Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

11 травня 2023 року позивачка [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду міста Києва з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що з 19.11.2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання спільної дитини між сторонами досягнуто не було, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, спроби переговорів стосовно вирішення цього питання з відповідачем не привели до будь - яких результатів. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, повідомлена у встановленому законом порядку про дату, час і місце розгляду справи, надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Надав суду заяву у якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно приписів ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судовим розглядом встановлено, що з 19 листопада 2016 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що засвідчується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.11.2016 року, актовий запис 37 (а.с.4). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10 червня 2021 року Генічевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Одеса, актовий запис №17, батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Малолітня дитина знаходиться на повному утриманні позивачки та постійно проживає разом з нею, що підтверджується довідкою №3002-7501102064 від 02.07.2022 року, виданою 05.07.2022 року, договором оренди житлового приміщення від 03 травня 2022 року. (а.с.7-8, 12). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. При ухиленні батьків від обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей кошти на їх утримання стягуються у судовому порядку. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відомості про стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявності у нього інших дітей, непрацездатних членів сім`ї у суду відсутні. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно до ст.18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст.179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років з 1 січня 2023 року становить 2272 гривень. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Такий розмір аліментів кореспондується з пунктом 4 частини першої статті 161 Цивільного процесуального кодексу України, якою передбачено видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Отже законом визначено мінімальний та максимальний розмір аліментів на одну дитину у випадку стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу), який підлягає стягненню за рішенням суду у безспірному порядку. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, з урахуванням того, що відповідач визнав позов у повному обсязі а також потреби малолітньої дитини у матеріальному забезпеченні, які позивач одноособово забезпечити не має змоги, беручи до уваги рівний обов`язок батьків щодо утримування дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, суд роз`яснює, що відповідно до ст.ст.80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору при подачі позову, він стягується з відповідача в дохід держави. Позивачі при подачі позовів про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору відповідно до положень ЗУ «Про судовий збір», тому відповідач має сплатити в дохід держави судовий збір, який на момент подачі позову до суду складав 1073 грн. 60 коп. Відповідно до ст. ст.112,180,181,182,183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved