Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

[PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій вказала, що заявниця [PERSON] , [INFO] , відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення" є пенсіонером за віком. [INFO] помер чоловік заявниці [PERSON] . Відповідно до ст. 36 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заявниця звернулася до Пенсійного фонду України з заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Рішенням № 923040169993 від 24.03.2023 року заявниці відмовлено в праві на перехід з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Підставою відмови зазначено виконання прізвища померлого годувальника російською мовою «ГАВРЬІШ» в свідоцтві про шлюб, трудовій книжці та військовому квитку померлого, в той час як в паспорті заявника російською мовою його прізвище зазначено „ [PERSON] ". Одночасно заявниці роз`яснено право звернення до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно трудової книжки, виданої 15.10.1959 року, прізвище чоловіка заявниці зазначено російською мовою „ [PERSON] ", в той час як у вкладиші до трудової книжки серії [NUMBER] , виданому 30.06.2000 року, прізвище працівника виконано російською мовою „ГАВРИШ". У військовому квитку [NUMBER] , прізвище російською мовою виконано „ [PERSON] ". Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 26.12.2022 року прізвище померлого зазначено „ [PERSON] ". Прізвище заявника в паспорті і українською, і російською мовами виконане „ГАВРИШ". Неправильно зазначене прізвище в свідоцтві про народження, свідоцтві про шлюб та трудовій книжці перешкоджає заявниці переоформити пенсію з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника. Посилаючись на викладене, заявниця просить встановити факт належності померлому „ [PERSON] " трудової книжки, прізвище в якій російською мовою зазначено „ [PERSON] ". В судове засідання заявниця та її представник не з`явилися, представник заявниці надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав письмові пояснення в якій просить справу розглядати за відсутності представника зацікавленої особи, заяву [PERSON] залишити без розгляду посилаючись на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не погоджується з встановленням факту, що має юридичне значення за заявою [PERSON] в порядку окремого провадження на тих підставах, що встановлення заявленого факту в подальшому має на меті призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто вбачається спір про право, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження із доведенням певних обставин в установлений ЦПК спосіб - надання доказів, їх витребування, допит свідків тощо. із заяви [PERSON] не встановлено, що вона перебувала на утриманні та одержувала грошову допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, і яке вона втратила у зв`язку зі смертю чоловіка. [PERSON] зверталась до Пенсійного фонду України з заявою від 17.03.2023 р. про проведення перерахунку пенсії, а саме про перехід з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника згідно Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Заява [PERSON] опрацьовувалась спеціалістами Головного управління ПФУ в Закарпатській області за принципом єдиної черги, якими було прийнято рішення №923040169993 від 24.03.2023 про відмову в перерахунку пенсії. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [PERSON] звернулась до суду з вимогами про встановлення юридичного факту належності трудової книжки, виданої на прізвище (російською) « [PERSON] », одній і тій же особі громадянину [PERSON] , який помер [INFO] . Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України). Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. В порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, [PERSON] обґрунтовувала свої вимоги тим, що у трудовій книжці її чоловіка та паспорті заявника містяться розбіжності в написанні прізвищ, також такі розбіжності маються і в документах її чоловіка, а тому вона не має можливості оформити своє право на перехід з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Тобто, заявник фактично просить встановити факт належності трудової книжки для переходу з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права на пенсійне забезпечення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Таким чином, вимоги [PERSON] щодо встановлення факту належності трудової книжки за загальним правилом можуть бути предметом розгляду суду у порядку, передбаченому главою 6 розділу IV ЦПК України. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення" є пенсіонером за віком. [INFO] помер чоловік заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Олександрівським відділом ДРАЦС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 2768. На підставі ст. 36 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заявниця звернулася до Пенсійного фонду України з заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Рішенням № 923040169993 від 24.03.2023 року заявниці відмовлено в праві на перехід з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Так, Відділом перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління ПФУ в Закарпатській області розглянуто та проаналізовано матеріали електронної пенсійної справи [PERSON] , а саме паспорт, довідку про РНОКПП, свідоцтво про шлюб, свідоцтво РАГС про смерть, а також документи померлого годувальника: довідку про РНОКПП померлого годувальника, диплом, військовий квиток, трудову книжку, довідки про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 р., довідку із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 р. по день звернення. Право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, відповідно до ст. 36 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на повному його утриманні та одержували від нього допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Згідно з пунктом 4.2 розділу IV зазначеного Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію, перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених і ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності. Здійснюючи аналіз документів, наданих для призначення/перерахунку встановлено, що в гр. « [PERSON] », так зазначено прізвище на російській мові в свідоцтві про шлюб, трудовій книжці, військовому квитку, а в паспорті заявника на російській мові зазначено прізвище « [PERSON] ». Отже право на перехід з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відсутнє. Також роз`яснено заявниці, якщо ім`я, по-батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Згідно трудової книжки, виданої 15.10.1959 року, прізвище чоловіка заявниці зазначено російською мовою „ [PERSON] ", в той час як у вкладиші до трудової книжки серії [NUMBER] , виданому 30.06.2000 року, прізвище працівника виконано російською мовою „ГАВРИШ". У військовому квитку [NUMBER] , виданому Орджонікідзевським РВК м. Запоріжжя прізвище російською мовою виконано ГАВРИШ. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 26.12.2022 року прізвище померлого зазначено „ [PERSON] ". Згідно до свідоцтва про одруження [NUMBER] , „ [PERSON] " (рос.мовою), 28.06.1962 року уклав шлюб з заявницею. При цьому, в паспорті громадянина України заявниці [NUMBER] про укладення шлюбу 28.06.1962 року з [PERSON] , 1927 року народження. Як роз`яснено в п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Досліджені докази вказують на те, що трудова книжка, видана на прізвище (російською) [PERSON] , належіть одній і тій же особі громадянину України [PERSON] , який помер [INFO] , тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Суд не погоджується з письмовими доводами зацікавленої особи про наявність спору, оскільки, рішенням про відмову у перерахунку пенсії № 923040169993 від 24.03.2023 року начальником відділу перерахунків пенсій № 1 управління пенсійного забезпечення роз`яснено заявниці якщо ім`я, по-батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Встановлення факту належності вказаного документу заявниці має юридичне значення, оскільки наявність такої розбіжності позбавляє її можливості на отримання відповідної пенсії, а відтак суд вважає заяву заявниці обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved