною,\~встановлення порядку\~та способу\~участі у\~вихованні дитини та згідно збільшених позовних вимог від 29.08.2022р. просить суд зобов`язати [PERSON] надавати можливість [PERSON] спілкуватися з сином [PERSON] , за допомогою засобів мобільного зв`язку, з використанням програмного забезпечення, мобільних застосунків, які надають змогу бачити та чути співрозмовника в режимі реального часу (Telegram, ZOOM, skype, тощо) кожного тижня у вівторок, четвер та неділю, в період часу з 18.00 до 21.00, обмеживши таке спілкування тривалістю в 1 (одну) годину за кожен сеанс, до моменту повернення [PERSON] з сином до України; усунути [PERSON] перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] , та його вихованні, які чинить матір дитини [PERSON] та бабуся дитини [PERSON] ; визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , встановивши наступний графік спільного проведення часу батька з сином: кожного тижня у неділю з 8.00 год. до 20.00 год., та інші дні (у разі досягнення відповідної домовленості між батьками), в місцях за вибором [PERSON] та дитини, без присутності [PERSON] ; стягнути понесені судові витрати. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він та [PERSON] раніше перебували у шлюбі, який був розірваний 11.02.2021р. рішенням Малиновського районного суду м. Одеси. За час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Усною домовленістю між ними, було визначено місце проживання сина разом із матір`ю за місцем її мешкання, а саме за адресою: [ADDRESS] . 06.09.2021р. його було повідомлено про зміну фактичного мешкання його дитини разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На даний час відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте де фактично перебуває дитина йому не відомо. Крім того, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.03.2021р. було затверджено мирову угоду між сторонами, відповідно до якої, зокрема, вирішено питання про розмір та порядок виплати [PERSON] аліментів на утримання сина, та визначена участь у несенні додаткових витрат на сина. Він не уникав та не ухиляється від сплати аліментів на утримання сина, а також здійснює оплату додаткових витрат на утримання сина, при цьому має постійну роботу та забезпечений житлом. Проте [PERSON] з самого початку перешкоджає йому в побаченнях із сином і не дозволяє спілкуватися з ним, у тому числі і в режимі відеозв`язку. Кожного разу, коли він намагається побачитися з сином, [PERSON] вигадує різноманітні обставини та доносить їх під виглядом псевдо об`єктивних обґрунтувань неможливості здійснення побачення з дитиною, він неодноразово намагався вирішити питання побачень з дитиною мирним шляхом, але безуспішно. Для усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, він звертався до Виконавчого комітету Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області із заявою про визначення часу та місця спілкування його з сином. Рішенням виконкому № 387 від 20.12.2021р. виконкомом Авангардівської селищної ради визначено час та місце спілкування [PERSON] з сином [PERSON] , [INFO] , за наступним графіком: кожний тиждень у неділю з 08.00 до 20.00 та інші дні за домовленістю між батьками без обмеження місця спілкування; рекомендовано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] . Однак вказане рішення виконкому [PERSON] ігнорує, і регулярно в той день коли він має проводити з дитиною час, вигадує різноманітні приводи для неможливості зустрічі. Крім того зазначає, що [PERSON] повідомляє про те, що вона зробить все можливе, аби він не бачив сина, та запевняє, що нав`яже дитині відчуття, що він є сторонньою особою, і до сина жодного відношення не має. Вищезазначені обставини слугували причиною звернення до суду з відповідним позовом. Позивач та його представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача\~ [PERSON] \~в судовому\~засіданні заперечували\~проти задоволення\~позову з\~підстав викладених\~у письмовому\~відзиві на\~позовну заяву\~та письмових\~пояснень. Так у відзиві зазначено, що при минулих зустрічах із дитиною, позивач викрав сина, не повертав його, та писав, що вже перетинає кордон з ним. Більш того, майже щоразу після зустрічей з батьком, у дитини піднімається температура, діарея, дитина показує на животик та плаче, що є симптомами харчового отруєння. При цьому позивач погрожує [PERSON] , вчиняє психологічний та моральний тиск, що ускладнює нормальну життєдіяльність, як сина так і відповідача. Роздруківка електронної переписки (листування), яка не містить електронного підпису, не може бути використана як доказ, бо не уможливлює ідентифікацію відправника, а зміст такого документу не захищений від право та викривлення. Запропонований позивачем графік побачення з дитиною може зашкодити як психічному, так і фізичному здоров`ю дитини, адже такий графік є досить тривалим проміжком часу, при цьому позбавить дитину нормального, здорового та повноцінного обіднього сну, адже тільки з матір`ю дитина гарно засинає та не тривожиться, також знає як правильно харчувати дитину, щоб у нього не було отруєння та здуття живота. Крім того у письмових поясненнях від 22.05.2023р. відповідачем маючи на меті досягнення компромісу запропоновано наступний графік побачення із дитиною: кожну другу та четверту неділю місяця з 10.00 год. до 19.00 год. забирати сина у матері за їх місцем фактичного проживання, з урахуванням стану здоров`я та потреб дитини, та в рамках домовленості [PERSON] з [PERSON] проводити час в місцях виключно за погодженням з [PERSON] ; не пізніше 19.00 год. повертати дитину за місцем фактичного проживання матері [PERSON] ; кожну першу та третю середу (будь-який інший зручний для позивача день) місяця з 10.00 до 19.00 год. забирати сина у матері [PERSON] за їх місцем фактичного проживання, з урахуванням стану здоров`я та потреб дитини, та в рамках домовленості [PERSON] з [PERSON] , не пізніше 19.00 год. повертати дитину за місцем фактичного проживання матері [PERSON] ; під час дії воєнного стану в Україні введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. № 64/2022, та перебування позивача із дитиною за межами території України проводити онлайн спілкування із Позивачем 2 рази на тиждень по 1 годині. Відповідач [PERSON] в призначене судове засідання не з`явилася, повідомлялася заздалегідь належним чином, причини неявки суду не повідомила з заявами та клопотаннями до суду не зверталася. Представник третьої особи в призначене судове засідання не з`явився, однак надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також надав відповідний висновок про порядок участі батька у вихованні сина. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши зібрані\~по справі\~докази виходячи\~зі свого\~внутрішнього переконання,\~яке ґрунтується\~на повному\~та всебічному\~дослідженні обставин\~справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10\~ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.ч. 2,8,9 ст.\~7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Так судом встановлено, що 01.06.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб про що було складено актовий запис № 894, який зареєстрований Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. (том 1 а.с. 24) [INFO] у сторін народився син [PERSON] . (а.с. 25) Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11.02.2021р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу змінено на дошлюбне « [PERSON] ». (том 1 а.с. 26-27) Вищезазначене рішення суду набрало законної сили 15.03.2021р. Крім того,\~ухвалою Приморського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~25.03.2021р.затверджено\~мирову угоду\~між [PERSON] \~та [PERSON] \~про стягнення\~аліментів на\~утримання дитини\~та матері. Сторони дійшли згоди в частині стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] на утримання спільної малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет», починаючи з 02.02.2021р. до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] .. Досягнувши попередньої усної домовленості, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , добровільно відмовляється від своєї позовної вимоги, в частині стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , аліментів на утримання матері у розмірі 2 000,00 грн щомісячно, до досягнення спільною малолітньою дитиною трьох років. Сторони погодили, що у випадку затвердження даної мирової угоди Судом провадження у цивільній справі № 522/2014/21 в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання матері у розмірі 2 000,00 грн щомісячно, до досягнення спільною малолітньою дитиною трьох років, а саме до [INFO] підлягає закриттю. (том 1 а.с. 208 (на звороті) - 211) Вищезазначена ухвала суду набрала законної сили 25.03.2021р. Відповідно до ст. 82\~ ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді\~іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 05.09.2022р.\~постановою Головного\~державного виконавця\~Першого Київського\~відділу державної\~виконавчої служби\~у місті\~Одесі Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса)\~відкрито виконавче\~провадження щодо\~виконання ухвали\~№ 522/2014/21,\~виданої 25.03.2021р.\~Приморським районним\~судом м.\~Одеси,\~щодо стягнення\~аліментів з\~ [PERSON] на\~утримання сина\~ [PERSON] ,\~у розмірі\~ частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет», починаючи з 02.02.2021р. до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (том 1 а.с. 215 (на звороті)-216) Листом Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 10.01.2023р. повідомлено, що 20.09.2022р. державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку направлено з метою утримання аліментів до ГУ Національної поліції в Одеській області. А також повідомлено, що станом на 10.01.2023р. з заробітної плати [PERSON] утримано аліменти на користь [PERSON] у загальному розмірі 43\~599,61 грн. (том 2 а.с. 39) Відповідно до договору оренди житлового приміщення від 25.01.2022р. вбачається, що [PERSON] разом із сином [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . (том 1 а.с. 212 (на звороті)-213) При цьому матеріали справи містять заяву [PERSON] до Служби у справах дітей Авангардівської селищної ради про визначення часу та місця спілкування з сином [PERSON] , [INFO] (том 1 а.с. 21) На підставі вищезазначеної заяви Авангардівською селищною радою Одеського району Одеської області прийнято рішення № 387 від 20.12.2021р. про визначення часу та місця спілкування [PERSON] , [INFO] , з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , яким визначено наступний графік: кожний тиждень у неділю з 8.00 год. до 20.00 год. та інші дні за домовленістю між батьками без обмеження місця спілкування. Рекомендовано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (том 1 а.с. 22-23) При цьому у вищезазначеному рішенні зазначено, як місце реєстрації [PERSON] та і фактичне місце її проживання разом із сином. Таким чином твердження позивача, про необізнаність місця проживання його сина є безпідставними та такими що не відповідають дійсності. Крім того вбачається, що позивачем здійснювалося побачення з сином, однак згодом матір дитини перестала надавати дитину, оскільки після таких побачень дитина хворіла, проте доказів такого сторонами надано не було. Постановою про закриття кримінального провадження від 17.11.2022р. слідчого СВ відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 в м. Одесі ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Прокопенко М., кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022162470001258 від 03.11.2022р., закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. (том 2 а.с. 132-133) В ході досудового розслідування з приводу вищезазначеного кримінального провадження було встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] на даний час перебувають у [ADDRESS] . Даний факт підтверджений нотаріальним актом з державного Польського нотаріального реєстру від 26.10.2022р., серія А № 3036/2022 нотаріально засвідченого перекладу даного документа. Також підтвердженням того, що [PERSON] знаходиться разом зі своєю матір`ю [PERSON] , являється протокол додаткового допиту свідка [PERSON] із застосуванням технічних засобів фіксації, у режимі відео-конференції, де було зафіксовано присутність [PERSON] . Листом Державної прикордонної служби України від 04.01.2023р. повідомлено, що 01.07.2022р. здійснено виїзд з території України [PERSON] , [INFO] , у пункті пропуску Угринів. (том 2 а.с. 40) Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.08.2022р. (справа № 509/1919/22) провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] \~за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого\~ч.1 ст.173-2 КУпАП закрито на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях\~події і складу адміністративного правопорушення. В рамках розгляду відповідної справи судом встановлено та зазначено наступне: «У [PERSON] відсутній умисел, спрямований на вчинення відносно її малолітньої дитини будь-яких протиправних діянь психологічного характеру, які могли б завдати шкоди фізичному або психічному здоров`ю малолітнього сина. Доказів, які б свідчили про наявність у [PERSON] такого наміру, матеріали справи не містять і таких доказів суду не надано.\~Між колишнім подружжям виникають конфлікти, проте такі конфлікти виключають наявність у [PERSON] умислу на вчинення домашнього насильства. Свідків цієї події, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, немає.». (том 2 а.с. 139-143) Вищезазначена постанова суду набрала законної сили 20.09.2022р., оскільки постановою Одеського апеляційного суду від 20.09.2022р. залишено в силі постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.08.2022р. (том 2 а.с. 144-151) Також матеріали справи містять переписку відповідача з позивачем, в якій він серед іншого пише, що хоче зустрітися з сином, де [PERSON] пише, що не заперечує проти їх побачень із сином, але просить щоб він також виконував свої зобов`язання, окрім того вбачається згідно тексту повідомлення від 07.06.2022р. батько з сином бачилися, оскільки позивач запитував о котрій годині вкладати сина спати та чим погодувати його. (т.1 а.с.5-17) При цьому суд зазначає, що початок вищезазначеної переписки та якої надано позивачем починається 03.01.2022р., потім ніяких переписок до 20.02.2022р. не було, наступна переписка 25.02.2022р. (після початку повномасштабної війни в Україні). Таким чином стверджувати, що [PERSON] не надає бачитись позивачу з сином не відповідає дійсності, такі побачення відбуваються, однак не містять систематичності. Враховуючи складні неприязні відносини між колишнім подружжям, суд вбачає за необхідне встановити порядок та спосіб участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON] . У відповідності\~до ч.ч.1,2\~ст.18\~ЦПК України\~судові рішення,\~що набрали\~законної сили,\~обов`язкові для\~всіх органів\~державної влади\~і органів\~місцевого самоврядування,\~підприємств,\~установ,\~організацій,\~посадових чи\~службових осіб\~та громадян\~і підлягають\~виконанню на\~всій території\~України,\~а у\~випадках,\~встановлених міжнародними\~договорами,\~згода на\~обов`язковість яких\~надана Верховною\~Радою України,\~-\~і за\~її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі\~ст.\~12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. У статті 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до\~ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»\~дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно із\~ст.\~141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст.\~153\~СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі\~ст.\~157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до\~ст. 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Тлумачення ст.\~159\~СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. І таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (ч. 8\~ст. 7 СК України,\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства). Відповідно до ч. 2 ст.\~155 СК України\~батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. Визначаючи спосіб участі одного із батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно з ч. ч. 4,5 ст.\~19\~СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Водночас відповідно до ч. 6 ст.\~19\~СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Встановлено, що згідно з висновком № 01-305 від 17.04.2023р., орган опіки та піклування Авангардівської селищної ради вважає за доцільне визначити час та місце спілкування [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] за наступним графіком: кожний тиждень у неділю з 8.00 год. до 20.00 год. та інші дні за домовленістю між батьками без обмеження місця спілкування, а також щоденного спілкування протягом години у режимі онлайн. (том 2 а.с. 99-101) З вищезазначений висновком органу опіки та піклування суд погоджується частково, та вважає за необхідне встановити більш оптимальний спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні батька з сином. Встановивши характер спірних правовідносин, дослідивши наявні у справі докази, врахувавши принцип рівності прав батьків у вихованні дитини, а також інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дитини та місце її проживання, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткове задоволення позову частково, входячи передусім з якнайкращих інтересів дитини, забезпечуючи при цьому справедливу рівновагу між інтересами дитини та батьків, а також рівність прав батьків щодо дитини. Сторонами не\~заперечується,\~що між\~позивачем та\~відповідачкою склалися\~неприязні стосунки, а відтак зустрічі позивача з його малолітньою дитиною, яка знаходиться разом з матір`ю, не мають систематичного порядку. За правилами статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому матеріали справи не містять достатньо доказів неправомірності [PERSON] відносно позивача, а тому такі вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до\~\~\~ст. 263\~\~ЦПК\~\~України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~\~Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.\~\~При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду\~\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124,\~129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00,\~\~§ 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Бажання відповідача приймати участь у вихованні сина повністю узгоджується з його правами та обов`язками, покладеними на нього\~Сімейним кодексом\~України та підтверджені матеріалами справи. Визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 липня 2020 року по справі № 138/96/17). Із тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст.\~7,\~141,\~159 СК України\~випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суди мають враховувати передусім інтереси самої дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Суд вважає за необхідне зазначити, що запропонований позивачем графік його побачень з сином значно обмежує права відповідача з приводу її участі у вихованні сина, запропонований відповідачем графік є більш допустимий в даному випадку, однак також містить певні обмеження в правах позивача, а тому суд приходить до висновку самостійно визначити порядок участі позивача у вихованні сина. Разом з тим, суд зазначає, що сторонам необхідно бути більш терплячим під час виховання спільного сина, прислухатися до його бажань, думок та поглядів, підтримувати його в успіхах та особливо під час поразок. Не допускати в їх присутності особистого приниження як батька так і матері. Бути для своїх дітей прикладом до наслідування, що є для виховання дітей, особливо хлопчика, в даному віці особливо важливим. Дослідивши обставини\~справи,\~перевіривши їх\~доказами,\~які оцінено\~на предмет\~належності,\~допустимості,\~достовірності,\~достатності та\~взаємного зв`язку,\~суд приходить\~до висновку\~про доцільність\~участі позивача\~у спілкуванні\~з сином\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та у\~його вихованні\~у наступний\~спосіб: встановити порядок участі\~\~ [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON] , [INFO] , наступним чином: -кожну другу та четверту неділю місяця з 10.00 год. до 19.00 год. забирати [PERSON] у матері [PERSON] за їх місцем фактичного проживання з урахуванням стану здоров`я та потреб дитини, не пізніше 19.00 год. повертати дитину [PERSON] за місцем фактичного проживання матері [PERSON] ; - кожну першу та третю середу (будь-який зручний для [PERSON] день) місяця з 10.00 год. до 19.00 год. забирати [PERSON] у матері [PERSON] за їх місцем фактичного проживання з урахуванням стану здоров`я та потреб дитини, не пізніше 19.00 год. повертати дитину [PERSON] за місцем фактичного проживання матері [PERSON] ; - зобов`язати [PERSON] надавати можливість [PERSON] спілкуватися з [PERSON] за допомогою засобів мобільного зв`язку, з використанням програмного забезпечення, мобільних застосунків, які надають змогу бачити та чути співрозмовника в режимі реального часу (Telegram, Zoom, Skype) кожного тижня у вівторок, четвер та неділю з 18.00 год. до 19.00 год. до моменту повернення [PERSON] до України; -\~усунути [PERSON] \~перешкоди у\~спілкуванні з\~малолітнім сином\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та його\~вихованні,\~які чинить\~ [PERSON] , а від так позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а в іншій частині позову суд вважає за необхідне відмовити за наведених вище підстав. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано\~ст. 59 Конституції України\~та\~ст. 15 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.\~\~ Згідно із ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А тому Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Суд при ухваленні додаткового рішення враховує правову позицію, висловлену у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.\~\~Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). У відповідності до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Під час розгляду справи інтереси позивача представляв адвокат Забунов І.С., з яким позивач 05.06.2022р. уклав договір про надання правової допомоги, який склав акт виконаних робіт на суму 5000грн. та надав квитанцію від 15.06.2022р. на суму 5000 грн., при цьому вказуючи, що склав на замовлення клієнта позовну заяву про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку та способу участі у вихованні дитини. Інтереси [PERSON] в судових засіданнях представляла адвокат Мороз А.А., з якою 24.10.2022р. відповідач уклала договір № 24-10/01 про надання правової допомоги. Адвокат Мороз А.А. просила стягнути з позивача в якості відшкодування витрат на правничу допомогу 16000 грн., про що надала опис наданих послуг адвоката та квитанції від 08.08.2023р. про сплату 16000 грн. Враховуючи особливості предмета спору, суб`єктний склад правовідносин, а також характер виконаної адвокатами роботи та критерій розумності її розміру та враховуючи можливість часткового задоволення позовних вимог, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Разом з тим з позивача на користь відповідача [PERSON] підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 12000 грн. В задоволенні іншої частини вимог суд відмовляє.

Outcome: partial