Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-20 00:00:00

24.03.2015 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: Уманська районна державна нотаріальна контора, про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 грудня 2014 року, виданого на ім`я [PERSON] на 3/4 частки спадкового майна, яке складається з земельної ділянки площею 7,7085 га, наданої для ведення товарного с/г виробництва, розташованої на території Текучанської сільської ради Уманського району Черкаської області, недійсним. 16.06.2015 від [PERSON] надійшла додаткова позовна заява про збільшення позовних вимог, в якій він просив визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке було видано 10.12.2014 Уманською районною державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] на частки спадкового майна, яке складається з земельної ділянки площею 7,7085 га, наданої для ведення товарного с/г виробництва, розташованої на території Текучанської сільської ради Уманського району Черкаської області, недійсним; скасувати державну реєстрацію права власності на частки земельної ділянки, зареєстрованої в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 523619271243 за адресою Черкаська область, Уманський район, с/рада Текучанська, на ім`я [PERSON] , з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,7085 га; визнати за [PERSON] право власності на частки земельної ділянки, розташованої за адресою - Черкаська область, Уманський район, с/рада Текучанська, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,7085 га. Позов обґрунтований тим, що [INFO] у с. Текуча Уманського району померла мати [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді будинку з надвірними спорудами у с. Текуча, приватизованої земельної ділянки біля нього площею 0,3285 га, та земельної ділянки площею 7,7085 га, розташованої на території Текучанської сільради. За життя мати розпорядилася вказаним майном, склавши заповіт на [PERSON] та [PERSON] . 23.03.2014 [PERSON] звернувся до Уманської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Після цього позивач декілька разів намагався зв`язатися з братом телефоном для вирішення питання як і коли вони будуть оформляти спадщину, але він не йшов на контакт. У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори, щоб оформити свою частину спадщини, але нотаріус в усній формі відмовив йому у цьому, повідомивши, що є новий заповіт від імені матері, згідно якого вона все майно заповіла тільки [PERSON] , але він заяву про прийняття спадщини не подавав, тобто, він пропустив строк на прийняття спадщини. На початку грудня 2014 року [PERSON] знову звернувся до нотаріуса, який на цей раз повідомив, що вже є рішення суду і брату встановили додатковий строк для прийняття спадщини, а тому він запросив [PERSON] до нотаріальної контори для оформлення на його ім`я обов`язкової долі спадщини, так як він є інвалідом І групи. 10.12.2014 [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину спадкового майна, яке складається з земельної ділянки площею 7,7085 га, кадастровий номер 7124388600:03:000:0486, наданої для ведення сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Текучанської сільської ради Уманського району вартістю 53452,64 грн. Відповідачу, відповідно, було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/4 частки цього ж майна. В той же час, будучи обуреним поведінкою брата, який, на думку [PERSON] , примусив їх матір змінити заповіт на свою користь, навмисно пропустив строк для подачі заяви до нотконтори про прийняття спадщини, не дивлячись на неодноразові звернення [PERSON] зробити це разом, та мав намір заволодіти всім майном, поставивши позивача перед фактом, що у нього новий заповіт, згідно якого все мамине майно має перейти йому. Отримавши від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій в зв`язку з пропуском встановленого законом 6-ти місячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини, відповідач, не ставлячи [PERSON] до відому, не прохаючи у останнього, як у спадкоємця, який прийняв спадщину, письмової згоди на подання заяви про прийняття ним спадщини, як це передбачено ч.2 ст. 1272 ЦК України, звернувся до суду з заявою про встановлення йому додаткового строку для прийняття спадщини, і заявив, що крім нього інших спадкоємців немає, та зазначив відповідачем у справі Текучанську сільську раду. 29.10.2014 Уманський міськрайонний суд задовольнив позов [PERSON] та встановив йому додатковий строк для прийняття спадщини. Проте, рішенням апеляційного суду Черкаської області від 05.03.2015 рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.10.2014 було скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] . У зв`язку з викладеним, [PERSON] вважає, що відповідач пропустив строк для прийняття спадщини, і підстави для його встановлення відсутні, тобто, відповідач не має права на спадкове майно після смерті їх матері. Єдиним спадкоємцем за законом вважає тільки себе. Свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, а саме, на 1/4, [PERSON] уже отримав, тому йому потрібно отримати таке свідоцтво ще на 3/4 його частини, але оскільки таке свідоцтво безпідставно видано на ім`я відповідача і нотаріус сам не може скасувати його, то воно має бути визнано недійсним. 04.09.2020 від правонаступника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про зміну предмета позову, в якій просить визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке було видане 10.12.2014 Уманською районною державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] на частки спадкового майна, яке складається з земельної ділянки площею 7,7085 га, кадастровий номер 7124388600:03:000:0486, наданої для ведення товарного с/г виробництва, розташованої на території Текучанської сільської ради Уманського району Черкаської області недійсним; скасувати державну реєстрацію права власності на частки земельної ділянки площею 7,7085 кадастровий номер 7124388600:03:000:0486, наданої для ведення товарного с/г виробництва, розташованої на території Текучанської сільської ради Уманського району Черкаської області, зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 523619271243 на ім`я [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на частки земельної ділянки площею 7,7085 га, кадастровий номер 7124388600:03:000:0486, наданої для ведення товарного с/г виробництва, розташованої на території Текучанської сільської ради Уманського району Черкаської області. Ухвалою суду від 01 грудня 2022 року у зазначеній справі позивач [PERSON] було замінено на її правонаступника [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали свої позовні вимоги з урахуванням вимог заяви про зміну предмета позову, просили позов задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того, [PERSON] пояснила, що [PERSON] її баба, до неї вони приїжджали в село, в неї був поганий слух, але вона ходила. Її батьки не могли доглядати бабу, на зимній період бабу забирав до себе дядько [PERSON] . Коли 9 вересня 2013 року вони приїжджали провідувати бабу, то вона уже жила в дядька - відповідача в м. Умань. В нього баба жила до своєї смерті. Відповідач [PERSON] позов не визнав та просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що мати [PERSON] з березня 2013 року проживала з ним, так як їй необхідна була допомога, оскільки вона не переміщалася, тому він фактично прийняв спадщину. Мати жила в нього в м. Умань з березня 2013 року по лютий 2014 рік. Заповіт від імені матері складався в с. Текуча Уманського району. Представник відповідача [PERSON] просила в задоволенні позову відмовити, адже відповідач вважається таким, що прийняв спадщину. Третя особа державний нотаріус Уманської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, але надіслав на адресу суду листа в якому просить слухати справу без участі представника нотаріальної контори. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] була її сусідкою. [PERSON] забрав до себе матір, доглянув і поховав. З весни 2013 і до смерті [PERSON] жила в сина [PERSON] . Свідок провідувала у вересні 2013 року [PERSON] у її сина [PERSON] . На похороні свідок не була, але знає, що ховали [PERSON] в с. Текуча. Відповідач забираючи маму, забрав і її речі, тому вона в село більше не приїжджала. Інший син - [PERSON] був хворий, тому не міг доглядати матір. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він та відповідач [PERSON] разом працювали близько 10 років назад на залізничному вокзалі, неподалік від місця проживання відповідача, тому свідок часто заходив до відповідача додому, принаймі один раз на тиждень. У дома у відповідача він бачив його маму. Мати померла в м. Умані, ховали її в с. Текуча. Свідок допомагав відповідачу з похованням матері. Матір відповідача побачив вперше в 2008 році і вона проживала в нього до смерті. В хаті жили ще дружина і син. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з матір`ю відповідача вона дуже знайомою не була, однак знає, що мати проживала у відповідача, так як вони дружать сім`ями. У 2007 році поховали матір дружини відповідача. Зимою 2013 року привезли матів відповідача, і вона стала проживати у відповідача. Через рік мати померла в лікарні м. Умань, ховали в с. Текуча. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він на той період перебував на посаді голови сільської ради с. Текуча Уманського району. [PERSON] знав, вона була зареєстрована та проживала в с. Текуча. На тимчасово ( на зимній період ) її до себе забирав [PERSON] доглядати. Літом вона жила в с. Текуча. Чи проживала [PERSON] в сина останні дні чи місяці не знає. Довідка про реєстрацію та місце проживання особи надавалася ним на підставі господарського обліку. Свідок вважає, що якщо особу забирають на тимчасово, то вона не вважається такою, що не проживає на території села. Не пам`ятає чи останній рік до дня смерті [PERSON] проживала в сина. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працював з відповідачем та часто бував у нього дома. Бачив, що мати відповідача проживала з ним, він її доглядав, бо вона була хвора, не ходяча. З 2013 року і до смерті, мати проживала у відповідача, померла у лікарні, ховали її з будинку відповідача. Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що 8 листопада 2013 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] , а також належну їй на праві власності земельну ділянку площею 0,385 га та земельну ділянку площею 7,7085 синові [PERSON] - відповідачу у справі. 26 вересня 2014 року постановою державного нотаріуса Уманської районної державної нотаріальної контори Черкаської області відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з пропуском ним шестимісячного строку для прийняття спадщини. Також, в даній постанові зазначено, що [PERSON] на момент смерті спадкодавця разом з нею не проживав та не був зареєстрований, тому він не вчинив жодних дій, передбачених ст.1269 ЦК України. [PERSON] звернувся до суду із позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 жовтня 2014 року позов [PERSON] до Текучанської сільської ради Уманського району Черкаської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] задоволено. 10 грудня 2014 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, яке складається із земельної ділянки площею 7,7085 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Текучанської сільської ради Уманського району Черкаської області. 10 грудня 2014 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину на частини цього ж майна. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 5 березня 2015 року рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 жовтня 2014 року скасовано і у задоволенні позову [PERSON] до Текучанської сільської ради Уманського району Черкаської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] відмовлено. Згідно довідки голови квартального комітету №22 від 15.01.2015 , яка видана [PERSON] , який проживає за адресою [ADDRESS] , його мати [PERSON] , зареєстрована в с. Текуча Уманського району, проживала в складі його сім`ї з березня місяця 2013 року по день смерті [INFO] без реєстрації в зв`язку з тим, що потребувала за станом здоров`я стороннього догляду. Згідно довідки сільського голови Текучанської сільської ради №18 від 17 січня 2015 року, [PERSON] , яка померла [INFO] , а/з №3 від 08.02.2014, була зареєстрована в [ADDRESS] . Поховання матері здійснив син [PERSON] . Згідно даних документів та показів свідків судом встановлено, що відповідач [PERSON] та спадкодавець [PERSON] проживали разом на час відкриття спадщини, тобто відповідач вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно ст.ст.1217,1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1221 ЦПК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч.3 ст.1268 ЦПК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Таким чином [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасовано в апеляційному порядку. При цьому, зі скасуванням рішення суду втрачаються ті наслідки, які з нього випливають, а відтак вимоги позивача про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 грудня 2014 на ім`я [PERSON] недійсним та скасування державної реєстрації права власності на частини земельної ділянки площею 7,7085 га підлягають до задоволення. Разом тим, відповідач не позбавлений права звернутися в нотаріальну контору для отримання свідоцтва про право на спадщину, як особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини згідно ч.3 ст.1268 ЦК України. Що стосується позовних вимог позивача щодо визнання за нею права власності на частини земельної ділянки, розташованої на території Текучанської сільської ради Уманського району, після смерті [PERSON] , то вони не підлягають задоволенню, оскільки суд не має права заміняти органи нотаріату і визнавати права власності на спадкове майно, оскільки позивач не позбавлена права в зв`язку зі скасуванням свідоцтва про право на спадщину на відповідача, звернутися до нотаріуса на загальних підставах для отримання спадщини. Оскільки, хоч позивач і звертався в нотаріальну контору для отримання всієї спадщини, однак, нотаріус не відмовляв йому у видачі свідоцтва про права на спадщину, а діяв у відповідності до вимог закону, так як згідно спадкової справи було два спадкоємці: по заповіту та по закону. Відповідно до ч. 1ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судові витрати пропорційно до частини задоволених позовних вимог в розмірі 243,60 грн. на користь держави, так як позивач при поданні позову звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved