Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

09.11.2022 [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Нечай Леся Степанівна про усунення від спадкування. Стислий виклад позиції учасників справи. 1.1 Позиція позивача. Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] народився [PERSON] . [INFO] мама [PERSON] - [PERSON] , склала заповіт в користь свого сина [PERSON] , яким все належне їй майно заповіла [PERSON] . [INFO] [PERSON] - помер. [PERSON] померла [INFO] . Зазначив, що за життя та до самої смерті [PERSON] допомагав своїй мамі у веденні господарства та побуту, оскільки через свій похилий вік вона потребувала сторонньої допомоги, піклування та лікування. [PERSON] фактично проживав з мамою, оскільки вона потребувала його присутності постійно, а залишати її саму з огляду на її похилий вік, було ризиковано. Вказав, що у [PERSON] був ще один син - [PERSON] , який ухилявся від візитів, а тим паче допомоги мамі. Попри неодноразові прохання, жодної допомоги не отримувала. У користуванні [PERSON] знаходилася земельна ділянка для ведення підсобного господарства на якій вона вирощувала овочі, проте через похилий вік остання була неспроможна сама займатися її обробітком, а відтак після смерті батька, це стало обов`язком позивача. Стверджує, що безпосередньо перед смертю [PERSON] , до неї приїхав [PERSON] з дружиною та сином, їх поведінка спровокувала інфаркт бабусі, внаслідок чого її доставили у лікарню, проте стан був критичним. Посилаючись на викладені обставини просив прийняти рішення яким усунути [PERSON] від права на спадкування за законом. 27.12.2022 представник позивача адвокат Сампара Н. М. подала відповідь на відзив на позовну заяву у якій вказала, що правовою підставою звернення з позовом про усунення від спадкування є ухилення [PERSON] від надання допомоги [PERSON] , яка через свій похилий вік та важкі хвороби перебувала в безпорадному стані, потребувала допомоги, проте не отримувала від свого сина - [PERSON] , попри неодноразові прохання. Стверджує, що будь-яких доказів ані відповідачем, ані його донькою до матеріалів відзиву не долучено. Щодо відсутності заповіту складеного в користь позивача, зазначила, що у [PERSON] було майже два роки, щоб переукласти заповіт на іншого сина, це була б логічна поведінка, померлої у випадку (одержання фізичної чи матеріальної) допомоги від [PERSON] , проте за два роки, спадкодавець цього не зробила. Крім цього зазначила, що доводи відповідача щодо допомоги [PERSON] є голослівними та не підтвердженими будь якими доказами. Позивач у свою чергу, займався повністю лікуванням бабуся та організацією її поховання. Також вказала, що підтвердження того, що померла хворіла на хронічні захворювання містяться у медичних документах наявних у матеріалах справи. Вважає, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення з огляду на викладене. 1.2 Позиція відповідача 14.12.2022 представник відповідача адвокат Шевченко Н. П. подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що сторона відповідача вважає, що позов [PERSON] є безпідставним, необгрунтованим, таким, що не підтверджений належними та допустимими доказами, а отже, є таким, що не підлягає до задоволення з наведених нижче підстав. В обґрунтування такої позиції посилається на те, що [PERSON] померла [INFO] , тобто спадкодавець пережила свого сина майже на 2 роки. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Однак, після смерті [PERSON] , нового заповіту, яким би [PERSON] бажала заповісти своє майно на користь онука - [PERSON] , [PERSON] не складала. Щодо тверджень позивача про те, що [PERSON] ухилявся від візитів до своєї матері та не надавав їй ніякої допомоги, то вважає їх такими, що не відповідають дійсності, так як протягом усього життя у [PERSON] було добрі теплі стосунки з матір`ю, він їй всіляко як син допомагав: і фінансово, і по господарству. Ніяких конфліктів, суперечок чи непорозумінь у відповідача з покірною матір`ю та покійним братом не було. До своєї смерті [PERSON] , незважаючи на похилий вік, почувалася добре, психічних чи вікових розладів не мала, важкими захворюваннями не хворіла самостійно себе обслуговувала. Більше того, протягом літа-осені напередодні своєї смерті, разом із онукою [PERSON] (донькою відповідача) та правнуком [PERSON] , обробляли город та порались по господарству. Протягом усього життя [PERSON] завжди допомагав своїй матері, зокрема ремонтними роботами. Крім цього, щороку відповідач разом із дружиною та дітьми допомагали матері садити город, обробляти його та збирати врожай. З проміжними роботами по господарству та будинку матір поралась сама. Коли відповідач перебував за кордоном (в Чехії), він постійно передавав матері кошти та подарунки. Щодо тверджень позивача про те, що він займався госпіталізацією покійної [PERSON] та що начебто її хворобу спровокувала поведінка відповідача та його дружини, вважає їх неправдивими оскільки відповідач разом із дружиною приїхали до матері на початку жовтня 2021 року щоб допомогти матері по господарству та постійно перебували біля неї. Зазначила, що всупереч вимог ч. 5 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначено доказів, що підтверджують обставини щодо ухилення відповідача від надання допомоги померлій [PERSON] . Враховуючи викладене просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та стягнути з позивача у користь відповідача судові витрати по справі. 1.3. Позиція третьої особи. 18.01.2023 на адресу суду від третьої особи приватного нотаріуса Нечай Лесі Степанівни надійшло клопотання у якому остання просила розгляд справи проводити без її участі. Повідомила, що при вирішення спору покладається на думку суду. 2. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.11.2022 відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.02.2023 цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Нечай Леся Степанівна про усунення від спадкування передано на розгляд Козівського районного суду Тернопільської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу головуючим суддею від 23.03.2023 визначено Братків І. І. та передано справу на розгляд. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 27.03.2023 справу прийнято до свого провадження. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 19.04.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 09.05.2023 судове засідання у справі відкладено. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Сампара Н. М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву та просили такі задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача адвокат Шевченко Н. П. у судовому засіданні заперечили щодо задоволення позовних вимог, з огляду на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. 3. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26.09.2014 мама [PERSON] - [PERSON] , склала заповіт в користь свого сина [PERSON] , яким все належне їй майно заповіла [PERSON] , про що свідчить копія заповіту складеного 26.09.2014 та посвідченого секретарем виконкому Плотичанської сільської ради. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 24.07.1973 [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) 29.01.2020. Також установлено, що [PERSON] померла [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим Козівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) 15.12.2021. Як видно із витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі №68197419 сформованого 21.01.2022 після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу №7/2022. Позивач [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Згідно довідки №39 виданої виконавчим комітетом Козівської селищної ради 19.10.2022 [PERSON] була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] разом із своїм сином [PERSON] , разом вели також господарство до смерті сина. У [PERSON] у користуванні знаходилася земельна ділянка для ведення підсобного господарства, на якій вона вирощувала продукти, як зазначено у довідці №38 виданій виконавчим комітетом Козівської селищної ради 19.10.2022. У довідці №40 виданій виконавчим комітетом Козівської селищної ради 19.10.2022 вказано, що у веденні господарства, після смерті [PERSON] , [PERSON] допомагав її онук [PERSON] . Як встановлено із відповіді на адвокатський запит акушерки АЗПМС [PERSON] у грудні 2021 року її викликали до [PERSON] та повідомили, що останній стало погано. В житловому будинку знаходилися невістка [PERSON] та онук [PERSON] , згодом під`їхав онук [PERSON] . З пояснень акушерки відомо, ліки для [PERSON] купляв її онук [PERSON] та постійно піклувався про її стан здоров`я. Судом витребовувалися докази, зокрема, у Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Козівської селищної ради» медичні документи [PERSON] . Так, електрокардіограмою від 03.07.2008, у [PERSON] зафіксовано скарги на головні болі, неперіодичне серцебиття, колючі болі в серці, задишка при фізичних навантаженнях, загальна слабкість». Оглядом сімейного лікаря А/В від 28.10.2014, зафіксовано «скарги на періодичні головні болі, головокружіння, задишку при фізичному навантаженні. Оглядом сімейного лікаря від 23.06.2017, зафіксовано періодичні головні болі, головокружіння, шум в голові, вухах, пониження пам`яті, зору, слуху, задишку. В легенях везикулярне, н/в ослаблене дихання, склеторичні хрипи. Серце - тони ослаблені. Оглядом сімейного лікаря на дому від 05.10.2020 зафіксовано періодичні головні болі, головокружіння, шум в голові, вухах, пониження пам`яті, зору, слуху, задишку, слабкість в руках, ногах, колючі болі в ділянці серця, болі в суглобах, забруднення рухів, кволість. Гіпертонія багато років, постійно лікується амбулаторно. Хвора потребує постійного стороннього догляду». Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 1105, « [PERSON] поступила 23.04.2021 до КИП - районна лікарня селищної ради» з діагнозом: порушення ритму по типу постійна форма з тахісистолією шлуночків. Гіпертонічна хвороба 2 ст. 2 ст. Дуже високий гідроторакс. Хронічний панкреатит. Хронічний холецистит стадія загострення та виписана 06.05.2021. Анамнез хвороби: хворіє Гіпертонічною хворобою більше 20 років, погіршення стану здоров`я (серцебиття, набряки) відмітила більше тижня. За клопотанням сторін судом допитані свідки. Так, свідок [PERSON] показала суду, що є матір`ю позивача та невісткою [PERSON] та пояснила, що спочатку її чоловік допомагав матері, а потім син. Зазначила, що вони займалися лікуванням [PERSON] , відповідач у свою чергу всіляко уникав надання допомоги матері, та не відвідував останню. Померла [PERSON] неодноразово просила відповідача про допомогу, однак від відмовлявся. Таким чином, [PERSON] склала заповітне розпорядження саме на [PERSON] котрий їй допомагав та піклувався про неї. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є приватним підприємцем та займається наданням ритуальних послуг, повідомив, що організацією поховання [PERSON] займався її онук [PERSON] , відповідач за наданням таких послуг не звертався. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є сусідкою [PERSON] із нею спілкувалася дуже часто, та про стан здоров`я померлої їй було відомо, вона хворіла, останній місяць життя лежала. Повідомила, що догляд за [PERSON] спочатку здійснював її син [PERSON] , а згодом онук [PERSON] . Померла неодноразова зверталася до іншого сина із проханням про допомогу, однак не бачила щоб він її надавав, відвідував раз у пів року. Свідок [PERSON] також повідомив суду, що він є сусідом [PERSON] . Зазначив, що остання часто жалілася на свій стан здоров`я, останній рік хворіла сильно. [PERSON] онук померлої ночував у неї оскільки мав неподалік СТО. Син [PERSON] не допомагав матері, оскільки живе у м. Калуш. Свідок [PERSON] повідомила, що є знайомою батьків позивача, працювала разом із батьком. [PERSON] - батько позивача відкрив СТО, постійно був з батьками, допомагав. Після його смерті бабусі [PERSON] допомагав його син. Свідок сторони відповідача [PERSON] повідомила суду, що вона є донькою відповідача та найстаршою онукою [PERSON] . Пояснила, що сторона позивача [PERSON] не допомагала. Зазначила, що за можливості часто навідувала бабусю, та допомагала їй, купувала ліки. В інший час бабуся працювала сама, утримувала господарство, тримала свині, тобто, не була у безпорадному стані. Повідомила, що батьки не мали змоги її навідувати оскільки перебували за кордоном, однак часто передавали померлій грошові кошти. Свідок [PERSON] повідомила, що дружиною відповідача. Пояснила суду, що вона із чоловіком довгий час перебувала за кордоном, а тому змоги навідувати [PERSON] не мали, разом із тим через доньку постійно передавали грошові кошти. [PERSON] телефонувала до них щоб вони приїхали, оскільки вона хворіє, вони приїхали за місяць до її смерті. Повідомила, що із померлою не сварилася, навпаки [PERSON] хотіла скласти заповіт яким розділити будинок на двох синів. 4. Позиція суду та її нормативно-правове обґрунтування. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, доходить таких висновків. Відповідно до положень ч.1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 1216,1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217,1223 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З`ясовано, що після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу №7/2022. За життя [PERSON] , склала заповіт в користь свого сина [PERSON] , яким все належне їй майно заповіла [PERSON] . Суд зауважує, що вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. Згідно ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів, у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від спадкування. Звертаючись до суду із позовом [PERSON] вказує на те, що його бабусі [PERSON] за життя була низька хвороб та в силу свого похилого віку, вона потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування. Тоді як відповідач [PERSON] , будучи сином [PERSON] , достовірно знаючи про хворобливий та безпорадний стан своєї матері батька та потребу останньої у сторонній допомозі, ухилявся від надання такої допомоги, що полягало у його бездіяльності, униканні візитів, спрямованій на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Крім цього, позивач зазначив, що саме він допомагав бабусі у веденні господарства, піклувався про її стан здоров`я, та займався організацією поховання [PERSON] . Тобто, відповідач - син спадкодавця, проживав окремо від матері, життям та здоров`ям батька не цікавився, не допомагав, будучи обізнаним про стан здоров`я матері, не виконував своїх обов`язків, передбачених Сімейним кодексом України, що дає підстави для усунення відповідача як спадкоємця першої черги за законом, від права на спадкування майна після смерті матері. З медичної документації вбачається, що [PERSON] померла [INFO] у віці 83 років, при житті у неї виставлені різні діагнози, однак жодних доказів про безпорадний стан і необхідність отримувати сторонній догляд суду не надано. Із наявних у матеріалах справи доказах та з показів свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] встановлено, що [PERSON] проживала сама, за станом здоров`я та в силу похилого віку була хворою, однак самотужки утримувала господарство та у безпорадному стані не перебувала. Відповідно до положень цивільного законодавства, позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача. Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. При цьому, під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім того, при розгляді спорів даної категорії підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги саме від спадкоємця, а в даному випадку від сина, відповідача по справі, за умови отримання її від інших осіб, чи мав цей спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування. У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Згідно положень п. 6 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 76 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що на момент смерті спадкодавець [PERSON] була особою похилого віку, мала проблеми із здоров`ям. Разом з тим, жодних доказів про перебування [PERSON] у безпорадному стані і про те, що вона потребує стороннього догляду суду не надано. Установлено судовим розглядом, що померлий [PERSON] проживала окремо, самотужки утримувала господарство, отримував всю необхідну допомогу та піклування від онука, позивача по справі. При цьому, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що спадкодавець потребувала допомоги саме від сина, відповідача по справі, а останній, у свою чергу, умисно ухилявся від надання такої допомоги. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для усунення сина від права на спадкування після смерті його матері [PERSON] . При цьому, доводи позивача про те, що відповідач не приймав участі у витратах та здійснені процедури поховання спадкодавця за змістом ч.5 ст.1224 ЦК України не може вважатись ухиленням відповідача від надання допомоги спадкодавцю. Таким чином, стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами, що його бабця [PERSON] при житті потребувала допомоги саме від відповідача, не доведено, що вона зверталася до сина по допомогу, а останній, будучи обізнаним про необхідність надання такої допомоги та маючи можливість її надати, свідомо та умисно ухилявся від надання допомоги матері. Отже, враховуючи те, що позивачем не надано, а судом не здобуто доказів, які б свідчили про ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю, та не доведено, що вік вчиняв умисні дії чи бездіяльність з метою ухилитися від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю,та того що, спадкодавець, через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво була у безпорадному стані, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають. 5. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються , зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До останніх, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. В силу ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Згідно із п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Представником відповідача у судовому засіданні заявлено, що докази понесених судових витрат будуть надані суду в порядку і в строки, передбачені ст. 246 ЦПК України. Таким чином, питання розподілу судових витрат судом буде вирішено шляхом винесення додаткового рішення. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed