Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] у відношенні доньки [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з березня 2023 року і до досягнення неповнолітньою дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ?янському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області 12.09.2017 серії [NUMBER] , актовий запис 439, її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Позивач з відповідачем у зареєстрованому шлюбі не перебували, однак мешкали однією сім`єю. Незважаючи на те, що [PERSON] має матір, однак з початку 2018 року проживає разом з позивачем за адресою [ADDRESS] . Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Відповідач покинула дитину та ніякої уваги їй не приділяє, матеріально не допомагає, не виявляє бажання бачити дитину, розвитком дитини не цікавиться, не піклується ні про її фізичний та ні про духовний розвиток. Позивач самостійно створюю позитивний рівень життя для доньки, самостійно піклується її матеріальним станом та духовним розвитком. Позивач, [PERSON] надав суду заяву, вказавши, що підтримує позовні вимоги та просить суд їх задовольнити, розгляд справи просить провести у його відсутність. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з?явилася, надала заяву з проханням розгляд справи провести без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Третьою особою надано до суду клопотання про здійснення подальшого судового розгляду без участі представника служби у справах дітей ради за наявними матеріалами справи. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Так, відповідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ?янському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області 12.09.2017, серії [NUMBER] , актовий запис 439, її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Позивач з відповідачем у зареєстрованому шлюбі не перебували, однак мешкали однією сім`єю. Позивач вказує, що [PERSON] з початку 2018 року проживає разом з ним за адресою [ADDRESS] . Дитина знаходиться на повному його утриманні, відповідач покинула дитину та ніякої уваги їй не приділяє, матеріально не допомагає, не виявляє бажання бачити дитину, розвитком дитини не цікавиться, не піклується ні про її фізичний та ні про духовний розвиток. Позивач самостійно створює позитивний рівень життя для доньки, піклується її матеріальним станом та духовним розвитком. Відповідно до акта депутата Солоницівської селищної ради від 04 січня 2023 року, засвідченого свідками [PERSON] , та [PERSON] , [PERSON] зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] . З травня 2018 року [PERSON] самостійно виховує свою доньку. Згідно довідки комунального некомерційного підприємства Солоницівської селищної ради «Медичний центр «Здоров`я +» Харківського району» № 54 та № 55 [PERSON] на обліку в наркологічному кабінеті та на обліку в психіатричному кабінеті не перебуває. Відповідно до листа комунальним некомерційним підприємством Солоницівської селищної ради «Медичний центр «Здоров`я+» Харківського району» за 2023 р., [PERSON] , [INFO] , перебуває під наглядом сімейного лікаря АЗПСМ смт Солоницівка з травня 2019 року. Відвідування амбулаторії з приводу медоглядів та лікування дитини відбувалось завжди в присутності [PERSON] . Рекомендації лікаря щодо лікування, догляду за дитиною виконувались в повному обсязі. Згідно Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» №ВР-000579738, виданого Міністерством внутрішніх справ України, станом на 18.01.2023 [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має, та в розшуку не перебуває. Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку за 2022 рік [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, має відповідний дохід. Згідно акта обстеження умов проживання від 02.03.2023, складеного службою у справах дітей Солоницівської селищної ради встановлено, що службою здійснено виїзд за місцем мешкання позивача, де встановлено задовільні умови проживання. В квартирі чисто, тепло, має комфортні умови для проживання. Квартира має окрему кімнату для дитини. Дитина забезпечена одягом та всім необхідним для повноцінного розвитку. Службою було встановлено, що мати дитини участі у її вихованні не приймає, матеріально не забезпечує. Згідно довідки Солоницівської селищної ради від 09.03.2023 заяв, скарг від громадян, організацій, установ, підприємств стосовно [PERSON] не надходило. Компрометуючими матеріалами щодо останнього селищна рада не володіє. Селищним головою Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області надано висновок від 13.07.2023 №02-22/2821 щодо доцільності позбавлення батьківських права [PERSON] у відношенні малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого орган опіки та піклування Солоницівської селищної ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав громадянку [PERSON] , у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Статтею 164 Сімейного кодексу України визначені підстави для позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Відповідно до положень ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно положень ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно положень ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Стаття 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наявних в матеріалах справи письмових доказів. На підставі викладеного,

Outcome: approved