Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулась до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Виконавчий комітет Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Заявлені позовні вимоги обґрунтовувала тим, що сторони є сусідами та власниками відповідних земельних ділянок за кадастровими номерами 3222484501:01:002:0047 (власниця - [PERSON] ) та 3222484501:01:002:0045 (власниця - [PERSON] ). Як вбачається\~із Схеми\~розміщення земельних\~ділянок по\~ [ADDRESS] , відповідач самовільно захопила землі комунальної власності (встановлення паркану в порушення вимог Земельного кодексу України (далі ЗК України) поза межами земельної ділянки), була повідомлена про вчинення перешкод у користуванні власністю позивача, проте дій для усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою позивача не вчинила. Позивач та її представник звертались у передбаченому законом порядку до уповноважених органів місцевого самоврядування, зокрема Виконавчого комітету Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області щодо наявності перешкод в користуванні земельною ділянкою, що знаходиться у власності [PERSON] , а саме - щодо самовільного захоплення [PERSON] земель комунальної власності (встановлення паркану в порушення вимог ЗК У країни поза межами земельної ділянки). У відповідь на запит представника позивача, сільський голова М.Л. Пянчук зазначив, що клопотання [PERSON] щодо самовільного захоплення гр. [PERSON] земель комунальної власності (встановлення паркану в порушення вимого ЗК України поза межами земельної ділянки) було розглянуто на засіданні узгоджувальної комісії для вирішення спірних питань з приводу суміжного землекористування 17.06.2021, та прийнято рішення «Про рекомендацію виконавчому комітету Феодосіївської сільської ради направити припис гр. [PERSON] з вимогою неухильного дотримання норм Земельного кодексу України, а саме встановлення паркану у відповідності до межових знаків земельної ділянки, та з урахуванням червоних ліній». Як вказано в позовній заяві, протиправний вихід за межі земельної ділянки, що належить відповідачу на праві власності шляхом встановлення паркану та порушення вимог ЗК України, попри протиправний характер таких дій, створює для позивача, як власника незручності у користуванні власною ділянкою, обмежує її права, змушує витрачати власний час та кошти для встановлення факту порушень відповідачем вимог закону та доведення порушення власних прав. Позивач просила суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, за кадастровим номером 3222484501:01:002:0047 (власниця - [PERSON] ), за адресою: [ADDRESS] , шляхом знесення паркану, встановленого в порушення вимого ЗК України поза межами земельної ділянки 3222484501:01:002:0045 (власниця - [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] та заборонити їй встановлювати паркан чи інші перешкоди поза межами належної їй земельної ділянки; стягнути з Відповідача витрати, а саме судовий збір у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень) 00 коп. та 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири гривень) 00 коп. витрат зі сплати судового збору за подання клопотання про забезпечення доказів. 08.09.2021 ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області дану справу було передано за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області. 22.11.2021 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області дану справу було прийнято про провадження судді Дубас Т.В. 24.11.2021 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення доказів у справі. 13.03.2023 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання 24.04.2023 сторони не з`явились. Представник позивача подала до суду письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у передбачений цивільно-процесуальним законодавством спосіб, причини неявки суду не відомі. Правом на подання відзиву проти позову не скористалась. Представник Виконавчого комітету Феодосіївської сільської ради подав до суду заяву з проханням засідання у справі проводити без участі представника виконкому за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні, 24 листопада 2017 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куликовською Т.В. за реєстровим № 988, [PERSON] придбала у [PERSON] земельну ділянку площею 0,1389 га, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за кадастровим номером 3222484501:01:002:0047. В подальшому право власності позивача на вищезазначену земельну ділянку було зареєстроване у передбачений законодавством спосіб, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності за індексним номером 105051982. Як вказано в позовній заяві, власником сусідньої з земельною ділянкою [PERSON] земельної ділянки за кадастровим номером 3222484501:01:002:0045 є [PERSON] , але документи, які б доводили право власності відповідача на вказану земельну ділянку в матеріалах справи відсутні. Згідно до ч. 2\~ст. 152 ЗК України\~власник земельної ділянки або землекористувач має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Пунктом б) частини 3 цієї ж норми визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку для порушення прав. Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо). Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. В свою чергу, за правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ознайомившись із матеріалами справи, суд не знаходить доказів порушення прав позивача, зокрема відсутні підтверджена права власності відповідача на сусідню земельну ділянку; відсутнє підтвердження того, що на земельній ділянці [PERSON] взагалі неправомірно відповідачем встановлений паркан, відсутні його технічні характеристики. Аналіз представлених позивачем доказів не дає можливість дійти висновку про порушення [PERSON] правил добросусідства; що останньою було здійснено неправомірне будівництво паркану, яке порушує права позивача, чинить шкоду її майну, погіршуючи стан її земельної ділянки, або створює незручності чи перешкоди в користуванні нею. Жодних клопотань про призначення експертизи з метою встановлення факту розташування паркану відповідача на земельній ділянці позивача суду не заявлялось. Суд не приймає до уваги відповідь сільського голови Феодосіївської сільської\~ради Обухівського\~району Київської\~області«Щодо розгляду запиту» за № 001-114 від 09.08.2021, лист сільського голови Феодосіївської сільської\~ради Обухівського\~району Київської\~областіза № М003/01/07/21 від 01.07.2021, лист сільського голови Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області «Щодо розгляду клопотання» від 25.06.2021 за № 240/01/06/21, оскільки останні не містять підтвердження факту протиправного встановлення паркану [PERSON] на земельній ділянці позивача. Зазначаючи про прийняття узгоджувальною комісією для вирішення спірних питань з приводу суміжного землекористування рішення «Про рекомендацію виконавчому комітету Феодосіївської сільської ради направити припис гр. [PERSON] з вимогою неухильного дотримання норм Земельного кодексу України, а саме встановлення паркану у відповідності до межових знаків земельної ділянки, та з урахуванням червоних ліній», учасниками процесу таке рішення до матеріалів справи не долучене, що позбавляє суд можливості ознайомитись з ним та надати йому відповідний правовий аналіз. Отже, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до\~ст.2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, як то передбачено діючим законодавством. Також, слід зазначити про неможливість задоволення вимог щодо заборони відповідачу встановлювати паркан чи інші перешкоди поза межами належної їй земельної ділянки, оскільки суд здійснює захист вже порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод та інтересів, і не здійснює такі дії для захисту від майбутніх гіпотетичних порушень, крім випадків прямо визначених законодавством. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного, ст. 152 Земельного кодексу України,

Outcome: dismissed