Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою та просить встановити, що вона на час відкриття спадщини постійно проживала в [ADDRESS] зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] . В \~обґрунтування заявлених\~вимог заявниця\~покликалася на\~те,\~що [INFO] \~ в\~м.\~Стрию Львівської\~області померла\~її мати\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Її батько\~ [PERSON] \~помер [INFO] .\~Після смерті\~матері відкрилася\~спадщина,\~яка складається\~із земельної\~ділянки,\~що в\~ [ADDRESS] ,\~та розташованого\~на ній\~житлового будинку\~з належними\~до нього\~господарськими будівлями\~та спорудами.\~Заповіту за\~життя спадкодавець\~не складала. Вона належить до спадкоємців першої черги спадкування за законом. Інших спадкоємців немає. Листом від 27.03.2023 нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав пропуску нею визначеного законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим вона змушена звертатись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заінтересована особа правом на подання відзиву не скористалася. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 01 травня 2023 року головуючим суддею в справі визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 19/ Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.05.2023 заяву [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 16.05.2023. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права /а.с. 20/. Ухвалою від 16.05.2023 справу розглядом відкладено на 31.05.2023 /а.с. 28/. Розгляд справи по суті відбувся 24.07.2023 за участі представника заявниці [PERSON] адвоката Маципури Г.І. Представник заявниці [PERSON] адвокат Маципура Г.І в судовому засіданні вимоги заяви підтримала в повному обсязі та просила такі задовольнити. Представник заінтересованої особи Стрийської міської ради Стрийського району Львівської області Кобко Т.В. подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були батьками заявниці, [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /а.с. 6/. Також судом встановлено, що 24.06.1989 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , запис № 232, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00038984977 від 23.03.2023 /а.с. 7/. 23.01.1996 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що складено відповідний актовий запис № 17, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 23.03.2023. Прізвище сторін після розірвання шлюбу - [PERSON] /а.с. 8/. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що 24.10.2017 складено відповідний актовий запис № 509 та Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /а.с. 9/. В судовому засіданні встановлено та підтверджується копією свідоцтва про смерть, що [INFO] померла [PERSON] , про що 15.06.2022 відділом державної реєстрації цивільного стану в місті Стрию Стрийського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) складено відповідний актовий запис № 426 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /а.с. 10/. Спадщина відкрилася в цей же день відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Факт реєстрації та проживання [PERSON] на момент смерті в [ADDRESS] підтверджується довідкою, наданою КП «Управляюча компанія «Комфортний Стрий» від 22.03.2023 за № 327 /а.с. 15/. Відповідно до ч. 1 ст.\~1221\~ЦК України місцем відкриття\~спадщини є\~останнє місце\~проживання спадкодавця. Судом встановлено, що до складу спадщини [PERSON] входять земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] та розміщений на ній житловий будинок із належними до нього господарськими спорудами по [ADDRESS] , що належали померлій [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 29.10.2018 /а.с. 11-14/. Заповіту спадкодавець [PERSON] на випадок смерті не складала, що стверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами спадкової справи № 141/2023 до майна померлої [PERSON] /а.с. 37-49/. Листом завідувача Стрийською ДНК № 257/02-14 від 27.03.2023 відмовлено заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та розміщений на ній житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] у зв`язку з пропуском передбаченого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та відсутності підтвердження постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини /а.с. 17-18/. Відтак судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки пропущено строк для прийняття спадщини та відсутнє підтвердження постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.\~1221\~ЦК України місцем відкриття\~спадщини є\~останнє місце\~проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 та 3 ст.\~1223\~ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст.\~1258\~ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268, 1269, 1270\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У статті 1216\~ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219\~ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1220\~ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом статті 1268\~ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29\~ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявниці за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявницею та оцінені судом. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові у справі № 484/747/17 від 10 січня 2019 року. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, яка визначає критерії законності та обґрунтованості рішення, а також ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Надані заявницею докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета заявлених вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність прав на спадкове майно. Так, судом встановлено та підтверджується копіями паспорта громадянина України серії [NUMBER] , свідоцтва про народження, довідки № 327 від 29.03.2023, матеріалами спадкової справи № 141/2023 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , що остання заповіту на випадок смерті не складала, заявниця [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] , відтак відноситься до спадкоємців першої черги спадкування за законом, яка звернулась до нотаріуса з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Також судом встановлено, що інші спадкоємці вказаної черги відсутні. /а.с. 5, 6, 15, 37-49/ З відповіді № 257/02-14 від 27.03.2023, наданої [PERSON] завідувачем Стрийською ДНК за місцем знаходження спадкового майна та за місцем відкриття спадщини на її заяву № 349 від 27.03.2023, судом встановлено факт звернення заявниці [PERSON] до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері та відмови у видачі такого у зв`язку пропуском встановленого ст. 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини /а.с. 17-18/. Проте в поданій до суду заяві та в судовому засіданні представник [PERSON] адвокат Маципура Г.І. ствердила, що остання з січня 2000 року по 15.06.2022, тобто на день смерті матері [PERSON] , постійно проживала без реєстрації разом з нею в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , оскільки її матір [PERSON] через свій похилий вік та за станом здоров`я потребувала стороннього догляду та допомоги /а.с. 16/. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з 2000 року його колишня дружина [PERSON] проживала разом з матір`ю [PERSON] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , оскільки її матір [PERSON] через свій похилий вік та за станом здоров`я потребувала стороннього догляду та допомоги. Після смерті матері продовжує проживати за вказаною адресою. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що була сусідкою [PERSON] . Понад 20 років [PERSON] проживала разом з матір`ю [PERSON] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , оскільки її матір [PERSON] через свій похилий вік та за станом здоров`я потребувала стороннього догляду та допомоги. Після смерті матері продовжує проживати за вказаною адресою. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками. Даних про яку-небудь зацікавленість свідків у результаті розгляду справи немає, їх покази відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах. Встановлення даного факту необхідно заявниці для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, так як відповідно до ч. 3 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Беручи до уваги, що заявниця позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити та встановити факт постійного проживання [PERSON] з матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини. Щодо судового збору. Відповідно до ч. 7 ст.\~294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Відтак судові витрати слід віднести на рахунок заявниці.

Outcome: approved