Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Севен Глас» про захист прав споживачів та стягнення коштів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 08.08.2022 року він замовив у ТОВ «Севен Глас» склопакети згідно договору поставки № 08/08-22 від 08.08.2022 року. Відповідно до умов вказаного договору, постачальник зобов`язується на замовлення покупця виготовити та поставити покупцеві товар, а покупець зобов`язується вчасно прийняти та оплатити даний товар. Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, проте відповідачем замовлення виконано не було. Сторони вирішили розірвати договір, після чого відповідач зобов`язався повернути сплачені позивачем за замовлення кошти в сумі 297 000, 20 грн. в повному обсязі. Водночас, відповідач кошти не повернув та претензії позивача ігнорує. Станом на дату звернення із вказаним позовом до суду, відповідач свої зобов`язання не виконав, кошти не повернув, у зв`язку з чим, позивач просив стягнути з відповідача 297 000, 20 грн. боргу; 445 500, 30 грн. неустойки, 1 000, 00 грн. моральної шкоди та 30 000,00 судових витрат. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Романишеній І.П. Ухвалою суду від 01.03.2023 року відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 05.04.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, правом подачі відзиву на позов не скористався. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 712 ЦК України). До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України). За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 08.08.2022 року між ТОВ «Севен Глас» ( за договором - постачальник) в особі директора Шами Ольги Юріївни, що діє на підставі статуту з однієї сторони та фізичною особою [PERSON] (за договором - покупець) уклали договір про наступне. Згідно п.1.1. договору, відповідно до умов цього договору, постачальник зобов`язується на замовлення покупця виготовити та поставити покупцеві товар, а покупець зобов`язується вчасно прийняти й оплатити даний товар. Відповідно д п.1.2 виготовлення та поставка товару здійснюється партіями протягом усього строку дії даного договору в кількості, за цінами й асортименті, погоджених сторонами. Пунктом 2.1 договору передбачено, що сторони погоджують ціну товару та конкретну партію товару у погодженій сторонами специфікації (додаток 1). Поставка та розвантаження товарів - за рахунок покупця. Відповідно до п.10.1 договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Строк дії договору до 31.12.2022 року з правом пролонгації. Згідно п. 10.2-10.3 договору, Договір може бути розірваний за домовленістю сторін в будь-який момент шляхом укладання відповідної письмової угоди або в односторонньому порядку у випадках визначених законом. У разі дострокового розірвання договору, сторони повинні виконати наступні умови: постачальник повинен протягом 15 календарних днів з дати розірвання договору, повернути в повному обсязі зроблені покупцем аванси (попередню оплату) за товари, які не було поставлено покупцю. Як вбачається з рахунку про оплату від 08.08.2022 року, вартість замовлення позивача зі знижкою становить 297 000, 20 грн. Позивач зазначив, що повністю оплатив замовлення готівкою в сумі 297 000 грн. 20 коп. Згідно листа відповідача, адресованого позивачу від 30.11.2022 року, ТОВ «Севен Глас» гарантує повернення коштів по рахунку СГ 000000541 від 08.08.2022 року в сумі 297 000, 20 грн. до 30.12.2022 року включно. 30.12.2022 року позивачем направлено на адресу відповідача претензію щодо повернення грошових коштів в сумі 297 000, 20 грн. Вказана претензія отримана представником відповідача 10.01.2023 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з відповідною відміткою уповноваженої особи про отримання. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання і не виконав у строк, встановлений договором. Прострочивший боржник відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Правові наслідки зміни або розірвання договору визначені ст. 653 ЦК України. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією з сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов договору поставки. Таким чином, суд дійшов висновку, що в зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору № 08/08-22 щодо поставки та передачі у власність позивача товару, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченої позивачем вартості товару в розмірі 297 000, 20 грн. Щодо стягнення неустойки за прострочення виконання зобов`язання слід зазначити наступне. Відповідно до вимог п 7.1 договору, у випадку порушення своїх зобов`язань за даним договором сторони несуть відповідальність, визначену даним договором та чинним в Україні законодавством. Згідно із статтею 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом ( ч. 1 ст. 612 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ( ч. 2 ст.625 ЦК України). Як вказує позивач, оскільки відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо поставки товару, у нього виник обов`язок по поверненню сплачених позивачем коштів за непоставлений товар, а так як сторони вирішили розірвати договір та ТОВ «Севен Глас» зобов`язалось повернути кошти у повному обсязі та не повернуло, з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 3 % з кожний день прострочення у відповідності до ЗУ «Про захист прав споживачів». Правова позиція з цього приводу висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020р. № 918/631/19, відповідно до якої правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу. Статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Водночас, згідно укладеного між сторонами договору, строки поставки товару (готової продукції) узгоджуються сторонами в Генеральному графіку поставки (додатку № 2 до договору). Зміна строку поставки конкретної партії товару, може бути погоджена за допомогою обміну відповідними повідомленнями, у тому числі й за використання засобів електронного зв`язку (факс). Такі повідомлення сторін вважаються додатковими угодами, що змінюють й строки поставки конкретної партії товару. Точну дату поставки сторони погоджують шляхом обміну повідомленнями (у т.ч. по електронній пошті) (пункт 3.2). Таким чином, в договорі не зазначено строк поставки товару, дату якої можна було б вважати датою прострочення зобов`язання за даним договором. Окрім того, в письмових поясненнях від 05.07.2023 року позивач зазначив, що додаток №2 до Договору між сторонами не підписувався та відсутній. Таким чином, враховуючи наданий позивачем обсяг доказів, на підтвердження заявлених ним позовних вимог, суд не вбачає підстав для застосування до відповідача в даному випадку штрафних санкцій за договором. Отже, вимоги позивача про стягнення неустойки в розмірі 445 500, 30 грн. задоволенню не підлягають. З приводу стягнення моральної шкоди в розмірі 1 000,00 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно зі статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Вказані правові наслідки порушення зобов`язання настають тільки у випадках, коли це передбачено законом або договором. Покладення на сторону договору відповідальності за невиконання зобов`язання, яка не встановлена цим договором або законом, є порушенням статті 611 ЦК України. За змістом положень цієї статті, відшкодування моральної (немайнової) шкоди в договірних правовідносинах може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також, якщо умови про відшкодування передбачені в укладеному договорі. Відповідно до положень цивільного законодавства можливість відшкодування моральної шкоди за порушення договірних відносин передбачена окремими статтями ЦК України (зокрема, ст.ст. 700, 1076 ЦК). У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Однак, доказів того, що позивачу завдано моральної шкоди внаслідок невиконання умов договору (відсутністю виготовлення та поставки склопакетів) позивачем не надано, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача ТОВ «Севен Глас» на користь позивача підлягають стягненню кошти, сплачені за договором в розмірі 297 000, 20 грн. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 970, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial