Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

22.11.2021 року [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач-1, [PERSON] ), [PERSON] (далі - відповідач-2, [PERSON] ), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, [PERSON] (далі - третя особа-1, [PERSON] ), [PERSON] (далі - третя особа-2, [PERSON] ), Приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Мельник Марини Володимирівни (далі - третя особа-3, Приватний нотаріус Мельник М.В.), в якому просить: витребувати у [PERSON] на користь позивача об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 20358432231 - нежитлове приміщення аптеки загальною площею 191,1 кв. м, розташоване за адресою: [ADDRESS] , та об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 20357132231 - земельну ділянку, на якій розміщене нежитлове приміщення, кадастровий номер: 3223110100:01:098:0023, загальною площею 0,004979 кв. м; визнати недійсним договір іпотеки від 28.03.2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений Приватним нотаріусом Мельник М.В., зареєстрований в реєстрі за № 947; скасувати рішення Приватного нотаріуса Мельник М.В. про державну реєстрацію обтяження прав та їх обтяжень № 20352078, № 20351868, № 20352268, № 283783634 від 28.03.2015 року; стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи за цією позовною заявою, а саме: зі сплати судового збору - 11 350 грн.; на професійну правничу допомогу - 150 000 грн., а всього 161 350 грн. В обґрунтування позову зазначено, що в листопаді 2019 року в ході примусового виконання виконавчих листів у справі № 372/4917/13-ц про витребування нерухомого майна на користь позивача, останній стало відомо, що новим власником спірного нерухомого майна є [PERSON] , що унеможливило виконання судового рішення в указаній справі. До того ж, дане нерухоме майно передано [PERSON] в іпотеку на підставі укладеного між ним та [PERSON] договору іпотеки від 28.03.2015 року. Посилаючись на вказані обставини, на підставі ст.ст. 203, 215, 387, 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.ст. 5, 17 Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позивач звернулась до суду з указаним позовом. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 23.11.2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, [PERSON] , [PERSON] , Приватного нотаріуса Мельник М.В., про витребування майна, визнання договору іпотеки недійсним та скасування рішень залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 23.12.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, [PERSON] , [PERSON] , Приватного нотаріуса Мельник М.В., про витребування майна, визнання договору іпотеки недійсним та скасування рішень та призначено у справі підготовче судове засідання на 20.01.2022 року. 20.01.2022 року до суду надійшла заява представника позивача про зміну предмету позову, а саме, про викладення предмету позову в такій редакції: витребувати у [PERSON] на користь позивача об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 20358432231 - нежитлове приміщення, а саме: приміщення аптеки загальною площею 483,7 кв. м, будівля комерційних послуг загальною площею 191,1 кв. м, розташоване за адресою: [ADDRESS] та об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 20357132231 - земельну ділянку, на якій розміщене нежитлове приміщення, кадастровий номер: 3223110100:01:098:0023, загальною площею 0,06 га; визнати недійсним договір іпотеки від 28.03.2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений Приватним нотаріусом Мельник М.В., зареєстрований в реєстрі за № 947; скасувати рішення Приватного нотаріуса Мельник М.В. про державну реєстрацію обтяження прав та їх обтяжень № 20352078, № 20351868, № 20352268, № 283783634 від 28.03.2015 року; стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи за цією позовною заявою, а саме: зі сплати судового збору - 11 350 грн.; на професійну правничу допомогу - 150 000 грн., а всього 161 350 грн. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 03.08.2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, [PERSON] , [PERSON] , Приватного нотаріуса Мельник М.В., про витребування майна, визнання договору іпотеки недійсним та скасування рішень та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 07.12.2022 року у задоволенні клопотання відповідача-1 про залучення до участі у справі державного реєстратора Відділу державної реєстрації Обухівської міської ради у якості третьої особи відмовлено. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 07.12.2022 року у задоволенні клопотання відповідача про повернення розгляду справи в підготовче провадження та витребування доказів відмовлено. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Відповідач-1 та його представник у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності. Відповідач-2 в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлеий належним чином. Третя особа-1 в судове засідання не з`явилась, про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином. Третя особа-2 в судове засідання не з`явилась, про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином. Третя особа-3 в судове засідання не з`явилась, про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку задовольнити позов, ураховуючи наступне. Судом встановлено, що 20.11.2003 року позивачу видано свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю загальною площею 483,7 кв. м (аптека) за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Обухівської міської ради від 28.10.2003 року. 25.10.2005 року позивачу на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.12.2004 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0600 га для комерційного використання за адресою: [ADDRESS] . У подальшому цій земельній ділянці присвоєно кадастровий номер: 3223110100:01:098:0023. 27.06.2007 року рішенням Обухівського районного суду Київської області у справі № 2-784/07 за позивачем визнано право власності на самочинно збудоване нерухоме майно - будівлю комерційних послуг загальною площею 224,10 кв. м та ганок площею 20,9 кв. м за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 27.06.2007 року у справі № 2-784/07 виправлено помилку в резолютивній частині цього рішення суду та вказано площу будівлі комерційних послуг - 191,1 кв. м. 27.06.2007 року рішенням Обухівського районного суду Київської області у справі № 2-784/07 за позивачем визнано право власності на самочинно збудоване нерухоме майно - будівлю комерційних послуг загальною площею 224,10 кв. м та ганок площею 20,9 кв. м за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 27.06.2007 року у справі № 2-784/07 виправлено помилку в резолютивній частині цього рішення суду та вказано площу будівлі комерційних послуг - 191,1 кв. м. 27.10.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Платінум Банк» (далі - ПАТ «Платінум Банк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Лезіс» (далі - ТОВ «Фірма «Лезіс») укладено кредитні договори № GCREF.2011101093, № REF.2011101094, № BDL.2011101095, за умовами яких банк відкрив позичальнику невідновлювальну відкличну кредитну лінію зі встановленням кредитного ліміту в розмірі 3 100 000 грн. зі строком повернення кредиту до 26.10.2016 року, а також надав позичальнику кредит у розмірі 2 305 000 грн. строком на 60 місяців зі сплатою 19,4 % за користування кредитом та кредит у розмірі 795 000 грн. строком на 60 місяців зі сплатою 20,2 % за користування кредитом. 27.10.2011 року на забезпечення виконання зобов`язань за вказаними кредитними договорами між ПАТ «Платінум Банк» і [PERSON] укладено договір іпотеки, за яким позивач передала в іпотеку банку, зокрема, вищевказані нежитлову будівлю, будівлю комерційних послуг та земельну ділянку. 04.04.2012 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 354, про звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, на вищевказані нежитлову будівлю, будівлю комерційних послуг та земельну ділянку в рахунок стягнення заборгованості за кредитними договорами в розмірі 3 192 725,80 грн. 17.04.2012 року державним виконавцем ВПВР управління ДВС ГУЮ в Київській області Токарем Д.А. відкрито виконавче провадження № 32213480 з виконання вказаного виконавчого напису. 26.07.2012 року [PERSON] видано дублікат свідоцтва про право власності на вищевказану нежитлову будівлю. 30.01.2013 року за результатами проведених прилюдних торгів в межах виконавчого провадження № 32213480 реалізовано, зокрема, спірні нежитлову будівлю, будівлю комерційних послуг та земельну ділянку. Переможцем торгів стала [PERSON] 03.03.2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області Метейко І.М. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на спірні нежитлову будівлю та будівлю комерційних послуг відкрито розділ і сформовано один реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20358432231 (далі - Нежитлове приміщення), а також на земельну ділянку відкрито розділ та сформовано реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20357132231. 12.03.2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області Козловим Ю.В. зареєстровано право власності за [PERSON] на спірні Нежитлове приміщення та земельну ділянку. 29.07.2013 року [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення та земельної ділянки, посвідчених Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Гринько А.П., зареєстрованих у реєстрі за № 864, № 865, відчужила на користь [PERSON] зазначені вище Нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,0600 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 3223110100:01:098:0023. Відповідно до копій договорів про розірвання договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення та земельної ділянки від 29.12.2014 року [PERSON] та [PERSON] розірвали укладені 29.07.2013 року договори купівлі-продажу нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0600 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 3223110100:01:098:0023, внаслідок чого було відновлено за [PERSON] право власності на це нерухоме майно. 25.02.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договори дарування, за якими [PERSON] подарувала [PERSON] нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0600 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 3223110100:01:098:0023. 28.03.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір іпотеки, посвідчений Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник М.В., зареєстрований в реєстрі за № 947, за умовами якого на забезпечення виконання зобов`язань позичальника за договором позики від 28.03.2015 року [PERSON] передав в іпотеку [PERSON] нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0600 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 3223110100:01:098:0023. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 14.01.2014 року у справі № 372/4917/13-ц у задоволенні позову [PERSON] до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «Аптекар», ПАТ «Креді Агріколь Банк» в м. Обухів, фізичної особи-підприємця [PERSON] , треті особи: ПАТ «Платинум Банк», ТОВ «Фірма «Лезіс», приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Щур Надія Романівна, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Гринько Ангеліна Павлівна, про визнання недійсними результатів прилюдних торгів, визнання недійсними протоколів, свідоцтв, актів, договорів та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 21.12.2015 року у справі № 22-ц/780/6957/15 накладено арешт та заборонено [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «Аптекарь», ПАТ «Креді Агріколь Банк» в особі Відділення Київської регіональної дирекції ПАТ «Креді Агріколь Банк» в м. Обухів, Фізичній особі - підприємцю [PERSON] або/та будь-яким іншим уповноваженим ними особам здійснювати будь-які дії щодо відчуження та передачі прав власності до третіх осіб на наступне майно: нежитлове приміщення - аптеку під літерою «А», загальною площею 483,7 кв. м, та будівлю комерційних послуг під літерою «Б», загальною площею 191,1 кв. м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,0600 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 3223110100:01:098:0023; нежитлове приміщення - магазин « [INFO] » під літерою «А», загальною площею 39,8 кв. м, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,004979 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням земельної ділянки: для комерційного використання, кадастровий номер: 3223110100:01:099:0164. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 18.01.2016 року у справі № 372/4917/13-ц, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 03.07.2019 року, скасовано рішення Обухівського районного суду Київської області від 14.01.2014 року та ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] задоволено частково. Визнано недійсними результати прилюдних торгів, які відбулися 30.01.2013 року, з продажу аптеки під літерою «А», загальною площею 483,7 кв. м та будівлі комерційних послуг під літерою «Б», загальною площею 191,1 кв. м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , а також земельної ділянки, площею 0,0600 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 3223110100:01:098:0023, що належали на праві власності [PERSON] . Визнано недійсними результати прилюдних торгів, які відбулися 30.01.2013 року, з продажу магазину « [INFO] » під літерою «А», загальною площею 39,8 кв. м, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а також земельної ділянки, площею 0,004979 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням земельної ділянки: для комерційного використання, кадастровий номер: 3223110100:01:099:0164, що належали на праві власності [PERSON] . Визнано недійсним протокол № 1-284/12/ПР-І проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна боржника [PERSON] від 30.01.2013 року, затверджений заступником директора ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» Кривенко O.A. 30.01.2013 року. Визнано недійсним протокол № 2-284/12/ПР-І проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна боржника [PERSON] від 30.01.2013 року, затверджений заступником директора ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» Кривенко O.A. 30.01.2013 року. Визнано недійсним Акт № 32213480/2 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки 05.02.2013 року, затверджений начальником Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Штепою С.О. 05.02.2013 року. Визнано недійсним Акт № 32213480-1/2 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 05.02.2013 року, затверджений начальником Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Штепою С.О. 05.02.2013 року. Визнано недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, видане 06.02.2013 року [PERSON] . Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р. щодо аптеки під літерою «А», загальною площею 483.7 кв. м та будівлі комерційних послуг під літерою «Б», загальною площею 191.1 кв. м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , а також земельної ділянки, площею 0,0600 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 3223110100:01:098:0023. Визнано недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, видане 06.02.2013 року [PERSON] приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р. щодо магазину «Подарунки» під літерою «А», загальною площею 39,8 кв. м, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а також земельної ділянки, площею 0,004979 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням земельної ділянки: для комерційного використання, кадастровий номер: 3223110100:01:099:0164. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,0600 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 3223110100:01:098:0023, виданий на ім`я [PERSON] . Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,004979 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням земельної ділянки: для комерційного використання, кадастровий номер: 3223110100:01:099:0164, виданий [PERSON] . Витребувано на користь [PERSON] з чужого незаконного володіння [PERSON] , орендарів - ТОВ «Аптекарь», ПАТ «Креді Агріколь Банк» в особі Відділення Київської регіональної дирекції ПАТ «Креді Агріколь Банк» в м. Обухів, Фізичної особи - підприємця [PERSON] : аптеку під літерою «А», загальною площею 483,7 кв. м., та будівлю комерційних послуг під літерою «Б», загальною площею 191,1 кв. м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , а також земельну ділянку, площею 0,0600 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 3223110100:01:098:0023; магазин « [INFO] » під літерою «А», загальною площею 39,8 кв. м, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а також земельну ділянку, площею 0,004979 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням земельної ділянки: для комерційного використання, кадастровий номер: 3223110100:01:099:0164. В іншій частині позовних вимог [PERSON] відмовлено. Постановами приватного виконавця Яцишина А.М. від 28.08.2020 року, від 25.09.2020 року виконавчі листи з виконання вказаного судового рішення щодо боржників [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «Аптекарь» повернуто стягувачу без виконання у зв`язку з відсутністю у боржників майна. 28.09.2020 року виконавчий лист № 372/4917/13-ц, виданий 08.11.2019 року на виконання вказаного судового рішення, щодо боржника АТ «Креді Агріколь Банк» було виконано. Актом вилучення та передачі майна стягувачу від 28.09.2020 року частину нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] загальною площею 62 кв. м, яке фактично займав боржник, передано стягувачу [PERSON] 10.08.2021 року Державний реєстратор прав на нерухоме майно [PERSON] відмовив позивачу у державній реєстрації права власності на спірні Нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0600 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 3223110100:01:098:0023. За наведених обставин позивач звернулася з даним позовом до суду. Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до частини 4 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За статтею 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини 1, 2 статті 319 ЦК України). Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з частиною 2 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. В цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Згідно з частиною 1 статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. За статтею 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Згідно з правовим висновком, висловленим Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21.11.2018 року у справі № 465/650/16-ц, від 23.01.2019 року у справі № 522/10127/14-ц, від 15.05.2019 року, справа № 678/301/12, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів, зазначене свідчить про оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. Як установлено судом, прийнятими в межах справи № 372/4917/13-ц судовими рішеннями визнано недійсними результати прилюдних торгів, які відбулися 30.01.2013 року, зокрема, із продажу спірного нерухомого майна - приміщення аптеки загальною площею 483,7 кв. м, будівлі комерційних послуг загальною площею 191,1 кв. м, розташовані за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки, на якій розміщене нежитлове приміщення, кадастровий номер: 3223110100:01:098:0023, загальною площею 0,06 га, а також витребувано спірне нерухоме майно на користь [PERSON] з чужого незаконного володіння [PERSON] та орендарів. Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У рішенні від 15.10.2009 Європейський суд з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" вказав на те, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу. Разом із цим, на час виконання рішення суду у справі № 372/4917/13-ц право власності на спірне нерухоме майно унаслідок розірвання [PERSON] та [PERSON] договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення та земельної ділянки від 29.12.2014 року, було відновлено за [PERSON] , яка на підставі договору дарування від 25.02.2015 року подарувала дане нерухоме майно [PERSON] . Наведені обставини унеможливили фактичне виконання рішення суду у справі № 372/4917/13-ц, унаслідок чого [PERSON] звернулася до суду з даним позовом для захисту своїх прав шляхом витребування майна в кінцевого набувача - [PERSON] . Відповідно до частини 3 статті 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. З огляду на наведене, обставини щодо набуття [PERSON] права власності на спірне нерухоме майно безвідплатно (на підставі укладеного із [PERSON] договору дарування від 25.02.2015 року) не спростовує права власника такого майна - [PERSON] , на витребування цього майна в порядку статті 388 ЦК України. Суд зауважує, що [PERSON] не мала права відчужувати (дарувати) спірне нерухоме майно, що набуте нею у [PERSON] , від якої дане майно витребувано на користь [PERSON] у межах справи № 372/4917/13-ц. У постанові від 07.11.2018 року у справі № 488/6211/14-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що розглядаючи справи щодо застосування положень статті 388 ЦК України у поєднанні з положеннями статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, суди повинні самостійно, з урахуванням усіх встановлених обставин справи дійти висновку про наявність підстав для втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном, а також надати оцінку тягаря, покладеного на цю особу таким втручанням. Такими обставинами можуть бути, зокрема, підстави та процедури набуття майна добросовісним набувачем, порівняльна вартість цього майна з майновим станом особи, спрямованість волевиявлення учасників правовідносин та їх фактичні наміри щодо цього майна тощо. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022 року у справі № 461/12525/15-ц. За наведених обставин, витребування майна в даній справі є законним, пропорційним та виправданим заходом, який переслідує легітимну мету, а тому не порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції. Відтак, суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги про витребування в [PERSON] на користь [PERSON] об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 20358432231 - нежитлового приміщення, а саме: приміщення аптеки загальною площею 483,7 кв. м, будівлі комерційних послуг загальною площею 191,1 кв. м, розташованих за адресою: [ADDRESS] , та об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 20357132231 - земельної ділянки, на якій розміщене нежитлове приміщення, кадастровий номер: 3223110100:01:098:0023, загальною площею 0,06 га. Одночасно судом прийнято до уваги, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25.12.2012 року у справі № 2-1316-12 визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , у тому числі, нежитлове приміщення, а саме: приміщення аптеки загальною площею 483,7 кв. м, будівлі комерційних послуг загальною площею 191,1 кв. м, розташованих за адресою: [ADDRESS] , та об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 20357132231 - земельну ділянку, на якій розміщене нежитлове приміщення, кадастровий номер: 3223110100:01:098:0023, загальною площею 0,06 га. При цьому, рішення Обухівського районного суду Київської області від 25.12.2012 року в частині визнання спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] зазначеного нерухомого майна залишено без змін. Як установлено в межах справи № 2-1316-12, із 15.07.1998 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого придбали спірне майно, у тому числі і спірне нерухоме майно. Доказів поділу вказаного майні між [PERSON] та [PERSON] у натурі матеріали справи не містять. Відтак, питання щодо реалізації [PERSON] права спільної власності на частини згаданого майна на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 25.12.2012 року у справі № 2-1316-12 не може бути вирішене без повернення такого майна титульному володільцю - [PERSON] та відновлення попереднього стану. Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: - нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; - нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; - нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. З огляду на те, що дійсний власник спірного нерухомого майна - [PERSON] , не надавала згоду на передачу такого майна в іпотеку, укладений між [PERSON] та [PERSON] договір іпотеки від 28.03.2015 року не відповідає вимогам ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, статті 5 Закону України «Про іпотеку», у зв`язку з чим підлягає визнанню недійсним з моменту його укладення. Згідно із абз. 3 ч 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таким чином, унаслідок визнання договору іпотеки 28.03.2015 року недійсним, одночасно підлягають скасуванню рішення Приватного нотаріуса Мельник М.В. про державну реєстрацію обтяження прав та їх обтяжень № 20352078, № 20351868, № 20352268, № 283783634 від 28.03.2015 року. У той же час, представником відповідача-1 подано заяву про застосування строку позовної давності, в якій стверджується, що позивач знала про перебування у власності спірного нерухомого майна у [PERSON] принаймні з 30.12.2015 року, коли звернулася до державного реєстратора для державної реєстрації обтяжень на підставі ухвали Апеляційного суду Київської області від 21.12.2015 року у справі № 372/4917/13-ц про забезпечення позову. Крім того, позивач 13.11.2018 року замовляла інформаційну довідку за № 145151586 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується листом від 11.11.2022 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Басенко К.О. За змістом статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина 3 статті 267 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно із частиною 5 статті 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. У запереченнях на заяву про застосування строку позовної давності позивач наголошувала, що про подальше відчуження [PERSON] спірного нерухомого майна позивачу стало відомо лише в ході виконання виконавчого листа від 08.11.2019 року у справі № 372/4917/13-ц у виконавчому провадженні № 62813580. У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод. У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", зазначено правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи. Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції") від 16.12.1992). Європейський суд з прав людини наголосив, що механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі "Фінікарідов проти Кіпру"). Як установлено судом, постановлені в межах справи № 372/4917/13-ц судові рішення не містять жодних відомостей про розірвання договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення та земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON] , а також подальшу передачу [PERSON] у дарунок [PERSON] спірного нерухомого майна. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 21.12.2015 року у справі № 372/4917/13-ц накладено арешт та заборонено [PERSON] , [PERSON] та орендарям здійснювати будь-які дії щодо відчуження та передачі прав власності до третіх осіб на спірне нежитлове приміщення та земельну ділянку. Так, в ухвалі Апеляційного суду Київської області від 21.12.2015 року у справі № 372/4917/13-ц зазначено, що в подальшому [PERSON] здійснила відчуження майна третім особам, які в свою чергу, також здійснили відчуження спірного майна та передачу його в оренду. У той же час, станом на дату звернення 17.12.2015 року [PERSON] до суду з заявою про забезпечення позову спірне нерухоме майно вже з 25.02.2015 року не належало [PERSON] , а було за ланцюгом правочинів передано в якості дарунка [PERSON] . Разом із цим, [PERSON] не пред`являлися жодні позовні вимоги до кінцевого власника спірного майна - [PERSON] , останнього не було залучено в якості учасника справи № 372/4917/13-ц, що переконливо свідчить про те, що про належність спірного майна [PERSON] позивачу стало відомо лише під час виконання рішення № 372/4917/13-ц, тобто після видачі виконавчих листів у цій справі - 08.11.2019 року, яке не могло бути виконаним через зміну власника. Також судом прийнято до уваги, що в серпні 2020 року АТ «Креді Агріколь Банк» звернувся до Обухівського районного суду Київської області із заявою, в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист 372/4917/13-ц, виданий Обухівським районним судом Київської області від 08.11.2019 року, та в якій зазначив, що власником спірного майна є [PERSON] , а банк є лише орендарем цього майна і не має правових підстав для його передачі за виконавчим документом стягувачу. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 11 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви АТ «Креді Агріколь Банк» про визнання виконавчого листа у цивільній справі № 372/4917/13-ц таким, що не підлягає виконанню. Відтак, відомості щодо знаходження спірного майна у власності [PERSON] відображені в справі № 372/4917/13-ц лише під час розгляду клопотань на стадії виконання рішення суду. Отже, доводи відповідача-1 про пропуск позивачем строку позовної давності, жодним чином не підтверджені, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування позовної давності до спірних правовідносин. Інші доводи учасників справи судом розглянуті, проте на результат вирішення спору не вплинули. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain). Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у зв`язку з задоволенням позову згідно з положеннями статті 141 ЦПК України покладаються на відповідачів. У той же час, оскільки процесуальним законом не передбачено солідарного стягнення витрат зі сплати судового збору, суд дійшов висновку про покладення відповідних витрат на кожного з відповідачів у рівній частині. З огляду на те, що позивачем не надано передбачених частиною 3 статті 137 ЦПК України, частиною 8 статті 141 ЦПК України доказів для визначення розміру витрат на правничу допомогу, суд наразі розподіл даних витрат не здійснює. Суд зауважує, що за наведеними вище приписами такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Outcome: approved