Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Олексіївської сільської ради об`єднаної територіальної громади Лозівського (колишнього Первомайського) району Харківської області, сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Україна Нова», про визнання договору оренди землі недійсним, та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, мотивуючи свої вимоги тим, що право власності на земельну ділянку площею 11,9675 га в територіальних межах Олексіївської сільської ради об`єднаної територіальної громади Лозівського (колишнього Первомайського) району Харківської області, яка тепер має кадастровий № 6324580500:19:000:0005, належить йому в порядку спадкування за законом з часу відкриття спадщини після смерті його дружини [PERSON] , яка мала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії І-ХР №031332, зареєстрований 06 грудня 2001 року. Оскільки позивач своєчасно не звернувся до нотаріальної контори за оформленням спадщини у встановленому порядку, в 2012 році за заявою прокуратури в інтересах територіальної громади Олексіївської сільської ради Первомайського району Харківської області спадкова земельна ділянка була визнана відумерлою спадщиною і була передана у власність вказаної територіальної громади. Постановою Харківського апеляційного суду від 19.03.2020 року рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 27.02.2012 року в даній справі було скасоване, а заяву прокурора, який діяв в інтересах територіальної громади Олексіївської сільської ради Первомайського району Харківської області, залишено без задоволення. Внаслідок скасування рішення суду про визнання спадщини відумерлою відпала правова підстава набуття територіальною громадою права власності на спадщину, в зв`язку з чим виникають правові відносини з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави. Після звернення позивача у 2019 році до приватного нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку позивачеві було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії через те, що вказана земельна ділянка орендодавцем, власником на той час, територіальною громадою Олексіївської сільської ради Первомайського району Харківської області, здана в оренду СТОВ Агрофірмі «Україна Нова». Саме наявність договору оренди, який є недійсним з моменту його укладення, позивач не може оформити свої спадкові права. Враховуючи рішення суду про відмову в задоволенні заяви прокурора щодо визнання спадщини відумерлою, рішення про таке визнання не набуло чинності, тому ще з 2012 року не існувало правових підстав для передачі земельної ділянки в оренду від імені територіальної громади. З наведеного вбачається, що має місце володіння і користування нерухомим майном без достатніх правових підстав. В даному випадку орендодавець - Олексіївська сільська рада Лозівського (Первомайського) району Харківської області не є належним власником земельної ділянки. Тому договір оренди підлягає визнанню недійсним. На підставі викладеного позивач просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 11,9675 га, кадастровий № 6324580500:19:000:0005, зареєстрований в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 09.09.2015 року за №24280204 та витребувати у відповідачів вказану земельну ділянку, а також стягнути витрати з судового збору. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача - Олексіївської сільської ради Лозівського (колишнього Первомайського) району Харківської області в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача, відзиву на позов не надав. Представник відповідача - СТОВ Агрофірма «Україна Нова» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином про нього був повідомлений, причини неявки судові не повідомив, а також не надав заяв про розгляд справи без його участі чи про відкладення розгляду. Проте, ним надано до суду відзив на позов, в якому він просив відмовити у задоволенні позову. Зокрема, зазначив, що земельна ділянка, яка належала померлій [PERSON] не мала кадастрового номера, а здана в оренду земельна ділянка мала, тому, викликає сумнів, що мова у позові йде про одну і ту саму земельну ділянку. Також, вказав, що визнання договору недійсним не є ефективним способом захисту права. Крім того, заявив про застосування строку позовної давності, оскільки, як власник земельної ділянки з часу смерті дружини, він мав би дбати про свою власність, належним чином оформити свої спадкові права, чого позивач не зробив. Враховуючи неявку сторін, судове засідання проводилося без фіксування процесу за допомогою технічних засобів відповідно до ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов доведений та обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до доводів позивача, право власності на спірну земельну ділянку належить позивачу в порядку спадкування за законом з часу відкриття спадщини після смерті [INFO] його дружини [PERSON] , яка мала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії І-ХР № 031332, зареєстрований 06 грудня 2001 року (а.с.13). Спадщину позивач прийняв фактично, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із дружиною (а.с.14,24). Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 27 лютого 2012 року за заявою прокуратури в інтересах територіальної громади с. Олексіївка Лозівського (колишнього Первомайського) району Харківської області вимогу задоволено, спадкова земельна ділянка була визнана відумерлою спадщиною і була передана у власність вказаної територіальної громади (а.с.15). Постановою Харківського апеляційного суду від 19 березня 2020 року у справі рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 27 лютого 2012 року було скасоване, а заяву прокурора, який діяв в інтересах територіальної громади с. Олексіївка Первомайського, залишено без задоволення (а.