Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

26 квітня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищевказаним позовом до Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай) згідно свідоцтва про право на спадщину по закону після смерті [INFO] [PERSON] , право на отримання якої мала [PERSON] відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0257973 від 27.02.1997 зареєстрований за №973. Обґрунтовуючи позов послався на те, що [INFO] померла його матір [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) КСП «Колос» розміром 2,72 умовних кадастрових гектарів, на території колишньої Савинцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, сертифікат ПЛ № 0257973. Вказане спадкове майно фактично прийняв він та на підставі свідоцтва про право на спадщину отримав, як спадкоємець, сертифікат ПЛ № 0257973 на право на земельну частку (пай) розміром 2,72 умовних кадастрових гектарів, на території колишньої Савинцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області. В подальшому, вищевказаний сертифікат ПЛ № 0257973 на право на земельну частку (пай), а також свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) було втрачено. З метою відновлення своїх законних прав він звернувся до Першої Миргородської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому дублікату свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), де йому повідомили, що всі спадкові справи з 1998 по 2007 рік відправлені до Полтавського державного нотаріального архіву. В зв`язку з цим він звернувся із заявою про видачу дублікату свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) до Полтавського обласного державного нотаріального архіву. За результатами розгляду даної заяви отримав лист-відповідь від 21.07.2022, з якого слідує, що відповідно до Алфавітної книги обліку спадкових справ Першої Миргородської державної нотаріальної контори за 1998 рік встановлено, що до майна померлої [INFO] [PERSON] було відкрито спадкову справу за № 436. Окрім цього, за даними Реєстру для реєстрації нотаріальних дій Першої Миргородської державної нотаріальної контори за 1998 рік встановлено, що Свідоцтво про право на спадщину на земельний пай на ім`я [PERSON] було видано та зареєстровано за № 4703 від 29.12.1998 року. При цьому, спадкової справи № 436 серед нотаріальних документів архівного фонду, переданих до Полтавського державного нотаріального архіву Першою Миргородською державною нотаріальною конторою, не виявлено. Після цього, позивач [PERSON] повторно звернувся до Першої Миргородської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому дублікату свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай). Однак, 06.10.2022 року за № 330/01-16 Першою Миргородською державною нотаріальною конторою надано відповідь з якої слідує, що спадкові справи за 1998-2007 роки передано на зберігання до Полтавського обласного державного нотаріального архіву. В зв`язку з неможливістю отримання дублікатів правовстановлюючих документів про право на спадщину на земельну частку (пай), він вимушений звернутися до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай). Ухвалою судді від 28.04.2023 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 31.05.2023 клопотання представника позивача, адвоката Підченка В.М. про витребування доказів задоволено. Зобов`язано: Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області надати належно посвідчену копію витягу з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Колос», Савинцівської сільської ради, Миргородського району, де мається запис про реєстрацію сертифікату на земельну частку (пай) серія ПЛ №0257973 на ім`я [PERSON] ; Першу Миргородську державну нотаріальну контору належно посвідчені документи, що підтверджують направлення до Полтавського обласного державного нотаріального архіву спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] ; Полтавський обласний державний нотаріальний архів копію спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] , в с. Савинці, Миргородського району Полтавської області. Ухвалою суду від 03.07.2023 по справі підготовче провадження закрите та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судовому засідання позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Позивач пояснив, що він після смерті матері 24.01.119 [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину отримав право на земельну частку (пай), площею 2,72 в умовних кадастрових гектарах, із земель колишнього КСП «Колос», розташованих на території колишньої Савинцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області. Інших спадкоємців крім нього не має. Однак сертифікат на земельну частку (пай) та свідоцтво про право а спадщину він втратив. В нотаріальній конторі у видачі дублікату свідоцтва про право на спадщину йому відмовили, так як спадкова справа передана до нотаріального архіву. В нотаріальному архіві також відмовили у видачі дублікату та повідомили що спадкова справа їм на зберігання не передавалася. Представник відповідача Великосорочинської сільської ради Миргородського району в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечував проти задоволення позову, при ухваленні рішення просив врахувати відзив на позовну заяву (а.с.96,97). В направленому на адресу суду відзиві від 25.05.2023 представник просив відмовити в задоволенні позову та в обгрунтування відзиву вказував, що , позивачем не надано доказів прийняття останнім спадщини, зокрема, земельної частки (паю) розміром 2,72 умовних кадастрових гектарів на території колишньої Савинцівської сільської ради. Разом з тим, у позовній заяві зазначено, що через певні життєві обставини сертифікат ПЛ № 0257973 на право на земельну частку (пай), а також свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) [PERSON] було втрачено та в зв`язку з втратою сертифіката ПЛ № 0257973 на право на земельну частку (пай) розміром 2,72 умовних кадастрових гектарів, на території колишньої Савинцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, позивач подав оголошення в газеті «Прапор перемоги» відповідно до якого зазначений сертифікат вважається втраченим та недійсним. Однак, із наданої копії газети «Прапор перемоги» від 17.04.2023 року вбачається, що в оголошенні відсутні відомості про дату видачі втраченого