Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

27.07.2023 р. заявниця [PERSON] звернулась до Подільського районного суду міста Києва із заявою, в якій просить встановити факт смерті її чоловіка - [PERSON] , [INFO] , місце народження - місто Інта (російська федерація), який помер [INFO] у м. Єнакієво, Донецької області, Україна. Причина смерті - закрита черепно-мозкова травма, переломи кісток. Заява мотивована тим, що [INFO] у м. Єнакієво, Донецької області, помер чоловік заявниці - громадянин України [PERSON] , [INFO] , який на момент смерті проживав в м. Єнакієво, паспорт громадянина України № [NUMBER] виданий 04 січня 2019 р. органом 1420, ідентифікаційний код [NUMBER] . Смерть підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 255 від 18.02.2020 р. та Довідкою про причину смерті № 197 від 17.02.2020 р., причина смерті - закрита черепно-мозкова травма, переломи кісток. Отримання свідоцтва про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Таким чином, заявниця не може отримати свідоцтво про смерть чоловіка через відсутність установ ДРАЦС у м. Єнакієво, Донецької області. Оскільки реєстрація смерті громадянина України [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, то наявні законні підстави встановити факт смерті у судовому порядку. Встановлення факту смерті чоловіка заявниці - громадянина України [PERSON] необхідно для отримання свідоцтва про смерть виданого державним органом України. Ухвалою суду від 27.07.2023 року відкрито провадження у справі. В судове засідання заявниця не з`явилась, подала заяву, у якій справу просила слухати за її відсутності, заяву підтримувала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - органу ДРАЦС, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з положеннями ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, як і будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Абзацом 3 ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», визначено, що діяльність збройних формувань російської федерації та окупаційної адміністрації російської федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, зокрема у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), у яких Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок необхідно розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Тому, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. У зв`язку з вищенаведеним документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я або судово-медичною установою документ встановленої форми, що підтверджує факт смерті. За відсутності такого документа, що підтверджує факт смерті, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту смерті. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Таким чином, судом встановлено, що свідоцтво про смерть [PERSON] від 18.02.2020 р., видане незаконним органом «Відділом РАЦС Єнакієвського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки», на території, де органи державної та виконавчої влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, є недійсним і не створює правових наслідків, позбавляє заявника, як родича померлого громадянина України, можливості зареєструвати смерть [PERSON] в органах ДРАЦС з видачею свідоцтва про смерть державного зразка, отримати відповідну соціальну допомогу на поховання та реалізувати інші права та обов`язки, пов`язані зі смертю особи. Вищенаведені обставини дають суду підстави дійти висновку, що іншим сином заявник підтвердити не може відповідний факт, а тому слід встановити факт, що громадянин України [PERSON] [INFO] , помер [INFO] , місце смерті: місто Єнакієво, Донецької області, причина смерті: закрита черепно-мозкова травма, переломи кісток. На підставі вищевикладеного, встановлених у судовому засіданні обставин справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті [PERSON] . На підставі наведеного,

Outcome: approved