Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, просить суд стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 4000 грн., починаючи з дня подачі заяви до суду. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 21 травня 2013 року позивач з відповідачем одружились, під час шлюбу у них народилось донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 09 березня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. За домовленістю між ними та відсутності спору про місце проживання доньки, [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачкм та перебуває на її повному утриманні. Позивач зазначає, що відповідач немає постійного заробітку, а відтак вважає, розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини необхідно визначити в твердій грошовій сумі. Вважає, що заявлена сума у розмірі 4 000 гривень є мінімально необхідною для забезпечення потреби дитини, оскільки витрати на харчування, проживання, школу та на забезпечення інших першочергових потреб дитини є значно більшими і становлять близько 8-10 тис. грн, а відтак вважає заявлений розмір аліментів є виправданим та обґрунтованим. Ухвалою судді від 22 травня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу термін на надання відзиву на позов. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду не заперечує та просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за місцем його реєстрації, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву та клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності відповідача та ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, відносно чого представник позивача не заперечив. У відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 травня 2013 року. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 09 березня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Як вбачається з матеріалів справи, сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в підтвердження чого до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження (а.с.7). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом передбачена рівність такого обов`язку. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, згідно із ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається із п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України, наданих від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.ч.1,2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. В судовому засіданні судом встановлено, що дитина проживає із матір`ю - позивачем по справі за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї №125 від 26.04.2023 та стороною відповідача не заперечується. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вищенаведені обставини, та враховуючи що відповідач не скористався своїм правом подачі відзиву, жодних заперечень з приводу вимог позивачки та наданих нею доказів не висловив, суд приходить до висновку про задоволення позову шляхом стягнення аліментів в розмірі 4 000,00 грн. на дитину, і на думку суду такий розмір аліментів є достатнім з врахуванням матеріального становища платника аліментів. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Крім цього, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1073, 60 грн.

Outcome: approved