Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 9602,48 грн. за кредитним договором б/н від 05.05.2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовна заява мотивована тим, що 05.05.2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору. Внаслідок невиконання взятих на себе зобов`язань у [PERSON] виникла заборгованість, яка становить 9602,48 грн. [PERSON] [INFO] померла. 28.07.2021 року АТ КБ «Приватбанк» направлено претензію кредитора до Другої дніпровської держаної нотаріальної контори, та 06.05.2021 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позивальника із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини не зверталися, спадкова справа була заведена на підставі претензії банку. Відповідач [PERSON] постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто прийняв спадщину. 27.11.2021 року до спадкоємця позичальника було направлено лист-претензію про добровільне погашення кредитної заборгованості, однак він жодних дій щодо її виконання не вчинив. Враховуючи викладене, АТ КБ «Приватбанк» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 9602,48 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 12.10.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 09.11.2022 року було витребувано з відділу обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради інформацію про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку за адресою: [ADDRESS] станом на 02.04.2021 року та з Другої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , померлої [INFO] . Представник позивача [PERSON] , що діє на підставі довіреності, у позовній заяві позовні вимоги підтрималв, просила розглянути справу у її відсутність та не заперечувала проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] надав суду відзив на позов, згідно якого зазначив, що він не є належним відповідачем по справі, тому що на момент смерті [PERSON] володіла лише частиною квартири [ADDRESS] й це майно вона заповіла [PERSON] , який знаходиться під опікою [PERSON] , якаа своєю заявою від 07.09.2021 р. повідомила Другу дніпровську державну нотаріальну контору про прийняття [PERSON] всього майна, яка заповідала померла. Таким чином, після смерті [PERSON] він не зміг отримати взагалі жодного майна, тому він не писав жодних заяв про відмову від прийняття спадщини, адже який сенс витрачати гроші, яких в нього не було ані тоді, ані зараз, щоб відмовитися від того чого нема. Будь-яких доказів отримання у спадщину ним майна після смерті померлої [PERSON] в матеріалах справи не має. Позивачем у справі не доведено, що він є спадкоємцем, та що він прийняв спадщину після смерті [PERSON] , а тому у нього відсутній обов`язок задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк», відповідно до ст.1282 ЦК України. Натомість, у АТ КБ «Приватбанк» не має жодних матеріальних претензій до [PERSON] , який прийняв у спадщину частину квартири померлої. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до нього у повному обсязі та розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05.05.2016 р. між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] було укладено договір б/н, шляхом підписання анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що дана заява разом із пам`яткою клієнта та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомлений та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді (а.с.24). Відповідно до укладеного договору № б/н від 05.05.2016 року [PERSON] отримала кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 500,00 грн., який у подальшому було збільшено до 16000,00 грн., на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору (а.с.23, 77). З розрахунку заборгованості та виписки за договором б/н вбачається, що впродовж 2016-2021 років позичальник активно користувався кредитною карткою (а.с. 10-16, 18-22). [INFO] позичальник [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 03.04.2021 року Соборним районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (а.с.82). Станом на дату смерті позичальника заборгованість перед банком за кредитним договором №б/н від 05.05.2016 року становить 9602,48 гривень, яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 9256,10 гривень; в тому числі: 0,00 грн. - заборгованості за поточним тілом кредиту; 9256,10 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками - 346,38 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 0,00 грн. нарахована пеня - 0,00 грн.; нараховано комісії - 0,00 грн. (а.с. 10-16). 28.07.2021 року АТ КБ «Приватбанк» направлено претензію кредитора до Другої дніпровської державної нотаріальної контори, в якій просило повідомити, чи заводилась спадкова справа після смерті [PERSON] , відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті позичальника, та про осіб, які вже прийняли спадщину (а.с.83, 84). 06.08.2021 року АТ КБ «Приватбанк» отримано відповідь від нотаріуса, у якій зазначалось, що спадкоємці із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини не зверталися, спадкова справа була заведена на підставі претензії банку (а.с.85). 27.11.2021 року АТ КБ «Приватбанк» направило [PERSON] претензію про добровільне погашення кредитної заборгованості відповідно до вимог статті 1282 ЦК України (а.с.86, 87). Згідно відповіді №6/5-6076 від 18.11.2022 року Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур вбачається, що за наявними даними картотеки з питань реєстрації фізичних осіб склад зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] , станом на 02.04.2021 р. становить 2 особи: [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 05.05.1995 р. по теперішній час; [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 30.11.1976 року по 08.06.2021 р. (а.с.114). На виконання ухвали суду від 09.11.2022 року Другою дніпровською державною нотаріальною конторою надано копію спадкової справи №604/2021, після померлої [PERSON] , з якої вбачається, що після смерті [PERSON] , [INFO] , із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса 07.09.2021 р. звернулася [PERSON] , яка діє як опікун малолітнього [PERSON] , [INFO] та 30.07.2021 р. АТ КБ «Приватбанк» з претензією кредитора від 12.07.2021 р. Крім того, в матеріалах спадкової справи №604/2021 в наявності заповіт, посвідчений 29.05.2018 р. державним нотаріусом Другої дніпровської державної нотаріальної контори Циганко Є.Л., згідно якого [PERSON] заповіла [PERSON] належну їй частину квартири [ADDRESS] на випадок її смерті (а.с.117-128). За статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України. Згідно зі статтею 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку сплатити заборгованість боржника узгоджується зі змістом статті 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Вказані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок сплатити заборгованість спадкодавця, проте виключно в межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у сплаті йому заборгованості позичальника, у разі його смерті, за рахунок спадкового майна, яке прийняли спадкоємці боржника. Такий принцип регулювання спірних правовідносин ґрунтується на засадах розумності, пропорційності і справедливості та виключає можливість необґрунтованого покладення на спадкоємців боржника обов`язку погасити борг у розмірі більшому, ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали. Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 552/4892/19, від 09 листопада 2022 року у справі № 295/15702/20. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частинами п`ятою - сьомою статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також в інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Встановивши, що на обґрунтування заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» не надало доказів на підтвердження того, що відповідач прийняв спадщину після смерті боржника та отримав свідоцтво про право на спадщину, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на його необґрунтованість. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Так, Другою дніпровською державною нотаріальною конторою надано копію спадкової справи після померлої [PERSON] , з якої вбачається, що померла залишила заповіт, посвідчений 29.05.2018 р. державним нотаріусом Другої дніпровської державної нотаріальної контори Циганко Є.Л., згідно якого заповіла [PERSON] належну їй частину квартири [ADDRESS] на випадок її смерті. [PERSON] із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини не звертався, свідоцтва про право на спадщину йому не видавалось (а.с.117-128). Враховуючи, що АТ КБ «ПриватБанк» не надало доказів на підтвердження обсягу та вартості спадкового майна, а також того, що єдиними спадкоємцями всього майна є саме відповідач, суд доходить висновку про недоведеність позову банку. При вирішенні спору про стягнення із спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані з колом спадкоємців, належністю спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, його вартістю та дотриманням кредитором визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Таким чином, диспозитивність цивільного судочинства унеможливлює витребування доказів за ініціативою суду, а позивач своїми правами щодо предмета спору, в тому числі щодо витребування доказів не скористався. В оцінці поведінки та способу ведення справ банком судом враховується те,що він є професійним учасником ринку надання банківських послуг,у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур,які є традиційними у цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного, всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною успірних правовідносинах. Враховуючи, що предметом спору у цій справі є вимоги кредитора до спадкоємця про стягнення заборгованості за кредитним договором, АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язано довести ті обставини, на які воно посилається як на підставу свої вимог, тобто подати суду докази наявності у спадкодавця майна та його вартості, кола спадкоємців, які прийняли спадщину або отримали свідоцтва про право на спадщину, а у випадку неможливості надати такі докази - заявити клопотання про їх витребування, однак з дотриманням правил та процедур, встановлених ЦПК України. Вказаний висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №306/486/17 та є обов`язковим для врахування щодо застосування відповідних норм права. Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог банку за недоведеністю.

Outcome: dismissed