документу, на чиє ім`я виданий та яким органом. Окрім того, у оголошенні відсутні відомості про втрату свідоцтва про право на спадщину. Позивачем не надано документів, які б підтверджували звернення до органів поліції з приводу викрадення чи втрати оригіналів правовстановлюючих документів. Позивач повідомив, що за даними Реєстру для реєстрації нотаріальних дій Першої Миргородської державної нотаріальної контори за 1998 рік встановлено, що Свідоцтво про право на спадщину на земельний пай на ім`я [PERSON] було видано та зареєстровано за № 4703 від 29.12.1998, при цьому спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] не виявлено у нотаріальному фонді Першої Миргородської державної нотаріальної контори та в Полтавському обласному нотаріальному архіву. Разом з тим, згідно листа Відділу у Миргородському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області № 804/41-21 від 22.11.2021 року зазначено, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Колос» зареєстровано сертифікат на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0257973 на ім`я [PERSON] за № 973, який видано, що підтверджується відповідним підписом власника сертифіката. Крім того, в вищезазначеній Книзі до сертифіката серії ПЛ № 0257973 зазначений спадкоємець [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину від 21.09.1998. Вартість земельної частки (паю) повідомляємо, що відповідно до розпорядження голови Миргородської районної державної адміністрації вартість земельної частки (паю) в межах Савинцівської сільської ради становить 18850, 1 грн. Надані на підтвердження позовних вимог докази та виявлені в них розбіжності викликають сумніви щодо фактичного прийняття позивачем спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] та відповідно щодо отримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину та сертифікату на земельну частку (пай). Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 100-101), Заслухавши позивача та його представника, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] в с. Савинці Миргородського району померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.01.1998 (а.с. 11) . [PERSON] є матір`ю [PERSON] відповідно до свідоцтва про його народження серії [NUMBER] (а.с. 10) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, з права на земельну частку (пай) розміром 2,72 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у колективній власності КСП «Колос». Згідно спадкової справи [PERSON] прийняв спадщину після померлої [INFO] [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину по закону, виданого 29 грудня 1998 року державним нотаріусом Першої Миргородської державної нотаріальної контори Наконечною Н.П., зареєстрованого в реєстрі № 1-4704. До складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай), площею 2,72 в умовних кадастрових гектарах, із земель колишнього КСП «Колос», розташованих на території колишньої Савинцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області і належить померлій на підставі сертифікату ПЛ №0257973 виданого 27.02.1997 Миргородською районною адміністрацією (а.с.75-77). Згідно листа Відділу у Миргородському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області № 804/41-21 від 22.11.2021 та №9-16-0.63-1817/23 від 15.06.2023 зазначено, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Колос» зареєстровано сертифікат на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0257973 на ім`я [PERSON] за № 973, який видано, що підтверджується відповідним підписом власника сертифіката. Розмір земельної частки (паю) 2,72 в умовних кадастрових гектарах. Крім того, в вищезазначеній Книзі до сертифіката серії ПЛ № 0257973 зазначений спадкоємець [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину від 21.09.1998 (а.с.13,14,83-85). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про власність», який діяв на момент виникнення цивільних правовідносин, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] та отримав свідоцтв про право на спадщину по закону зареєстрованого в реєстрі № 1-4704, виданого 29 грудня 1998 року державним нотаріусом Першої Миргородської державної нотаріальної контори Наконечною Н.П., на право на земельну частку (пай), площею 2,72 в умовних кадастрових гектарах, із земель колишнього КСП «Колос», розташованих на території колишньої Савинцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, право на отримання якої мала [PERSON] , однак оригінал свідоцтва та сертифікат на право на земельну частку (пай) втратив. Отже, враховуючи те, що оригінал свідоцтва про право на спадщину по закону та оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) відсутній у позивача, відповідач не визнає право позивача за земельну частку (пай), тому з метою захисту прав власності позивача необхідно позов задовольнити та визнати за [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину по закону зареєстрованого в реєстрі № 1-4704, після смерті [INFO] [PERSON] , виданого 29 грудня 1998 року державним нотаріусом Першої Миргородської державної нотаріальної контори Наконечною Н.П., право на земельну частку (пай), площею 2,72 в умовних кадастрових гектарах, із земель колишнього КСП «Колос», розташованих на території колишньої Савинцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, право на отримання якої мала [PERSON] відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0257973 від 27.02.1997 зареєстрований за №973, виходячи з положень ст. 16 ЦК України, якою передбачено способом захисту цивільних прав та інтересів - визнання права. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. [PERSON] згідно пенсійного посвідчення № [NUMBER] та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0497171 від 25.02.2016 є інвалідом ІІ групи. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, суд прийшов до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші заперечення відповідача щодо необґрунтованості та безпідставності заявлених позовних вимог, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог - що зумовлює стягнення з відповідача Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області на користь держави 1073гривні 60 копійок судового збору, від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» , як інвалід ІІ групи.

Outcome: approved