Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Свою заяву мотивує тим, що з 27 липня 2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільне життя з чоловіком не склалося через різні погляди на життя, почуття любові між ними втрачено, можливості зберегти сім`ю немає, шлюб фактично припинив своє існування ще з 2017 року. За таких обставин [PERSON] змушена звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Просить строк для примирення не надавати, через недоцільність такого питання. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Беручи до уваги, те що при відкритті провадження у справі визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд розглядає справу протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідач повідомлявся про розгляд справи своєчасно та належним чином, про що свідчить конверт в матеріалах справи (а.с. 16-17). Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим. Проте, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, жодних заяв чи клопотань до суду не надсилав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27 липня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно Дергачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,\~актовий запис\~№ 51 (а.с.5). Сторони від\~шлюбу мають\~неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Із позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Позивачка зазначає, що сім`я з відповідачем не склалася та фактично припинила своє існування. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб має бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. При вирішенні питання про судові витрати суд бере до уваги норми ч.1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, яка визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд, у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення закріпленні в ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з положеннями п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп. Із копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є інвалідом ІІ-ї групи, а отже звільнена на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 даного Закону від сплати судового збору. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, а позивачка звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь держави розмір судового збору, який підлягає сплаті при зверненні до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, а саме судовий збір в розмірі 1073,60 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved