Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] 29 грудня 2022 року звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в період з 2016 року по 28 листопада 2020 року проживала у незареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] . Від цих стосунків вона завагітніла та [INFO] народила доньку [PERSON] . Спільної заяви батьків про реєстрацію народження дитини в порядку ст. 126 СК України вони не подавали. Запис про батька дитини був здійснений 17 листопада 2017 року за № 07 з її слів відповідно до ст. 135 СК України. [INFO] [PERSON] загинув в результаті мінно-вибухової травми, його смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, у віці 25 років в с. Циркуни Київського району Харківської області. За життя [PERSON] визнавав себе батьком дитини [PERSON] , вони проживали однією сім`єю до народження дитини та до досягнення нею трьох років, опікувався нею, приймав участь в її вихованні, у сімейних заходах. Тому вона звертається до суду та просить встановити факт батьківства померлого [INFO] [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала та надала пояснення про те, що зустрічалася із [PERSON] з травня 2016 року близько 10 місяців, мала з ним особисті стосунки, від яких завагітніла. Шлюб між ними не був укладеним, але вони з жовтня 2017 року проживали разом у цивільному шлюбі в помешканні її матері за адресою: [ADDRESS] . [INFO] у них народилася донька [PERSON] , заяви про визнання батьківства [PERSON] не писав, тому батько у свідоцтві про народження дитини був записаний з її слів. Проте [PERSON] визнавав своє батьківство, забирав її з донькою із пологового будинку, піклувався та турбувався за нею, утримував її та дитину. Вони проживали однією сім`єю до листопада 2020 року, ще до їх розриву, у травні 2020 року [PERSON] підписав контракт на військову службу. У березні 2022 року їй зателефонував працівник Охтирського військкомату та повідомив, що [PERSON] загинув при виконанні обов`язків військової служби [INFO] , у контракті він вказав, що має дитину доньку [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з цим дитина має право на соціальні виплати в зв`язку з його загибеллю. Тому вона звернулася до суду і просить встановити походження дитини від [PERSON] та внести відповідні зміни до актового запису про її народження. Представник позивачки, адвокат Кудін О.М., в судове засідання не прибув, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі та вказав, що суд не вправі втручатися у договірні відносини адвоката з клієнтом і зменшувати розмір стягнення витрат на правничу допомогу, так як гонорар сплачено у визначеному актом виконаних робіт фіксованому розмірі, який не залежить від кількості часу та участі у судових засіданнях. Вважає, що стороною відповідача не заявлено обґрунтованого клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, просить розмір правничої допомоги задовольнити повністю / а.с. 233/. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибув, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи / а.с.234/. Представник відповідачки [PERSON] , адвокат Сніжко П.В., 01 лютого 2023 року подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що передумовою звернення до суду в таких справах є наявність кровного споріднення між особою, яка вважає себе батьком, і дитиною. Вважає, що позивачкою не надано достатніх та допустимих доказів визнання батьківства. Проти призначення судової медико-генетичної експертизи методом дослідження ДНК не заперечує, на підставі висновку такої експертизи просить прийняти законне та обґрунтоване судове рішення / а.с. 62-66/. Крім цього представником відповідачки 12 липня 2023 року до початку розгляду справи по суті подані письмові пояснення, в яких він просить позовні вимоги щодо встановлення факту батьківства задовольнити з урахуванням висновку експерт від 16 травня 2023 року за № СЕ-19/121-23/7645-БД , справу розглядати без його участі та відповідачки /а.с. 211-213/. Представник заінтересованої особи Кузовенко О.Г. у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, проти встановлення факту батьківства не заперечує /а.с.235/. Суд з урахуванням думки позивачки вважає за можливе провести судовий розгляд без інших учасників справи. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають повному задоволенню, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні установлено, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Ямне Великописарівського району Сумської області, її матір`ю є [PERSON] , відомості про батька записані на підставі ч. 1 ст. 135 СК України зі слів матері - [PERSON] , актовий запис вчинений 17 листопада 2017 року за № 07 виконкомом Ямненської сільської ради Великописарівського району Сумської області /а.с. 7, 236/. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 25 років в с. Циркуни Київського району Харківської області, що підтверджено свідоцтвом про його смерть /а.с.8/. В лікарському свідоцтві про смерть від 05 березня 2022 року [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в населеному пункті Циркуни Київського району Харківської області, причина смерті : вибухова травма /а.с. 49/. Відповідно до довідки Великописарівської селищної ради Охтирського району Сумської області від 21 грудня 2022 року за № 786 [PERSON] , 1998 року народження, в період з 20 жовтня 2017 року до 28 листопада 2020 року проживала разом з [PERSON] , 1996 року народження, за адресою: [ADDRESS] /а.с. 9/. В матеріалах справи є фотознімки, на яких зображений [PERSON] із заявницею та дитиною [PERSON] на відпочинку, сімейних святах /а.с. 10-13/. Згідно з висновком експерта від 16 травня 2023 року за № СЕ-19/121-23/7645-БД [PERSON] , [INFO] , померлий [INFO] , може бути біологічним батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] ; ймовірність цієї події складає 99,999999992% / а.с. 175-190/. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15.05.06 р. « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в п. 3, оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так як дитина [PERSON] народилася [INFO] , то слід застосовувати норми СК України. Відповідно п.7 вказаної постанови у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства /материнства/ може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька /матір/ дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно ст. 135 СК України. Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану / ч. 1 ст. 126 СК України/. Відповідно до норм статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 статті 135 цього Кодексу. Згідно з нормами частини 1 статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові дитини записується за її вказівкою. Відповідно до статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині 3 статті 128 цього Кодексу. З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в постанові № 3 від 15.05.06 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» пункту 9 слідує, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства /материнства/ має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства /материнства/ в органах РАЦС /прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено/. Судом встановлено достатньо доказів, які підтверджують, що померлий [INFO] [PERSON] є батьком доньки заявниці. Верховний Суд у постанові від 26 січня 2022 року / справа № 202/5601/18, провадження № 61-18654св20/ надав правовий висновок, що для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної /судово-генетичної експертизи/. ЄСПЛ, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «н сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретн6ої дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт батьківства» / рішення від 07 травня 2009 року у справі Калачова проти Російської Федерації/. Таким чином, висновок судово-біологічної / судово-генетичної/ експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Отримати соціальні виплати на дитину після смерті [PERSON] неможливо без встановлення факту його батьківства відносно неї. В справі є судові витрати, які складаються із сплати позивачкою судового збору в сумі 992, 40 грн при зверненні з позовом до суду / а.с. 2/, на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн / а.с. 14-17/, пов`язані з залученням експерта, в сумі 11052, 61 грн / а.с. 216/, всього судові витрати становлять суму 22045,01 грн. Представник відповідачки [PERSON] , адвокат Сніжко П.В., 12 липня 2023 року подав пояснення, з яких слідує, що відповідачка заперечує проти стягнення з неї витрат за проведення судової біологічної / судово-генетичної/ експертизи, так як вона була готова брати участь у проведенні такої експертизи, без участі батька дитини, а за допомогою біологічного матеріалу, відібраного в неї або дідуся. Крім того вказує, що цей висновок є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства відносно конкретної дитини, а тому неможливо покласти на відповідача витрати на збирання доказів по справі. Також вважає розмір витрат на правничу допомогу завищеним, який є не обґрунтованим і не співмірним із складністю справи та іншим критеріям, визначеним ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Тому просить відмовити у вимозі позивачки про стягнення з відповідачки витрат на проведення судової біологічної експертизи та витрат на правничу допомогу / а.с. 211-213/. Суд вважає, що позиція представника відповідачки не знайшла підтвердження, виходячи з такого. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать: 1/ на професійну правничу допомогу; 2/ пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3/ пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4/ пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду /стаття 133 ЦПК України/. Статтею 134 ЦПК України визначено попереднє визначення суми судових витрат, а саме, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній / орієнтовний/ розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат / крім витрат на професійну правничу допомогу/, пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному вирішенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. В позовній заяві позивачкою було вказано попередній розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і очікує понести, як витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 10000 грн, судовий збір в сумі 992, 40 грн, надано на підтвердження витрат на правничу допомогу: договір про надання правничої допомоги від 23 грудня 2022 року, укладений між «Адвокатським бюро Олександра Кудіна» в особі адвоката Кудіна О.М. та позивачкою [PERSON] , квитанція до прибуткового касового ордера № 128/12 від 27 грудня 2022 року про сплату 10000,00 грн, акт приймання-передачі виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги від 27 грудня 2022 року, копія ордера серії ВМ № 1005761 від 27 грудня 2022 року / а.с. 14-17/. Відповідно до частин 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши складність цієї справи, кількість судових засідань та складених документів в ході судового розгляду, врахувавши, що це немайновий спір, дійшов висновку, що підстави для задоволення клопотання представника відповідачки про звільнення від витрат на професійну правничу допомогу, відсутні. Заявлена сума є співмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт. Відповідно до ч. 4 ст. 139 ЦПК України суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат. Так при призначенні судової молекулярно-генетичної експертизи суд в ухвалі від 17 березня 2023 року поклав на позивачку оплату за її проведення / а.с. 127-128/. На виконання цієї ухвали позивачкою був сплачений виставлений експертною установою рахунок в повному обсязі. Ці витрати відносяться до судових, тому заперечення представника відповідачки суд до уваги не бере. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1/ чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення сплинути на репутацію сторони чи викликала справа публічний інтерес; 3/ поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4/ дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, н якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладання мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У справі брали участь два відповідача, тому судові необхідно стягнути з них у рівних долях на користь позивачки. Відповідачка [PERSON] до початку розгляду справи по суті визнала позовні вимоги, тому судовий збір з неї необхідно стягнути у розмірі 50 відсотків від її частини, що становить 248, 10 грн, іншу частину - повернути позивачці з державного бюджету, судові витрати, пов`язані з залученням експерта, та на професійну правничу допомогу - в повному обсязі з кожного відповідача по 10526, 30 грн.

Outcome: approved