Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

В листопаді 2022 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,17 га, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті матері залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вона не взмозі оформити в нотаріальному порядку через пропуск строку для прийняття спадщини та через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на майно. Посилаючись на те, що пропустила строк на прийняття спадщини з поважних причин, оскільки вимушена була виїхати в іншу місцевість через інтенсивні бойові дії в межах області, пов`язані зі збройною агресією Російської федерації відносно України, розпочатою 24 лютого 2022 року, тому з поновленням строку на прийняття спадщини просила визнати за нею право власності на спадкову нерухомість, оскільки належність спадкодавиці підтверджується копіями правовстановлюючих документів. В судове засідання позивачка не з`явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, від неї надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності, а також в своїй заяві просила позов задовольнити. Представник відповідача до суду також не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, під час підготовчого провадження ним було подано заяву з проханням розгляду справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, з можливістю ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні за положенням ст. 200 ЦПК України, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] померла [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно, серед якого є житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , а також земельна ділянка, площею 0,17 га, розташована за тією ж адресою, призначена для будівництва та обслуговування цього ж будинку. Цивільний кодекс України передбачає два види спадкування: за законом і за заповітом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Даних про те, що спадкодавиця [PERSON] склала за життя заповіт суду не надано, тому спадкування майна після її смерті повинно відбуватися за законом. Цивільний кодекс України вирізняє п`ять черг спадкування за законом, які визначаються ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Як передбачено ст. 1258 ЦК України спадкування за законом здійснюється почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України визначено, що до першої черги спадкоємців за законом відносяться і діти померлого. Тобто позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] . Їх родинні відносини підтверджуються наданими копіями документів: свідоцтвом про народження [PERSON] (позивачки) серії [NUMBER] , відповідно до якого її матір`ю є [PERSON] ; свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] (позивачка) після укладення шлюбу 29 серпня 1998 року із [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Інших спадкоємців цієї ж черги судом не встановлено. В той же час, звернувшись до нотаріус за оформленням спадщини після смерті матері вона спочатку отримала усне, а потім і письмове роз`яснення нотаріуса від 19 травня 2023 року про неможливість нотаріального оформленням спадщини через пропуск строку на прийняття спадщини. За пунктами 4.1, 4.14 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, нотаріус обов`язково перевіряє зокрема прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, а за відсутності у спадкоємця необхідних документів на підтвердження цьому факту нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення питання в судовому порядку. Положення ч.ч.1-3 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття на протязі шести місяців з часу смерті спадкодавця або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до довідки Шевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 09 лютого 2022, на час смерті спадкодавиця [PERSON] проживав та була зареєстрована в [ADDRESS] , але разом з нею ніхто не проживав та не був зареєстрований. На підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Спадкодавиця [PERSON] померла [INFO] і на час смерті з нею ніхто не проживав, тому за положеннями ст. 1269 ЦК України її спадкоємиця [PERSON] мала б на протязі шести місяців, тобто до 09 травня 2022 року включно, звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. В той же час, 24 лютого 2022 року розпочалося повномасштабне збройне вторгнення та збройна агресія військових формувань Російської федерації відносно України і вторгнення їх на територію України, що потягло часткову окупацію Сумської, Черніговської, Херсонської, Миколаївської та інших областей, а в межах території Миколаївської області зокрема й с. Новогригорівка, де вона мешкала, відбувалися інтенсивні бойові дії та обстріли населених пунктів. Тому вона вимушена була евакуюватися в іншу місцевість і повернулася назад тільки восени 2022 року. Факт вторгнення збройних формувань до території України та бойові дії в межах сходу та півдня Миколаївської області до грудня 2022 року це загальновідомий факт, який не потребує доведенню. Виходячи з цих обставин та заяви представника відповідача про визнання позову, суд приходить до висновку, що позивачка пропустила строк на прийняття спадщини з поважних причин. Тому вбачає необхідним надати їй додатковий строк для прийняття спадщини. Крім того, перепоною в оформленні зазначеної нерухомої спадщини також є і відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Пунктами 4.14, 4.16, 4.19 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що нотаріус обов`язково перевіряє і склад майна, на яке має бути видано свідоцтво про право на спадщину, та наявність документів на майно, яке підлягає державній реєстрації, а за їх відсутності роз`яснює спадкоємцю процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивачкою із цим позов до суду. Відповідно до державного акту серії МК № 08036, виданого 18 жовтня 1995 року Шевченківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, земельна ділянка, площею 0,17 га, по [ADDRESS] , виділена для обслуговування житлового будинку за цією адресою належала [PERSON] , а після її смерті [INFO] , вона перейшла в порядку спадкування до дочки [PERSON] . Проте, після фактичного отримання у спадщину ділянки вона її не не переоформила на своє ім`я і державний акт на своє ім`я не отримала. Житловий будинок, розташований за цією ж адресою, [PERSON] купила у радгоспу ім. Шевченка, на підтвердження чого вона надала довідку цього радгоспу, видану їй 12 жовтня 1988 року. Проте відсутність належним чином оформлених документів на нерухому спадщину не спростовує право власності спадкодавця на нього. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. Таким чином, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельна ділянка за життя належала [PERSON] і після її смерті перейшла в порядку спадкування до [PERSON] , а після її смерті спільно із житловим будинком, який на ній розташований і належав їй осмобисто, входить до складу спадщини, тому в порядку спадкування будинок та ділянка мають відійти спадкоємцям, тобто позивачці як її єдиній спадкоємиці першої черги за законом. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право через зміни в законодавстві щодо реєстрації права власності на нерухоме майно та смерть його власників, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved