Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] , [INFO] , 12.07.2018 року звернувся до Московського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах та пені за прострочку сплати аліментів; третя особа: Московський відділ державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка виникла по сплаті стягнених з нього аліментів на його утримання в загальному розмірі 54 194,75 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача пеню по заборгованості, яка виникла по сплаті аліментів на його утримання за період з 16.11.2014 року по 01.07.2018 року в розмірі в 57 502,35 грн. В обгрунтування вимог позивач зазначив, що він народився [INFO] від шлюбу між його батьками: матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] . Шлюб між ними був зареєстрований 25.01.2000 року. Однак, стосунки між батьками не склались і на початку 2006 року батько покинув їх. Матір позивача, в зв`язку з недосягненням між ними способу надання коштів на утримання сина, була вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів. За рішенням Московського районного суду м.Харкова від 22.11.2006 року з [PERSON] на утримання [PERSON] були стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини доходів щомісячно, починаючи з 29.09.2006 року до досягнення повноліття. На підставі рішення Московського районного суду м.Харкова від 23.03.2007 року шлюб між батьками позивача було розірвано. Відповідач від сплати аліментів відмовився. На підставі виконавчого листа №2-11970/20056 від 16.11.2017 року в Московському відділі Державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження про стягнення з відповідача аліментів, починаючи з 16.11.2017 року. Однак, присуджених аліментів від відповідача позивач так і не отримав до цього часу, тобто до закінчення строку їх стягнення за виконавчим провадженням, в зв`язку з досягненням ним повноліття. Згідно довідкирозрахунку заборгованості відповідача [PERSON] по аліментах на утримання позивача від 01.06.2018 року, заборгованість складає 52 373,75 грн., починаючи з 16.11.2014 року по 01.06.2018 року. Однак, з вищезазначеної заборгованості відповідач нічого не сплатив, починаючи з вересня 2006 року, хоч є працездатним, має роботу на ринку «Барабашово», де отримує немалі доходи. Оскільки строк стягнення аліментів з відповідача на утримання позивача закінчився 06.07.2018 року, в зв`язку з досягненням його повноліття, [PERSON] вважає, що має право самостійно звернутись до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього на свою користь заборгованості по належним йому аліментах за минулий час, а також пені за несвоєчасну їх сплату. Просить визнати за ним право власності на заборгованість за період з 16.11.2014 року по 01.07.2018 року по аліментах в загальній сумі 54 194,75 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів з загальної суми боргу в 54 194,75 грн. за період з 16.11.2014 ркоу по 01.07.2018 року, тобто за 46 днів 2014 року та 1276 днів з 01.01.2015 року по 01.07.2018 року з розрахунку за кожен місяць боргу по кількості днів прострочення сплати нарахованих аліментів за попередній місяць. Таким чином, з вини відповідача, який умисно не сплачував на утримання позивача аліменти з початку їх присудження до цього часу в розмірі 54 194,75 грн., загальна сума пені за прострочення їх сплати за період з 16.11.2014 року по 01.07.2018 року становить 57 502,35 грн. (4869,18 + 15428,46 +9004,80 + 19151,20 + 7358,16 + 10690,549 = 57 502,35 грн.). Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 16.07.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова ввід 07.02.2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Московський відділ держаної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області. Третьою особою надано до суду письмові пояснення, в яких представник зазначив, що на підставі виконавчого листа №2-11970/20056 від 16.11.2017 року в Московському відділі Державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження про стягнення з відповідача аліментів, починаючи з 16.11.2017 року. З моменту відкриття виконавчого провадження по теперішній час грошові кошти від [PERSON] на рахунок з обліку депозитних сум відділу (для зарахування боргів за виконавчим провадженням) не надходили. Копії квитанцій щодо сплати аліментів на користь [PERSON] в матеріалах виконавчого провадження відсутні (а.с.49-50). Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 14.07.2020 року закрито підготовче провадження у справі. Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Чуванову А.М. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 28.04.2023 року прийнято до провадження цивільну справу, вирішено розгляд проводити за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали. Ухвалою суду від 05.07.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, в наданій заяві просив про розгляд справи без його участі, з підтриманням вимог позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач не подав відзив. Представник третьої особи до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим, у відповідності до ст.ст.211,223 ЦПК України, розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі даних і доказів. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2\~ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.5 ЦПК України). Судом встановлено, що батьки позивача: [PERSON] та [PERSON] з 25.01.2000 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Московського районного суду м.Харкова від 23.03.2007 року (а.с.14 -рішення суду). Від вказаного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно рішення Московського районного суду м.Харкова від 22.11.2006 року, відповідач [PERSON] зобов`язаний виплачувати аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29.09.2006 року і до повноліття дитини. Московським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі зазначеного судового рішення, ВП №55185352 від 17.11.2017 року (а.с.51,52-53). Позивач просить визнати за ним право власності на заборгованість по сплаті аліментів в загальній сумі 54 194,75 гривень, посилаючись на довідки-розрахунки державного виконавцязаборгованості по аліментах (а.с.9-11). Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~та\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 180\~СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в загальному розмірі 54\~194,75 гривень суд зазначає наступне. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». За змістом ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами у разі виникнення спору обчислюється судом. Отже, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме. Враховуючи відсутність спору щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів, суд приходить до висновку про відмову у стягненні такої заборгованості з відповідача на користь позивача. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь пені, суд приходить до наступного. При вирішенні даної позовної вимоги суд враховує подоження ст. 179 СК України, згідно якої аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ч.1\~ст.196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою\~статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою\~статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом`якшує відповідальність, а тому\~стаття 196 СК України, змінена\~Законом України від 17 травня 2017 року №2037-VIII, на підставі частини першої\~статті 58 Конституції України\~має зворотну дію в часі. (Аналогічного висновку дійшла колегія суддів Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 05 вересня 2018 року по справі №753/12684/16, провадження №61-18327св18). Відповідно до ч.2\~ст.196 Сімейного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування обмежується виключно розміром, який становить 100 відсотків заборгованості. У\~статті 196 СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1- нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2- нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Таким чином, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Позивачем у позовній заяві розрахована загальна сума пені за прострочення сплати аліментів 57\~502,35 гривень, однак в силу ч. 1\~ст. 196 СК України\~вказана сума підлягає обмеженню до 54\~194,75\~гривень суми заборгованості по сплаті аліментів. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19. Згідно ч.1\~ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6\~ст. 81 ЦПК України). За приписами\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказів звільнення від обов`язку утримувати дитину, відсутності вини у простроченні сплати аліментів, наявності підстав для зменшення розміру пені відповідачем суду не надано. Боржник був обізнаний зі змістом рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання сина та знав про свій обов`язок з їх сплати, однак доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, у зв`язку з чим заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банком, відповідачем не надано. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 54\~194,75 гривень пені. В задоволенні інших вимог позивачу слід відмовити. Судові витрати підлягають розподілу в порядку\~ст.141 ЦПК України. Згідно з пунктом 3 частини першої\~статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»\~\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. [PERSON] відповідно до пункту 3 частини першої\~статті 5 Закону № 3674-VI\~звільнений від сплати судового збору. Таким чином, на відповідача покладаються судові витрати в дохід державного бюджету України у розмірі 1073,60 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial