Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

28.12.2022 позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів платника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.07.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №948. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що до кінця лютого 2022 року вона, відповідач та їх спільна донька проживали разом в м. Києві, за адресою реєстрації відповідача. Разом з тим, задля безпеки доньки, 01 березня 2022 року вона із останньою тимчасово виїхали з України. На теперішній час дитина проживає разом з матір`ю у Федеративній Республіці Німеччина, їм надано статус тимчасового захисту для українців у Німеччині згідно законодавства ФРН до 04.03.2024 року. Донька успішно продовжує навчання в гімназії, відвідує спортивні заняття у басейні. Крім того, донька продовжує онлайн навчання в українській СЗН №161 та музичній школі міста Києва, а також продовжує займатись онлайн на курсах програмування в комп`ютерній академії «ШАГ». Зазначає в позовній заяві, що орієнтовна сума витрат на утримання їх спільної з відповідачем доньки становить 100 000,00 грн. у місяць. Вважає, що дитині, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. Враховуючи вищенаведене, просила позов задовольнити з наведених вище підстав. 29.12.2022 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 06.02.2023 року до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 07.02.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження. 14.03.2023 року до суду надійшов відзив від відповідача, в якому останній просив суд задовольнити позовні вимоги частково та присудити стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 25 % частини всіх видів доходів платника, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з 01 квітня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, оскільки він постійно допомагає дитині та переводить кожного місяця на її утримання грошові кошти, не відмовляється від утримання своєї доньки та бере активну участь в її вихованні, хоч остання перебуває за вимушеними обставинами за кордоном. Просить врахувати при винесенні рішення суду, факт добровільної сплати ним аліментів протягом всього часу перебування дитини за кордоном. 03.04.2023 року від позивачки на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій остання наполягає на своїх позовних вимогах, просить їх задовольнити, незважаючи на те, що відповідач і допомагає утримувати їх спільну доньку. Позивачка вказує, що визначення розміру аліментів у подальшому призведе до уникнення ситуацій шантажування зі сторони відповідача і остання буде впевнена в отриманні вказаної суми аліментів на утримання доньки. Щодо тверджень відповідача з приводу стягнення аліментів з відповідача не з моменту подачі позовної заяви а з 01 квітня 2023 року, оскільки ним аліменти сплачуються з моменту виїзду дитини за кордон, позивачка вказує, що до моменту подання позову про розірвання шлюбу та позову про стягнення аліментів - вони в рівній мірі, як батьки забезпечували утримання їх дитини. Ні одним із них не заперечується факт утримання дитини, спір стосується більше розміру аліментів. Позивачка не заперечує і не буде заперечувати щодо врахування виплати відповідачем аліментів після постановлення рішення суду та відкриття виконавчого провадження, оскільки розмір заборгованості за аліментами визначається виконавцем, в провадженні якого перебуває виконавче провадження щодо стягнення аліментів, який надає відповідну довідку про це. 11.04.2023 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач наполягає на врахуванні добровільної сплати ним аліментів та стягненні їх саме з 01.04.2023 року, а не з моменту подання позовної заяви до суду. 17.04.2023 року до суду від позивачки надійшло клопотання про приєднання доказів - відомостей про соціальні виплати на дитину в ФРН, про нараховані виплати допомоги позивачці та її доньці, витрати на оренду житла та опалення за 06.2022 - 11.2022. 08.05.2023 року до суду надійшли письмові пояснення позивачки, в яких остання наполягає на задоволенні позовних вимог саме у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів платника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття. 24.05.2023 року до суду від відповідача надійшло клопотання про приєднання доказів, а саме,копії платіжних доручень щодо сплати ним в добровільному порядку аліментів на дитину. Просив суд задовольнити позовні вимоги частково у розмірі 25 % частини всіх видів доходів платника, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з 01 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження, сторони у судове засідання не викликалися. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 14.07.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №948. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що дитина сторін, проживає разом з позивачкою за межами України та перебуває в ФРН з 01 березня 2022 року. Встановлено, що позивачка несе витрати по утриманню дитини та не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню її потреб. Також з матеріалів справи вбачається, що відповідачем надається матеріальна допомога на утримання дитини. Проте, як вбачається з поданих пояснень сторін, між сторонами наявні спірні питання щодо розміру та порядку матеріального утримання дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Договори про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно та/або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Крім цього, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами дітей та з урахуванням матеріального становища сторін, а тому виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] - у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні вказаного вище розміру аліментів, суд вважає, що відповідач має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Суд вважає, що позивачем не доведено заявлених вимог в частині стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини відповідного заробітку відповідача. Щодо тверджень відповідача з приводу стягнення аліментів не з моменту пред`явлення позовних вимог, а з 01 червня 2023 року, оскільки ним на регулярній основні та у добровільному порядку останні надаються на утримання їх доньки, суд константу наступне. Ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вказана норма є імперативною, іншого часу, з якого можуть бути присуджені аліменти за рішенням суду не допускається. У відповідності до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем. Отже, розмір заборгованості за аліментами визначається виконавцем, в провадженні якого перебуває виконавче провадження щодо стягнення аліментів. Оскільки судом прийнято рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини відповідного заробітку відповідача, тому суд позбавлений можливості здійснювати зарахування вже сплачених коштів відповідачем. Вказане зарахування після розрахунку аліментів може здійснити державний виконавець на стадії відкриття виконавчого провадження. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави суми судового збору у розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial