Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого на підставі договору про надання правничої допомоги від 11.03.2023 діє адвокат Бондаренко Т.О., звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] інфляційних втрат у сумі 84 083, 78 грн та трьох відсотків річних у сумі 18 792, 21 грн, нарахованих за період з 22.10.2018 по 17.04.2023 на суму боргу, стягнуту з відповідача на підставі рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09.09.2020. яке до теперішнього часу не виконане. Ухвалою суду від 27.04.2023 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 19.05.2023 у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача відмовлено. Представник позивача [PERSON] - адвокат Бондаренко Т.О. надала до сулу заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у відповідності до вимог ст.ст.128,130 ЦПК України. Направлені за місцем реєстрації відповідача судові виклики відділенням поштового зв`язку повернуті на зворотну адресу суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Про причини неявки відповідач суду не повідомила, відзиву не надала, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляла. При цьому, суд, враховуючи неодноразові відкладення судових засідань та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідно до вимог ч.3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Також суд зазначає, що оскільки ухвалою суду від 27.04.2023 відповідачці роз`яснювалося право подати відзив, у якому вона повинна викласти заперечення проти позову у визначений судом строк, а також наслідки неподання такого відзиву, однак відзив до суду [PERSON] за весь час перебування в провадження суду цієї справи подано не було, на підставі ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09.09.2020 у справі № 646/7326/18 з урахуванням постанови Харківського апеляційного суду від 10.02.2021 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнута сума авансу у розмірі 139 584 грн. 13.03.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Цимбалом С.В. відкрито виконавче провадження № 71275767 з примусового виконання цього рішення. Рішення суду [PERSON] у добровільно порядку дотепер не виконано. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконує своїх зобов`язань із повернення грошових коштів. Судовим рішенням про стягнення суми авансу підтверджено наявність грошового зобов`язання та його порушення. Виконавчий лист, виданий на підставі цього рішення, пред`явлений до примусового виконання та на даний час знаходиться на виконанні. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення грошової суми, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє позивача права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення суми авансу у 2021 році зобов`язання відповідача повернути кошти не припинилося та триватиме до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення за період з 22.10.2018 /день звернення з позовом про стягнення суми завдатку/ по 17.04.2023, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Наданий позивачем розрахунок інфляційного збільшення боргу та 3 відсотків річних перевірений судом, не виходячи за межі позовних вимог, та встановлено. що його здійснено у відповідності до вимог діючого законодавства. Відповідачем контррозрахунку до суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved