Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якому прохав зобов`язати [PERSON] усунути йому перешкоди у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , а також у побаченнях та спілкуванні з дитиною; встановити наступний спосіб участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , а саме: -Кожний вівторок та четвер з 18.00 до 22.00 батько проводить час з дитиною без присутності матері; -Кожну суботу місяця з 10.00 до 22.00 батько проводить час з дитиною без присутності матері; -Необмежене спілкування з дитиною особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку (Теlegram, Viber, Skype тощо); -Двадцять днів влітку для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини, а також стягнути із відповідачки на його користь судовий збір. В обґрунтування позову вказав, що 11 листопада 2016 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. [INFO] у них народилася дитина [PERSON] . Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 19 лютого 2020 року шлюб було розірвано, стягнуто аліменти на утримання дитини. Після розірвання шлюбу відповідач почала чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною, вважає, що це виключно її дитина та участь батька в її житті не є обов`язковою. Він не бачив дитину більше ніж півроку, де знаходиться дитина він не знає, відповідачка не дає можливості спілкуватися з нею по телефону та не відповідає на телефонні дзвінки. При цьому він любить дитину, має з нею добрі, теплі відносини, платить аліменти, прагне спілкування, участі у вихованні та розвитку, що є його правом. Законодавством України передбачено обов`язок батьків, які проживають окремо від дитини, брати участь у вихованні, а також обов`язок іншого з батьків не чинити цьому перешкоди. З цих підстав, звернувся до суду з позовом. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 07 грудня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, зобов`язано Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради скласти та надати суду висновок щодо встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 13 січня 2023 року відмовлено [PERSON] у задоволенні заяви про забезпечення позову. Від представника відповідачки [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що [PERSON] на даний час є тимчасово переселеною особою та на законних підставах перебуває разом з донькою [PERSON] у Франції, куди виїхала у лютому 2022 року відразу після початку військової агресії росії проти України. На даний час військова агресія росії в Україні продовжується, будь-яке місто в Україні є небезпечним і повернення відповідачки з донькою в Україну до повної перемоги України є неможливим. Позивач [PERSON] скоріш за все не є тимчасово переселеною особою, навряд чи він став на військовий облік за місцем тимчасового проживання у м.Івано-Франкувську, як особа призовного віку під час мобілізації не має законних підстав для виїзду за кордон, а відповідно не має можливості приїхати до Франції для постійного проживання для реалізації можливостей спілкування з дитиною. Крім того, рішення суду України не має юридичної сили на території Франції. Інформація про звернення позивача до суду Франції з аналогічною позовною заявою відсутня. Таким чином, до перемоги України неможливо виконати позовні вимоги позивача. Також вказує, що рішення суду неможливо буле виконати і після перемоги України, так як відповідач планує залишитися проживати на території Франції та отримати громадянство Франції. На даний час вона активно вивчає французьку та англійські мови, вирішує питання стосовно отримання документів для законного знаходження на території Франції, місця навчання доньки та свого працевлаштування, а також питання щодо можливого шлюбу з громадянином Франції. До 18 річного віку [PERSON] буде знаходитися з мамою, а після цього буде сама вирішувати свої справи. Тому вимогу позивача щодо зобов`язання у побаченнях з дитиною неможливо буде виконати до повернення відповідача з донькою в Україну або до досягнення дитиною 18 років. Вимогу позивача про зустрічі з дитиною до 22 год. неможливо буде виконати, оскільки після зустрічей дитини з батьком необхідно помитися, переодягнутися, повечеряти, зібратися в дитячий садок, а згодом у школу, відпочити. Окремою темою є харчування дитини у батька. Крім того, законодавством у Франції обмежено використання дітьми мобільних телефонів, мати свої сторінки в соціальних мережах без письмовою згоди батьків. [PERSON] заперечує, щоб дитина мала свій власний мобільний телефон чи планшет, однак завжди надавала можливість батьку спілкуватися з дитиною зі свого телефону. Вказує на негативний вплив смартфонів на здоров`я дітей. Таким чином, вимогу про необмежене спілкування з дитиною особисто засобами мобільного зв`язку або електронного зв`язку виконати неможливо. Також батько не сплачує аліментів на утримання дитини та станом на 01.02.2023 року має борг 62\~497, 92 грн. Декілька останніх років [PERSON] має хворобу, пов`язану із необхідністю лікування у лікаря-ортопеда, а тому потребує додаткових витрат на ортопедичне взуття. Дані факти спростовують твердження позивача про його почуття любові та турботи до дитини. Крім того, з боку відповідача мають місце погане ставлення та погрози до відповідачки, повідомлення батьком дитині неправдивих відомостей стосовно матері, погане ставлення до дочки під час спілкування з нею, вимоги до відповідачки стосовно правильного харчування дитини, оскільки він є веганом та вимагає, щоб дитина також не вживала продуктів тварин. Також позивач знає, де знаходиться дитина, а тому повідомив суду неправдиві відомості у позовній заяві. Позивач [PERSON] подав до суду відповідь на відзив, в якій вказав, що не згоден із доводами, викладеними у відзив, оскільки не знає, де знаходиться його дитина, в якій країні проживає, за якою адресою. Також вказав, що згоди на виїзд дитини закордон не надавав, а відповідач з ним навіть не радилася. Зазначає, що мати одноособово вже вирішила, що дитина буде залишатися закордоном, що є порушенням його прав. Однак після закінчення воєнного стану і повернення дитини в Україну, ним будуть вирішуватися питання щодо зміни способу участі батька у вихованні дитини. Позивач та її представник постійно вигадують причини, щоб перешкодити йому у безперервному спілкуванні з дитиною, зокрема, і засобами мобільного зв`язку. Припускає, що це може бути через те, щоб дитина під час телефонної розмови не назвала місце свого перебування. Також зазначає, що переводив кошти на рахунок позивачки, а не через виконавчу службу, а тому виник формальний борг. Крім того, предметом спору не є питання наявності чи відсутності заборгованості по сплаті аліментів, що не впливає на об`єм батьківських прав. Зазначає, що конфлікти із позивачкою виникають саме через перешкоди у спілкуванні з дитиною. Щодо харчування дитини між сторонами дійсно виникали конфлікти, але це не є підставою для відсторонення батька від спілкування з дитиною. Зазначає, що участь батька у житті житини є в інтересах дитини, а тому прохав задовольнити позов у повному обсязі. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 14 квітня 2023 року витребувано у [PERSON] докази по справі. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 15 травня 2023 року застосовано заходи процесуального примусу до [PERSON] , стягнуто на користь держави штраф у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 2\~684 грн. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 15 травня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 28 липня 2023 року скасовано ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 15 травня 2023 року про застосування заходів процесуального примусу до відповідачки [PERSON] . Постановою Полтавського апеляційного суду від 10 серпня 2023 року ухвалу\~Октябрського районного суду м. Полтави від 13 січня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення заяви [PERSON] \~про забезпечення позову, зобов`язано [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку (Telegram, Viber, Skype тощо) до набранням законної сили рішенням суду, постановленим у справі № 554/11683/22. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, з підстав наведених у позові та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, з підстав, наведених у відзиві. Від Департаменту служб у справа дітей Харківської міської ради за вих. № 286/0/202-23 від 18.04.2023 року надійшов лист, в якому вказано, що відповідно до ч.5 ст. 19 СК України органом опіки та піклування передбачено подання до суду письмового висновку щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються інтересів дитини. Зазначено, що із матеріалів справи вбачається, що мати [PERSON] разом із дитиною [PERSON] , [INFO] , через воєнний стан, який введено в Україні, була вимушена виїхати з м.Харкова та на даний час перебуває у Франції. Відповідно до вимог СК України та Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 26.09.2008 № 866, висновок щодо розв`язання спору між батьками до суду надає служба у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини. Враховуючи, що малолітня дитина на території м.Харкова не проживає, Департамент служб у справах дітей ХМР вважає за неможливе складення обґрунтованого письмового висновку щодо вирішення спору. Прохають розгляд справи провести за відсутності письмового висновку Департаменту служб, який діє від імені органу опіки, та розглядати справи без представника третьої особи (а.с.170). Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 11.11.2016 року, який розірваний рішенням Московського районного суду м.Харкова від 19.02.2020 року (справа № 643/12358/19). Під час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] , що слідує із свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого Московським районним у м.Харкові відділі ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, а/з №730 (том 1 а.с.18). Вказаним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 19.02.2020 року (справа № 643/12358/19) також стягнуті аліменти із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.08.2019 року і до повноліття дитини (том 1 а.с.19-21). Після повномасштабної військової агресії росії проти України, у лютому 2022 року [PERSON] разом з донькою [PERSON] виїхали з України, проте зареєстрованим місцем проживання залишилося: [ADDRESS] . На час розгляду справи у суді, дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] у Франції за адресою: [ADDRESS] , що слідує із Довідки директора установи Спеціалізована регіональна асоціація соціальних дій, освіта та анімації ГАЛА за вих. РР/1230 (том 1 а.с.243). Підставою для проживання [PERSON] та [PERSON] у Французькій Республіці є Посвідка на тимчасове проживання № [NUMBER] (том 1 а.с.244). Також [PERSON] та [PERSON] мають Свідоцтво про право на медичне страхування і Додаткове медичне обслуговування, дійсне з 02.03.2022 року по 31.03.2024 року (том 1 а.с.24). \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що мати дитини, [PERSON] , чинить перешкоди батькові, [PERSON] , у спілкуванні з дитиною засобами мобільного зв`язку, що слідує зі змісту їхньої переписки через месенджер (том 1 а.с.92-98). \~ \~ \~ \~Також до такого висновку суд дійшов і аналізуючи зміст відзиву на позов та пояснень позивача та її представника у судовому засіданні, які стверджують про неможливість виконання вимог позивача ні під час їхнього перебування у Франції на період воєнного стану, ні після перемоги України, оскільки [PERSON] до України не збирається повертатися. Також посилаються на заборону дітям у Франції користуватися гаджетами, несплату аліментів відповідачем, розбіжностей з батьком щодо харчування дитини, поганого ставлення до матері дитини. При вирішенні даного спору суд керується положенням ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої\~Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 р., за якими в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про охорону дитинства»\~контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Згідно\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У ч.3\~ст.11 Закону України "Про охорону дитинства"\~передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства»\~встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Статтею 141 СК України\~встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплені в\~ст.150 СК України. Відповідно до\~ст.153 СК України\~мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом. Відповідно до ч.2,3\~ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. У свою чергу, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч.2\~ст.159 Сімейного кодексу України\~суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі\~ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судами України як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі «Hunt v. Ukraine» («Хант проти України») від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» («Йогансен проти Норвегії») від 07 серпня 1996 року, § 78). Таким чином, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Відповідно до частини четвертої і п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 26.09.2008 № 866, висновок щодо розв`язання спору між батьками до суду надає служба у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини. Враховуючи неможливість Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради надати суду висновок щодо участі та способу батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, у зв`язку із не проживанням [PERSON] на території м.Харкова, суд вважає за можливе розглянути справу за наявності зібраних у доказів. При цьому враховує, що висновок органом опіки не наданий з об`єктивних причин, а його ненадання не може обмежувати права позивача на вирішення спору у суді, яке гарантоване ст. 55 Конституції України. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Враховуючи вище\~викладене,\~суд вважає\~доведеними позовні\~вимоги щодо\~зобов`язання [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , а також у спілкуванні з дитиною. Визначаючи спосіб участі у вихованні дитини батьком та графіку їх побачень, суд враховує інтереси дитини, зокрема, необхідність дотримання звичних для неї умов щодо організації, розпорядку її повсякденного життя, її вік, а також право кожного з батьків брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. Суд вважає, що необхідно встановити такий спосіб участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої доньки та спілкуванні з нею, який забезпечить повний і гармонійний розвитку її особистості. Враховуючи вік дитини, розпорядок її дня, суд вважає за можливе встановити час для проведення зустрічей з дитиною кожного вівторка та четверга з 18.00 до 20.00, а також кожної суботи місяця з 10.00 до 20.00 без присутності матері. Суд вважає, що у віці 6 років зустрічі із батьком до 22.00 поза постійним місцем проживання можуть негативно впливати на порушення режиму дня дитини, що може негативно вплинути на її фізичний стан. Доводи відповідачки, що під час зустрічей батька необхідно забезпечити участь працівників соціальних служб чи її присутність, оскільки позивач може негативно впливати на дитину, є неспроможними, оскільки нею не доведено такого впливу батьком на дитину, який буде шкодити інтересам дитини. Також підлягають задоволенню вимоги про необмежене спілкування дитини з батьком особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку (Теlegram, Viber, Skype тощо), але із урахуванням режиму дня дитини, зокрема, необхідно враховувати час перебування дитини у школі, секціях тощо. Вимога про проведення спільного відпочинку з батьком влітку протягом двадцяти днів також підлягає задоволенню, але за попереднього погодження дати із матір`ю, оскільки дитина проживає з нею постійно та може мати заздалегідь заплановані події. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню відповідно до мотивувальної частини рішення. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп., пропорційно задоволеним позовним вимогам, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України ( всього сплачено за дві вимоги немайнового характеру по 992 грн. 40 коп. за кожну).

Outcome: partial