Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

02.03.2023 року приватне акціонерне товариство «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до\~\~ [PERSON] та просить суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 06.07.2010 р. в розмірі 49218,70 грн станом на 13.02.2023р., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 40656,87 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 8561,83грн, а також просить стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 2 684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що метою отримання банківських послуг відповідач звернулася до позивача та підписала заяву б/н від 06.07.2010 р., із встановленням кредитного ліміту 300 грн, який у подальшому збільшувався до 40 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З огляду на те, що відповідачем не виконуються зобов`язання щодо погашення кредитного боргу, у неї утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 13.02.2023 р. складає 49 219,70 грн. В позовній заяві представник позивача просить в разі неявки відповідача розгляд справи проводити у його відсутність та винести заочне рішення. Ухвалою суду від 07.03.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків. Ухвалою суду від 24.04.2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач в судові засідання, призначені на 23.05.2023 року, 20.06.2023 року та 01.08.2023 року не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Так, судові повістка про виклик відповідача в судові засідання на 23.05.2023 року та 20.06.2023 року було направлено на адресу місця її проживання, зареєстровану в установленому порядку, однак вони повернулись на адресу суду з відміткою про невручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Враховуючи викладене, виклик відповідача в судове засідання на 01.08.2023 року було здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Від відповідача до суду жодних заяв чи клопотань не надходило, відзив відповідач також не подала. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті 178 ЦПК України. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності з нормами ст.280 ЦПК України, справу розглянуто без участі відповідача при заочному розгляді справи. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного. 06.07.2010 року [PERSON] підписала анкету-заяву б/н про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку в розмірі 300 грн, який у подальшому збільшувався до 40 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Дана анкета-заява містить анкетні дані відповідача, її контактну інформацію. Також в ній зазначено, що відповідач приєднується до Умов і правил надання банківських послуг Приватбанку, які разом з пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування. Згідно п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Частиною першою\~статті 207 ЦК України\~визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною другою\~статті 207 ЦК України\~визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою\~статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями\~статті 638 Цивільного Кодексу України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до ч. 1\~ст. 634 Цивільного кодексу України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 Цивільного кодексу України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У відповідності до\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов укладеного з відповідачем договору про надання банківських послуг б/н від 06.07.2010р., позивачем надавалися в межах встановленого ліміту відповідачу в кредит грошові кошти. Однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконала, з огляду на що у неї утворилася заборгованість за тілом кредиту, яка згідно розрахунку позивача станом на 13.02.2023р. складає 40656,87грн. Відповідач контррозрахунку заборгованості за тілом кредиту суду не надала. У відповідності до\~ст. 629 Цивільного кодексу України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем за тілом кредиту в розмірі 40656,87 грн. За таких обставин, вимоги в цій частині позову є обґрунтованими, підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача стягується заборгованість за тілом кредиту в розмірі 40656,87 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками в розмірі 8561,83 грн. Так, частиною 2\~статті 1056-1 Цивільного кодексу України\~передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядку їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. 03.07.2019р. Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Враховуючи викладене, оскільки заява-анкета від 06.07.2010 року не містить положень щодо розміру процентів, а Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису відповідача, підстави для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в розмірі 8561,83 грн. відсутні. Додатково слід зазначити, що позивачем до матеріалів справи долучений підписаний відповідачем 01.02.2021р. паспорт споживчого кредиту, який є тієї інформацією, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форму), викладений у формі відповідно до Додатку №1 до\~Закону України «Про споживче кредитування». Так, згідно із п. 1 ч. 1\~Закону України «Про споживче кредитування»\~\~договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Стаття 9 Закону України «Про споживче кредитування»\~визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього\~Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті ( ч. 2\~ст. 9 Закону). Частиною 3\~ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»\~визначено інформацію, що надається кредитодавцем споживачу, також і в разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку (п. 12). Отже, зважаючи на наявність підписаного 01.02.2021р. паспорту споживчого кредиту, який відповідає формі та змісту, визначеного для нього\~Додатком 1 Закону України «Про споживче кредитування», позивач та відповідач мали намір укласти договір споживчого кредитування. Статтею 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~\~визначено умови договору про споживчий кредит. Однак, матеріали справи не містять договору про споживчий кредит, укладеного між сторонами в даній справі після підписання паспорту споживчого кредиту 01.02.2021р., а додана позивачем до позову Анкета-заява, підписана відповідачем 06.07.2010р. та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Умов та правил надання банківських послуг не є договором про споживчий кредит в розумінні\~Закону України «Про споживче кредитування». Також суд звертає увагу на те, що в розділі 4 паспорту споживчого кредиту дано визначення, що загальна вартість кредиту для споживача є орієнтовною. В розділі\~\~7 вказаного паспорту зазначається, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 16.02.2021 року. Крім того, позивачем до позовної заяви долучено довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду по договору SAMDN50ОТС003438012, ІПН [NUMBER] , де відповідач своїм підписом погодилась з базовою відсотковою ставкою в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів в році) у розмірі 2,5%. Однак з розрахунку заборгованості, складеного позивачем за період з 07.07.2010 р. по 13.02.2023 р., відсотки нараховувались за різними ставками, починаючи з відсоткової ставки 2,5 % і до 3,6 %, а у випадку порушення умов кредитування в розмірі до 7 %, тобто за відсотковими ставками, які сторонами не погоджено, оскільки інших доказів, окрім довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», про що зазначено вище, матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, підстави для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в розмірі 8561,83 грн. відсутні. З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2216,98 грн.

Outcome: partial