Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; збільшити розмір аліментів, що стягуються згідно з рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 грудня 2022 року по справі № 607/13471/22 та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 15 000 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2022 року. Від даного шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що між ними склалися неприязні стосунки через те, що останній упродовж тривалого часу вчиняв стосовно неї психологічне, фізичне та економічне насильство. Своїми протиправними діями відповідач спричинив шкоду психологічному здоров`ю їхнім малолітнім дітям, оскільки вони перебували у постійній емоційній напрузі та страху перед відповідачем. 01 вересня 2022 року відносно відповідача внесено відомості до ЄРДР за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України. Окрім того, постановою Тернопільського міськрайонного суду від 18 жовтня 2022 року відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, а рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2023 року у справі № 607/14637/22 [PERSON] видано обмежувальний припис та заборонено на строк 1,5 місяці контактувати з [PERSON] та їх малолітніми дітьми. Також у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей. Окрім того, відповідач ухиляється від встановленого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради графіку побачень із дітьми. Протягом останніх років відповідач взагалі не піклується про фізичний стан дітей, стан їх здоров`я, не брав та не бере участі у лікуванні дітей, у їх вихованні, протягом останнього часу жодного разу не відвідував дітей, не цікавиться їх фізичним та духовним розвитком, самоусунувся від виконання обов`язків з виховання дітей, у зв`язку з чим між ним та синами відсутній будь-який емоційний зв`язок, тому позбавлення батьківських прав у такому випадку відповідатиме інтересам дітей. Щодо необхідності збільшення розміру аліментів вказує на те, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача, а саме - 2833 грн та 2272 грн щомісячно на дітей, є недостатнім для належного утримання синів, оскільки розмір витрат, необхідний для забезпечення інтересів дітей, значно зріс. Діти постійно відвідують різного роду гуртки та додаткові заняття. Старший син ходить в школу, тому існують витрати, пов`язані з купівлею необхідного шкільного приладдя, одягу, оплатою харчування у школі, а також оплатою гуртків і секцій. Окрім того, за останні роки кардинально змінилася фінансова-економічна картина держави і рівень життя, тому розмір аліментів, який був призначений первинно, є недостатнім для забезпечення права дітей на гідний рівень життя та розвитку. Також зазначає, що матеріальний стан відповідача значно покращився, скільки на момент подання позовної заяви у відповідача наявне постійне місце працевлаштування у Канаді. 26 липня 2023 року представником відповідача подано відзив на позов, згідно якого проти позову заперечує. Зазначає, що підстави для позбавлення батьківських прав відсутні, окрім того в нього відсутня заборгованість зі сплати аліментів. Щодо вимоги про збільшення розміру аліментів також заперечує та зазначає, що в нього змінився матеріальний стан та погіршився стан здоров`я. Вказує, що на вимогу позивачки був змушений покинути їх спільне житло, та за відсутності у нього іншого житла, вимушений орендувати, за яке щомісяця сплачує 4000 гривень. Останні кілька років відповідач потерпає від важкої хвороби - подагри. З липня 2021 року він офіційно безробітний, з початком війни не може знайти собі належно оплачуваної роботи в Україні. У зв`язку з наведеним, просить в задоволенні позову відмовити. 26 липня 2023 року позивачем подано відповідь на відзив, згідно яких просить позов задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 травня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, а протокольною ухвалою суду від 13 липня 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 26 липня 2023 року. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали з підстав зазначених у ньому та відповіді на відзив, та просили його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради підтримав висновок органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] підтримав позов своєї матері. Зазначив, що він не хоче спілкуватися із батьком, останній його сварить, зокрема, за невиконані уроки, не бажає отримувати від нього будь-якої допомоги. Всім необхідним його забезпечує мама. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2006 року, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2022 року у справі № 607/14648/22, яке набрало законної сили 02 січня 2023 року. В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 28 травня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 1202; та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 19 січня 2021 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 99. Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з матір`ю - [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 грудня 2022 року у справі № 607/13471/22 частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Вирішено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2833,00 грн., та аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , 2272,00 грн., щомісячно, починаючи з 03.10.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1000,00 грн., щомісячно, починаючи з 03.10.2022 і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 607/13471/22 від 02 січня 2023 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2833 грн та аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2272 грн щомісячно, починаючи з 03 жовтня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів на утримання дітей за виконавчим провадженням № [NUMBER], здійсненого державним виконавцем (вих. № 47070 від 05 травня 2023 року), станом на 03 травня 2023 року за [PERSON] числилася заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 6790 гривень. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів на утримання дітей за виконавчим провадженням № [NUMBER], здійсненого державним виконавцем (вих. № 80356 від 25 липня 2023 року), станом на 25 липня 2023 року за [PERSON] числилася переплата у розмірі 39,35гривень. Судом також встановлено, що згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2022 року у справі № 607/14637/22, яке, як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, що перебуває у відкритому доступі, залишено без змін апеляційним і касаційним судом, та набрало законної сили, вирішено видати обмежувальний припис [PERSON] , [INFO] , яким на строк 1,5 (півтора) місяці: заборонити перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] , та малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , а саме за адресою: [ADDRESS] ; наближатися на відстань ближче 2 метрів до [PERSON] , [INFO] , та малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , а також місця їх проживання (перебування), а саме до будинку за адресою: [ADDRESS] , та переслідувати їх у будь-який спосіб; заборонити [PERSON] , [INFO] , вести листування (поштові листи, електронні листи, надсилання інших повідомлень у соціальних мережах), телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити [PERSON] , [INFO] , особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [INFO] , та малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними. Окрім того, з вищевказаного рішення встановлено, що 07 жовтня 2022 року відносно [PERSON] складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №225257. 01 вересня 2022 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою [PERSON] про спричинення їй тілесних ушкоджень [PERSON] , правова кваліфікація - ч. 1 ст. 125 КК України, номер кримінального провадження 12022216040000845. Згідно висновку експерта №564 від 13 вересня 2022 року виявлені у [PERSON] синці і садна за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, такі ушкодження, загалом, характерні для утворення від ударів руками ногами чи іншими тупими предметами. Окрім того, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2022 року у справі №607/14113/22, [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства). Вказані обставини не підлягають доказуванню в силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 213 від 01 березня 2023 року на підставі звернення [PERSON] затверджено висновок органу опіки та піклування про встановлення порядку участі батька [PERSON] у вихованні дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно відмітки у закордонному паспорті № [NUMBER] , [PERSON] виїхав за межі України 14 березня 2023 року. Як вбачається з договору найму житла від 12 листопада 2022 року, [PERSON] орендує житло за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки військово-лікарської комісії № 03 від 04 січня 2023 року, рішенням Військово-лікарської комісії Другого відділу Червоноградського РТЦК та СП у Львівській області від 04 січня 2023 року [PERSON] встановлено діагноз: Подагра. Хронічний подагримний поліартрит, рецидивуючий перебіг НФС ІІ ст. Згідно висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 801 від 12 липня 2023 року, орган опіки та піклування вважає недоцільно позбавляти батьківських прав [PERSON] стосовно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У висновку зазначено, що відповідно до довідки Тернопільського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-економічний ліцей № 9 імені Іванни Блажкевич» від 11 травня 2023 року [PERSON] навчається у 7-А класі. Вихованням [PERSON] займається мати. Батько учня жодного разу не брав участі у шкільних батьківських зборах, не цікавився успіхами у навчанні сина. Відповідно до інформації, наданої практичним психологом Тернопільського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-економічний ліцей № 9 імені Іванни Блажкевич» від 12 червня 2023 року [PERSON] звертався до практичного психолога закладу освіти 15 лютого та 28 лютого 2023 року. Причиною звернення були прояви агресивної поведінки у школі та вдома. Під час консультацій було виявлено, що причинами таких проявів є напружені стосунки у сім`ї між батьками та між батьком і сином. Спілкування з батьком у [PERSON] викликає засмучення, злість та образу. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] повідомив, що він не бажає спілкуватись з батьком. Батько дітей, [PERSON] , на засідання комісії не з`явився. 