с.9-11). Через відсутність у Державному акті на право приватної власності померлої кадастрового номера земельної ділянки, а також наявність договору оренди вказаної земельної ділянки і неможливість визначити її тотожність, державний реєстратор відмовив у державній реєстрації права власності за [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6324580500:19:000:0005 (а.с.22). Слід зазначити, що внаслідок скасування рішення суду про визнання спадщини відумерлою відпала правова підстава набуття територіальною громадою права власності на спадщину, в зв`язку з чим виникають правові відносини з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.26-27) земельна ділянка належить на праві власності Олексіївській сільській раді Первомайського району Харківської області згідно рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 27.02.2012 року у справі № 2030/252/12, яке наразі скасоване, та перебуває в оренді у СТОВ Агрофірма «Україна Нова» на 10 років згідно договору оренди від 29.07.2015 року, зареєстрованого 09.09.2015 року під індексним № 24280204. Враховуючи рішення суду про залишення без задоволення заяви прокурора щодо визнання спадщини відумерлою, рішення про таке визнання не набуло чинності, тому ще з 2012 року не існувало правових підстав для передачі земельної ділянки в оренду від імені територіальної громади. З наведеного вбачається, що має місце володіння і користування нерухомим майном без достатніх правових підстав. Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Зокрема, має місце порушення норми ст.4 Закону України «Про оренду землі», в якій вказано, що Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом. В даному випадку орендодавець - Олексіївська ОТГ в особі Олексіївської сільської ради не є належним власником майна в розумінні вказаної вище норми Закону. За таких обставин договір оренди підлягає визнанню недійсним з підстав, визначених частиною першою статті 215 ЦК України (недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК), із застосуванням наслідків недійсності правочину, відповідно до частини першої статті 216 ЦК України, поверненням земельної ділянки на підставі статті 1212 ЦК України на користь позивача. За змістом положень ст. 41 Конституції України, ст. ст. 179,181,316, 317,319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (нерухоме майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Положеннями ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків та у порядку, встановленому законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 16 ЦК України визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Аналогічні норми містяться в ст.152 ЗК України. Згідно 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Власник з дотриманням вимог статті 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна. У спорах про витребування майна суд має встановити обставини незаконного вибуття майна власника на підставі наданих сторонами належних, допустимих і достатніх доказів. При цьому закон не вимагає встановлення судом таких обставин у іншій судовій справі, зокрема не вимагає визнання незаконними рішень, відповідно до яких відбулось розпорядження майном на користь фізичних осіб, у яких на підставі цих рішень виникли права, (п.п.50,51 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19). Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Відповідно до ч.1 ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Посилання сторони відповідача СТОВ Агрофірма «Україна Нова» на те, що спадкова земельна ділянка та земельна ділянка, яка є предметом договору оренди, можуть бути різними об`єктами права власності, не має під собою жодного підґрунтя. По-перше, коли видавалися у 2001 році Державні акти про право приватної власності на землю земельні ділянки не мали кадастрових номерів, проте земельна ділянка вже була сформована з визначенням її меж в натурі відповідно до плану в Державному акті; по-друге, саме земельну ділянку з кадастровим номером 6324580500:19:000:0005 відповідно до Державного акту, що належала [PERSON] визначив нотаріус, як спадкове майно у довідці (а.с.14); по-третє, саме спірна земельна ділянка з вказаним кадастровим номером перейшла у власність відповідача - територіальної громади на підставі рішення суду від 27.02.2012 року про відумерлість спадщини після смерті [PERSON] , яка в подальшому передана в оренду другому відповідачу згідно даних витягу з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна (а.с.26-27); по-четверте, згідно витягу з Державного реєстру земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.72-74) земельна ділянка з кадастровим номером 6324580500:19:000:0005 має ідентичний кадастровий план з визначенням меж, як і у Державному акті про право приватної власності на землю серії І-ХР № 031332, зареєстрований 06 грудня 2001 року і належний [PERSON] . Отже, суд робить висновок про те, що земельна ділянка, зазначена: у Державному акті про право приватної власності на землю; рішенні Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 27.02.2012 року; договорі оренди земельної ділянки від 29.09.2015 року, який зареєстровано 09.09.2015 року - це одна і та сама земельна ділянка. Клопотання представника СТОВ Агрофірма «України Нова» на пропуск позивачем строку давності не заслуговує на увагу та розгляду, оскільки суд вважає, що строк не пропущено, адже спадщина спадкоємцеві відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України належить йому з часу відкриття спадщини незалежно від часу прийняття спадщини. Таким чином, заявлені вимоги є законними та обґрунтованими. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved