Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

21 листопада 2022 року [PERSON] , який є представником ТОВ «Укравтоімпорт», звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом, предметом якого є: визнання протиправним та скасування акту № 240 від 07 червня 2022 про примусове відчуження або вилучення автомобіля марки «Hyundai Sonata» VIN [NUMBER] . В обґрунтування позову зазначив, що спірним актом здійснено примусове відчуження належного позивачу майна. Оскільки акт не відповідає вимогам Закону та складений з порушеннями, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Представник позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено і сторони не заперечують того факту, що позивачу на праві приватної власності належав автомобіль марки «HYUNDAI SONATA», VIN: [NUMBER] . Розпорядженням командира\~військової частини\~ [NUMBER] \~№ 7\~від 14\~квітня 2022\~року наказано примусово відчужити майно, яке належить на праві приватної власності юридичним особам, згідно з переліком, вказаним у додатках 1-10 до цього розпорядження, та яке знаходиться на території спеціального паромного комплексу № 5 ДП «Морський торгівельний порт «Чорноморськ»; визначено уповноваженого військового командування законним представником військової частини [NUMBER] з проведення заходів примусового відчуження майна, зазначеного в додатку 2 до розпорядження. Згідно з додатком 2 до зазначеного вище розпорядження, до переліку майна, що підлягає відчуженню, включений автомобіль марки\~«HYUNDAI\~SONATA»,\~VIN:\~ [NUMBER] . За змістом акту № 240 від 07 червня 2022 року про примусове відчуження або вилучення майна, який був складений військовою частиною [NUMBER] в особі уповноваженого військового командування заступника командира військової частини [NUMBER] з матеріально-технічного забезпечення капітана 2 рангу [PERSON] , згідно наказу командира військової частини [NUMBER] від 14 квітня 2022 року № 7, у зв`язку з введенням воєнного стану на території України, згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022р. «Про введення воєнного стану в Україні», здійснено примусове відчуження майна, а саме: транспортного засобу автомобіля марки «HYUNDAI SONATA», VIN: [NUMBER] , оціночною вартістю 208\~189 грн 73 коп.. З матеріалів справи вбачається,що ринкова вартість транспортного засобу марки «Hyundai Sonata» VIN [NUMBER] була визначена на підставі висновку експертного дослідження №ЕД-19/116-22/7352-АЕ від 27 травня 2022 року станом на 19 травня 2022 року. Статтею 4\~ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом приписів ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 15\~ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у\~статті 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність або відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення чи захисту в обраний спосіб. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ воєнний стан в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. В подальшому Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 «Про продовження воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 21 квітня 2022 рок №22122-ІХ, в Україні продовжено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 «Про продовження воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 21 квітня 2022 року №22122-ІХ в Україні продовжено воєнний стан з 05 години 302 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Пунктом 3 Указу Президента України від 24 лютого №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» від 17 травня 2012 року визначено, що примусове відчуження майна позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості. Нормами Закону визначено, що примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного стану може здійснюватися з попереднім повним відшкодуванням його вартості. У разі неможливості попереднього повного відшкодування за примусово відчужене майно таке майно примусово відчужується з наступним повним відшкодуванням його вартості. Пунктом 4 ч. 1 ст.\~8\~Закону України\~«Про правовий\~режим воєнного\~стану» визначено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану як, зокрема, примусове відчуження майна, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучення майна державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видавати про це відповідні документи встановленого зразка. За змістом ст.\~7\~Закону України\~«Про передачу,\~примусове відчуження\~або вилучення\~майна в\~умовах правового\~режиму воєнного\~чи надзвичайного\~стану» про примусове відчуження або вилучення майна складається акт відповідного зразка. Так, Постановою Кабінету Міністрів України\~від 31\~жовтня 2012\~року №998 затверджено Порядок розгляду заяв та здійснення виплат для наступної повної компенсації за майно, примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану. Зазначеною постановою встановлено механізм прийняття, розгляду заяв та здійснення виплат для наступної повної компенсації за майно, примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану. Зокрема, пунктом 3 Постанови КМУ №998 визначено, що заява про виплату наступної повної компенсації за примусово відчужене майно приймається, обліковується і розглядається за місцем відчуження майна, в умовах правового режиму воєнного стану територіальним центром комплектування та соціальної підтримки. Крім того, стаття 11 Закону України\~«Про правовий\~режим воєнного\~стану» встановлює, що для отримання наступної компенсації за примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного стану майно, його колишній власник або уповноважена ним особа після скасування правового режиму воєнного стану звертається до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем відчуження майна із заявою, до якої додаються акт і документ, що містить висновок про вартість майна. Судом встановлено, і сторони не заперечують того факту, що позивачу при відчуженні майна було надано документи (акт про відчуження та експертний висновок про ринкову вартість майна), необхідні для звернення за отримання компенсації за примусово відчужене майно. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Звертаючись за захистом своїх прав до суду, саме позивач повинен обґрунтувати підстави позову, предмет позову, вказати осіб, які порушують його права, та яких може стосуватись вирішення спору відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільно-процесуального судочинства. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Вирішуючи спір, суд звертає увагу на те, що акт, про скасування якого просить позивач, не є актом індивідуальної дії, а є документом, який підтверджує факт вилучення майна з метою реалізації розпорядження командира військової частини. Акт про примусове відчуження майна є підтвердженням факту вилучення майна та одним з документів, необхідних для отримання компенсації в порядку, визначеному законом. З урахуванням викладеного, а також того, що акт № 240 від 07 червня 2022 про примусове відчуження автомобіля, про скасування якого просить позивач, був прийнятий на підставі розпорядження №7 від 14 квітня 2022 року, яке не скасоване, за змістом і формою акт відповідає встановленому постановою КМУ зразку і підстави вважати, що він не буде прийнятий для отримання відшкодування вартості відчуженого майна відсутні, суд дійшов висновку, що позивач свого процесуального обов`язку не виконав не довів належними та допустимим доказами факту порушення його права діями та рішеннями відповідача (в межах заявлених вимог). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує вимоги п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК, за змістом яких у разі відмови у задоволенні позову судові витрати, зокрема судовий збір, покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed