Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свій позов мотивувала тим, що 28 листопада 2021 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали від неї позику в сумі 55 000 грн. строком до 28 листопада 2022 року, про що написали власноручно відповідну розписку. У розписці відповідачами зазначено, що «у разі несвоєчасного повернення коштів, позичальник зобов`язується повернути суми у подвійному розмірі 110 000 грн.», а тому сума боргу за договором позики складає 110 000 грн. Крім того, вважає, що за несвоєчасне повернення боргу відповідачі повинні їй сплатити проценти, 3% річних та інфляційні втрати за користування коштами. У вказаний строк відповідачі коштів не повернули, на її неодноразові звернення з проханням повернути гроші, відповідачі жодним чином не реагують, в результаті чого позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Просила стягнути з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на її користь заборгованість за договором позики в розмірі 120601,91 гривень, з яких: 55 000,00 гривень - основного боргу, 55 000,00 гривень - передбачених договором штрафних санкцій, 9 363,20 грн. - проценти за договором позики, 410,41 гривень- 3% річних, 828,30 грн. - інфляційних втрат, а також понесені судові витрати. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.03.2023 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 11.04.2023. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Позивач [PERSON] , допитана в режимі відеоконференції в якості свідка, повідомила, що позичала відповідачам кошти два рази. Перший раз вона передала 500 Євро через свою маму, а через пару місяців ще 40 000 грн. Потім вона запропонувала відповідачам написати розписку, вони хоча і не відразу, але погодились. Вони разом знайшли в інтернеті примірник тексту розписки, вона спостерігала через відеозв`язок як відповідачі цю розписку пишуть. Потім цю розписку відповідачі надіслали їй поштою до Польщі. Також її мама розповідала, що восени 2021 року [PERSON] вмовила її оформити на себе кредит. Представник відповідача адвокат Павличенко В.Г. в судовому засіданні пояснив, що відповідач [PERSON] визнає позов в частині суми основного боргу в розмірі 55000 грн., хоча кошти вона отримувала не від позивача, а від її матері [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково. Пояснила, що в травні 2021 року до неї в гості приїхала її двоюрідна сестра [PERSON] із сином [PERSON] і вони позичили їй 500 Євро. Приблизно в червні-липні 2021 року [PERSON] знову приїхала погостювати і, дізнавшись про її матеріальні проблеми, запропонувала оформити на себе кредит. Вони поїхали до «Кредит-Маркету» і [PERSON] оформила кредит на 30000 грн., які отримала вона. Пару місяців вона сплачувала кредит, а потім прострочила платіж на декілька днів. [PERSON] дізналась про оформлення кредиту, дуже розлютилась, скандалила, погрожувала. Розписку диктувала [PERSON] , штрафні санкції вона не сприйняла як реальні, оскільки планувала повернути кошти своєчасно. Розписку вона потім відправила через «Укрпошту» до [PERSON] . Син взагалі не має жодного відношення до коштів, а розписку підписав тому, що [PERSON] йому погрожувала влаштувати неприємності в інституті. Хоча кошти в розмірі 55000 грн. вона отримувала не від позивача, а від її матері, вона визнає позов в частині основного боргу в розмірі 55000 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що не має жодного відношення до грошових коштів. Йому лише відомо про те, що [PERSON] оформила кредит для його матері, а він просто знімав кредитні кошти з картки і віддавав їй матері. Розписку підписав через психологічний тиск з боку позивача. Свідок [PERSON] , допитана в режимі відеоконференції, пояснила, що за проханням доньки [PERSON] передавала грошові кошти в борг своїй двоюрідній сестрі [PERSON] . Перший раз вона приїхала в м. Лубни і передала 500 Євро, які перед цим їй дала донька. Другий раз [PERSON] приїжджала до неї в гості і вона їй передала ще 40000 грн., які перед цим донька передала їй з Польщі автобусом. Усього вона передала [PERSON] 55000 грн., які належать [PERSON] . Дійсно, [PERSON] вмовила її оформити на себе кредит, який довелося сплачувати її дітям, але ці кошти не мають жодного відношення до розписки. Суд, заслухавши сторін, їх представників, допитавши свідка, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно з розпискою від 28 листопада 2021 року [PERSON] та [PERSON] отримали від [PERSON] позику у розмірі 55 000,00 грн. строком до 28.11.2022 року. За умовами розписки в разі не повернення коштів позичальниками в обумовлений термін, [PERSON] та [PERSON] повинні повернути [PERSON] суму у подвійному розмірі, а саме 110 000 грн., яку перерахувати на банківський рахунок позикодавця.(а.с.12). Відповідно до зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1,2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлений факт отримання відповідачами [PERSON] та [PERSON] від позивача [PERSON] в борг грошових коштів в розмірі 55000,00 грн. На підтвердження вказаного факту позивачем представлена розписка. Даний правочин не є оспорюваним і відповідає вимогам ЦК України.( а.с.12). Ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.2. ст.1048 ЦК України, договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін;2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Оскільки зазначений договір позики не підпадає під положення ч.2 чт.1048 ЦК України та розмір процентів не визначений договором, тому позивач має право на одержання від відповідачів процентів на рівні облікової ставки Національного банку України за кожен місяць, починаючи з 29 листопада 2021 року (часу надання позики відповідачам) до дати визначеної сторонами про повернення позики (28 листопада 2022 року). Загальна сума процентів за користування коштами складає 9363, 20 грн.(з 29.11.2021 р. по 09.12.2021 р - 55000.0* 0,023% в день * 11 днів= 139.15 грн з 10.12.2021 р. по 20.01.2022 р. - 55000,0* 0,024% в день *42 дні-554.40 грн з 21.01.2022 року по 02.06.2022 року-55000,0*0,027%в день* 133 дні=1975,05 з 03.06.2022 по 28.11.2022 року-179 дні-55000,0*0,068% в день* 179 днів=6694,60 грн.) Згідно розписки сторони погодили відповідальність позичальників за порушення зобов`язання, а саме визначили штраф за несвоєчасне повернення грошових коштів в розмірі 55000 грн. В той же час згідно п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому, указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено із 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 строком на 30 діб. Після цього, указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Після цього, указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Після цього, указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Після цього, указом Президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб. В зв`язку з викладеним вище, позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій в розмірі 55000 грн., 3% річних в розмірі 410,41 грн., інфляційних втрат в розмірі 828,30 грн. задоволенню не підлягають. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Так, позивачем сплачено судовий збір в розмірі: 1206,02 грн. за подання позовної заяви та 536,80 грн. за подання заяви про забезпечення позову. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 930,70 грн.

Outcome: partial