30 червня 2023 року представником [PERSON] подано письмові пояснення, згідно яких [PERSON] заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Стосовно обмежувального припису зазначає, що не бажаючи порушувати судові рішення, дотримувався вказаної заборони. Натомість його колишня дружина трактує такі його дії, як ухилення його від обов`язків по вихованню дітей. Вирішуючи позовну вимогу про позбавлення батьківських прав, суд виходить з наступного. Відповідно до частиною першою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із частиною першою статті 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною четвертою ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Вказані правові висновки викладені в Постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 25 січня 2023 року у справі № 462/4705/19. Таким чином, при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. Відповідно до частин першої, другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, а також врахувавши практику ЄСПЛ, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Так, за результатами дослідження обставин справи, орган опіки і піклування надав висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав. Позивачем не надано беззаперечних доказів, які б свідчили про вчинення насильства відповідачем по відношенню до синів, винної поведінки відповідача по ухиленню від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дітей. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на відповідача, адже позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в його діях. Позивач не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення батька по відношенню до дітей батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дітей. Також, позивачем не наведено, як дії чи бездіяльність відповідача свідчать про ухилення ним від виконання свого обов`язку по вихованню дітей, які фактичні обставини впливають на виконання батьком своїх обов`язків відносно дітей, з одночасним урахуванням поведінки матері, не встановлено, чи буде застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав відповідати якнайкращим інтересам дітей. Як з`ясовано судом, неактивна участь батька в житті синів спричинена конфліктом між сторонами, проживанням відповідача окремо від дітей, в тому числі у зв`язку з видачею рішенням суду обмежувального припису відповідачу з забороною контактувати з позивачкою та їхніми дітьми, а також подальшим виїздом закордон з метою заробітку. При цьому, встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів у відповідача відсутня. Таким чином, формування відношення дітей до батька відбувається лише за впливом матері, яка має неприязні стосунки із відповідачем. Суд зважає на думку неповнолітнього [PERSON] , який підтримав позов матері та пояснив, що не бажає спілкуватися із батьком, однак, суд також враховує те, що дитина постійно проживає з матір`ю, обмеження його спілкування з батьком та тривалий конфлікт між ними. Частиною третьою статті 171 СК України, передбачено, що суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей не забезпечуватиме інтересів самих дітей. На думку суду, саме налагодження стосунків між батьком та синами буде відповідати інтересам малолітніх [PERSON] та [PERSON] , а [PERSON] проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із синами. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна. Разом з тим, суд вважає, що участь [PERSON] у вихованні синів не є достатньою, а тому вважає за необхідне у позові відмовити повністю, однак, попередити відповідача, що у разі в подальшому неналежного виконання ним батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей, він буде позбавлений батьківських прав. Вирішуючи позовну вимогу про збільшення розміру аліментів, суд виходить з наступного. У відповідності до статті 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Наведена норма свідчить, що законом передбачена можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Указані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, одержувача аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Так, звертаючись до суду із позовом про збільшення розміру аліментів, позивач покликається на те, що діти постійно відвідують різного роду гуртки та додаткові заняття, старший син ходить в школу, тому існують витрати, пов`язані з купівлею необхідного шкільного приладдя, одягу, оплатою харчування у школі, а також оплатою гуртків і секцій. Також вказувала на те, що за останні роки кардинально змінилася фінансова-економічна картина держави і рівень життя, тому розмір аліментів, який був призначений первинно, є недостатнім для забезпечення права дітей на гідний рівень життя та розвитку. Разом з тим, суд враховує, що рішення про стягнення аліментів ухвалено 06 грудня 2022 року, тому вказані обставини, на які позивач посилається як на підставу для збільшення розміру аліментів, є необґрунтованими та існували і на час винесення судового рішення про стягнення аліментів. Щодо доводів позивачки про те, що матеріальний стан відповідача значно покращився, скільки на момент подання позовної заяви у відповідача наявне постійне місце працевлаштування у Канаді, то вказані обставини жодними доказами не підтверджені. Таким чином, позивачкою не обґрунтовано та не надано жодних доказів, що є її процесуальним обов`язковим згідно із статтей 12, 81 ЦПК України, у підтвердження визначених частиною першою статті 192 СК України обставин: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Тому, в задоволенні позову слід відмовити. Крім цього, враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed