Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

23.03.2023 позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який уточнив 27.03.2023, до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування позовних вимог вказано, що під час спільного проживання з відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] . Проте відповідач відмовилась забрати дитину з пологового відділення, що підтверджено актом закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України від 30.12.2016. Сина забрав він і виховує його разом зі своєю матір`ю [PERSON] . Відповідач з дня народження сина не займається його доглядом та вихованням, жодного разу не поцікавилась його існуванням, здоров`ям, матеріально не допомагала; син біологічної матері ніколи не бачив, особисто з нею не знайомий, називає мамою бабусю. Рішенням виконкому Понінківської селищної ради №326 від 10.03.2023 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . У зв`язку з цим просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] . 06.04.2023 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 06.06.2023 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, доручив представляти свої інтереси для адвоката Казарця А.Г., який в судовому засіданні позов підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи Кукліновська Л.В. в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач, належним чином повідомлена, в судове засідання не з`явилась. За згодою позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до даних довідки про склад сім`ї №77 від 22.03.2023, виданої комунальним унітарним підприємством Понінківської селищногї ради (а.с.7) [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в будинку, що належить для [PERSON] . Відповідно до акта закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України від 30.12.2016 [PERSON] відмовилась забрати дитину - [PERSON] , [INFO] , з пологового будинку (а.с.8). Відповідно до даних рішення виконавчого комітету Понінківської селищної ради Шепетівського району Хмельницьколї області №326 від 10.03.2023 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є матір`ю позивача та бабусею [PERSON] . Біологічна мати її онука - відповідач [PERSON] відмовилась забрати сина з пологового будинку, жодного разу не цікавилась його життям, не надавала будь-якої допомоги у його вихованні; її син та внук проживають разом з нею в її будинку, внук своєї біологічної матері не знає, а мамою називає її. Відповідач вважає, що її давно вже позбавили батьківських прав відносно сина через відмову забрати його з пологового будинку, про що повідомила в розмові. Свідок [PERSON] , сусідка позивача, в судовому засіданні пояснила, що бачила відповідача [PERSON] лише вагітною, після народження дитини не бачила її в будинку позивача жодного разу. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII(далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що має місце в даному випадку. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Оскільки відповідач не проявляє до сина щонайменшої материнської турботи, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, достатнє матеріальне забезпечення, що підтверджується наведеними вище доказами, суд знаходить законні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved