Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

Приватно-орендне підприємство «Колос» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та Ярмолинецької селищної ради про визнання договору оренди недійсним, скасування рішення та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Позивач мотивував позов тим, що 08.09.2010 року між Приватно-орендним підприємством «Колос» та громадянином [PERSON] , спадкоємицею якого є [PERSON] , укладено договір оренди земельної ділянки. ПОП «Колос» отримав в оренду, строком 15 років, земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай), яка знаходиться за межами населеного пункту с. Правдівка, площею 2,6743 га, кадастровий номер ділянки 6825885200:03:031:0130. 18.08.2020 року [PERSON] на її банківські реквізити була виплачена орендна плата за 2020 рік в сумі 12450 грн. і відповідно сплачені податки в бюджет (податок з доходу: 2783,85 грн. та військовий збір - 231,99 грн.) 07 квітня 2021 року [PERSON] на її банківські реквізити була виплачена орендна плата за 2021 рік в сумі 12450 грн. і відповідно сплачені податки в бюджет (податок з доходу: 2783,85 грн. та військовий збір - 231,99 грн.). Знаючи про умови договору оренди, повідомивши орендаря (ПОП «Колос») про перехід до неї прав орендодавця за вказаним договором, надавши ПОП «Колос» реквізити своєї банківської карти для зарахування орендної плати та фактично отримавши 07.04.2021 р. на свою банківську картку від ПОП «Колос» грошові кошти, за орендну плату у сумі 12450 грн., [PERSON] ці кошти не повернула, але, не звертаючись у встановленому порядку, щодо розірвання договору оренди, в кінці квітня 2021р. самостійно обробила належну її та передану в оренду ПОП «Колос» земельну ділянку, засіяла її соєю, приховавши цей факт від ПОП «Колос», а згодом, не розірвавши договір, укладений у 2010р., 06.10.2021 р. уклала щодо цієї земельної ділянки договір оренди землі із відповідачем - [PERSON] , який 08.10.2021р. був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вироком Ярмолинецького районного суду від 16.03.2023 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та на підставі ч. 4 ст. 74 КК України звільнено від покарання. Судом було встановлено, що [PERSON] не розірвавши договір, укладений у 2010р., 06.10.2021 р. уклала щодо цієї земельної ділянки договір оренди землі із відповідачем, який 08.10.2021 р. був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачі в судове засідання не з`явився, подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги визнали повністю. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, як окремо так і взаємний їх зв`язок, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з підстав. Судом встановлено, що 08.09.2010 року між Приватно-орендним підприємством «Колос» та громадянином [PERSON] , укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Правдівка, площею 2,6743 га, кадастровий номер ділянки 6825885200:03:031:0130, строком 15 років, що підтверджується договором оренди земельної ділянки від 2010 року (а.с. 7-8). Вказаний договір оренди, 08.09.2010 року був зареєстрований за реєстраційним номером № 041076500006, що підтверджується довідкою Б/Н від 29.04.2021 Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (а.с. 12). [INFO] громадянин [PERSON] помер. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 12.08.2020, його спадкоємцем стала дружина - [PERSON] (а.с. 10), яка самостійно звернулася до ПОП «Колос» та повідомила, що вона тепер є власницею земельної ділянки, надала ПОП «Колос» копії свідоцтва про на спадщину за законом, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, паспорт та реєстраційний номер облікової картки платника податків.У зв`язку з цим, [PERSON] на її банківські реквізити була виплачена орендна плата. Знаючи про умови договору оренди, повідомивши орендаря (ПОП «Колос») про перехід до неї прав орендодавця за вказаним договором, надавши ПОП «Колос» реквізити своєї банківської карти для зарахування орендної плати та фактично отримавши 07.04.2021 р. на свою банківську картку від ПОП «Колос» грошові кошти, за орендну плату у сумі 12450 грн., [PERSON] ці кошти не повернула, але, не звертаючись у встановленому порядку, щодо розірвання договору оренди, в кінці квітня 2021р. самостійно обробила належну її та передану в оренду ПОП «Колос» земельну ділянку, засіяла її соєю, приховавши цей факт від ПОП «Колос», а згодом, не розірвавши договір, укладений у 2010р., 06.10.2021 р. уклала щодо цієї земельної ділянки договір оренди землі із відповідачем - [PERSON] , який 08.10.2021р. був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З Державного реєстру земельного кадастру про відомості про земельну ділянку стало відомо, що Державним реєстратором Ярмолинецької селищної ради, Ярмолинецького району, Хмельницької області, [PERSON] , зареєстровано вищевказаний договір оренди земельної ділянки, не зважаючи на вже існуючий укладений та чинний з 2010 року. Згідно відомостей з реєстру Державного земельного кадастру, договір оренди зареєстрований 06.10.2021р. за номером № [NUMBER] . Вироком Ярмолинецького районного суду від 16.03.2023 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та на підставі ч. 4 ст. 74 КК України звільнено від покарання (а.с. 15-16). Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом: визнання правочину недійсним; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом положень статей 210, 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір підлягає державній реєстрації лишу у випадках, встановлених законом. Такий договір є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Статтею 236 ЦК України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. І відповідно до статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до правових позиції Верховного Суду, вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Відповідно до частини четвертої статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, ЗК України, Законом України від 06 жовтня 1998 року № 161-ХІУ «Про оренду землі» (далі - Закон № 161-ХІУ). Відповідно до статті 13 Закону № 161-ХІУ договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтями 18, 20 Закону № 161-ХІУ передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (в редакції від 30.10.2010 року) Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Таким чином, на час укладення та реєстрації оспорюваного договору оренди земельної ділянки був чинним договір оренди цього ж об`єкта, укладений між Приватно-орендним підприємством «Колос» та громадянином [PERSON] від 08 жовтня 2010 року, який зареєстрований датою укладання договору, зі строком дії до жовтня 2025 року і в установленому законом порядку не припинений. Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Право користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статтею 10 якого встановлено, що державний реєстратор у ході здійснення реєстраційних дій, зокрема, встановлює відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам закону, який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, та призводить до порушення права позивача як орендаря. Таким чином, дії позивача та державного реєстратора, який не виконав в повній мірі вимоги ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», призвели до укладання та реєстрації договору оренди землі до закінчення дії попереднього договору, укладеного із позивачем. Обрані позивачем способи захисту права відповідають практиці Верховного Суду (постанова від 16 червня 2023 року у справі № 357/9169/18, постанова Великої Палати від 18 квітня 2023 року у справі №357/8277/19). На підставі наведеного,

Outcome: approved