Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач протягом тривалого часу сплачує за спожиті послуги не в повному обсязі, порушуючи права позивача. На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 14 873 грн. 65 коп, з яких заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги12 34, 39 грн., 3 % річних від простроченої суми 691 87 грн., індекс інфляції: 1836, 39 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14.07.2022 справу за вказаним позовом за підсудністю передано на розгляд Печерському районному суду м. Києва. Ухвалою суду від 18.08.2022 у справі за вказаним позовом відкритопровадження за правилами (спрощеного) позовного провадження, з викликом сторін. Від відповідача відзив на позов не надходив до суду, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 18.08.2022, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками, судом направлялися за місцем проживання (перебування) відповідно до наданої відповідіз реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстроване місце проживання особи. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. В позовній заяві позивач просив розгляд справи проводити без участі його представника на підставі матеріалів справи, проти заочного рішення суду не заперечував. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 344/10719/16-ц, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, на підтвердження права власності позивачем надано до матеріалів справи копію договору купівлі-продажу квартири від 11.07.2013 посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шандибою Л.І. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно віл 11.07.2013, де зазначено відповідача - [PERSON] власником квартири [ADDRESS] . Проте, в матеріалах справи не міститься копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна для підтвердження права власності відповідача на квартиру за адресою: [ADDRESS] , на момент звернення із позовом, а також в матеріалах справи відсутній за період розрахунок заборгованості. Крім того, на запит Дарницького районного суду м. Києва від 14.07.2022, надана відповідь щодо місця реєстрації [PERSON] , а саме: [ADDRESS] .Тобто право власності відповідача на квартиру [ADDRESS] , на день подачі позовної заяви не підтверджено належним чином. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи наведене, оскільки позивач не надав належних і допустимих доказів, що саме [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з лютого 2019 по 31.05.2022, не долучив розрахунок заборгованості за вказаний період, а тому суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed