Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулись до суду з позовом, в якому просять стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики №1257458 в розмірі 15963,41 грн., з яких 5150,00 грн. -сума заборгованості за основною сумою боргу, 10813,41 грн. -сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №2085303325/642354 в розмірі 13562,50 грн., з яких 3500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10062,50 грн. - сума заборгованості за відсотками та за кредитним договором №00-2767983 в розмірі 3052,00 грн., з яких 1000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2052,00 грн. - сума заборгованості за звичайними відсотками. Посилаючись на норми права позивач зазначає, що всупереч умовам договорів, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, тому просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитними договорами в сумі 32577,91 грн та судові витрати в розмірі 2481,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою надав клопотання про розгляд справи за його відсутность. В судовому засідання представник відповідача [PERSON] зазначив, що відповідач кошти за вказаними договорами у позовній заяві не отримувала, оскільки підстава зарахування коштів на її рахунок не зазначена, а про надходження коштів як позики зрозуміла коли отримала позовну заяву. Крім того зазначає, що позивачем не надано доказів про обмін електронними договорами, ознайомлення відповідача з умовами договорів, при цьому зазначає, що позивач повинен надати всі необхідні докази. А надані інформаційні довідки, як доказ про перерахування коштів вважає неналежними доказами, оскільки вони не є первинними документами, які визначені Законами України «Про електронну комерцію» та «Платіжні послуги». З цих підстав просить відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з недоведеністю. Відповідач [PERSON] погодилась з поясненням представника [PERSON] та пояснила, що з умовами кредитних договорів не знайомилась, на картку дійсно були зарахування, але від кого вони надійшли їй стало відомо після отримання позовної заяви з суду. В договорі зазначено її номер телефону та номер банківської картки, а електронної пошти вона не має і користуватися нею не вміє. В судовому засіданні встановлено, що 26 лютого 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №1257458 відповідно до якого позичальник зобов`язувався надати [PERSON] на умовах договору кошти в сумі 5150 гривень терміном на 16 днів зі сплатою відсотків у розмірі 1,99% за день користування. Позика надавалась 26 лютого 2021 року до 14 березня 2021 року. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70 %, орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 251,85 %, орієнтовна загальна сума позики - 5718,56. В договорі зазначено, що він укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. В договорі зазначено анкетні дані, які відповідають даним відповідача, а саме: серія та номер паспорта, ІПН, номер телефону, та номер рахунку. Договори засвідчено електронним підписом позичальника В п. 4.4 договору зазначено, позикодавцю дозвіл телефонувати та направляти йому інформаційні повідомлення, претензії, вимоги про оплату та використовувати для цього будь-які доступні канали зв`язку з позичальником, використовуючи телефон, акаунти, соцмережі, електронну пошту, і т.п. В п. 5 договору вказано, що договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-комунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. (а.с.8). До матеріалів цивільної справи «Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»», якими визначено порядок реєстрації на сайті інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, порядок укладення (підписання) договору позики та інших документів, а також нарахування, сплата відсотків, штрафних санкцій та інших платежів, але дані про підписання даного документу відповідачем відсутні (а.с. 9-13). 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників №3 від 14 червня 2021 року (а.с.14-18). Відповідно до п. 1.2 Договору факторингу, перехід від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 3 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року та розрахунку заборгованості за договором позики №1257458 від 26.02.2021 [PERSON] має заборгованість в розмірі 15963,41 грн., з яких: 5150,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10813,41 грн. - сума заборгованості за відсотками. Сума заборгованості визначена станом на 30 вересня 2022 року (а.с.19-20). Відповідно договору про надання фінансового кредиту №2085303325/642354 від 01.03.2021 року укладеного між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] товариство надає клієнту кредит в розмірі 3500,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених договором. Кредит надається строком на 25 днів, тобто до 25 березня 2021 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу. Повернення кредиту та оплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору. В п. 6 Договору зазначено, що клієнт підтвердив отримання від Товариства до укладення цього договору інформацію, зазначену в Законі України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Відповідно графіку розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту, а саме: строк діє договору 25 днів, сума кредиту - 3500 гривень, відсотки за час користування складають - 2187,50 гривень, до сплати - 5687,50 гривень. Договір та додаток до договору підписаний електронним підписом [PERSON] . Крім того зазначено номер телефону та номер рахунку, які як пояснила відповідачка в судовому засідання належать їй ( а.с. 26-27). 21 січня 2022 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Кредитна установа «Европейська кредитна група» укладений Договір факторингу № 21012022, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Кредитна установа «Европейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників від 21 січня 2022 року (а.с. 28-31). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 21012022 від 21 січня 2022 року та розрахунку заборгованості за договором позики №2085303325/642354. 01 03 2021 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 13562,50 грн., з яких: 3500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10062,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Сума заборгованості визначена станом на 30 вересня 2022 року (а.с.32-33). Відповідно кредитного договору № 00-2767983 від 15.03.2021 року укладеного між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 1000,00 гривень на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених договором. Кредит надається строком на 18 днів, тобто до 02 квітня 2021 року. Стандартна процентна ставка складає 1,90% від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Повернення кредиту та оплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно графіку платежів. Відповідно графіку платежів визначено, що сума кредиту 1000 гривень повертається 1 платежем 02 квітня 2021 року в сумі 1058,50 гривень, де 58,50 проценти за користування кредитом. Договір та додаток до договору підписаний електронним підписом [PERSON] . Крім того зазначено номер телефону та номер рахунку, які як пояснила відповідачка в судовому засідання належать їй. До договору додано підтвердження, що [PERSON] отримала один примірник договору, що договір підписаний (електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатором. З внутрішніми Правилами надання коштів позики ознайомилась в повному обсязі [PERSON] , підписано електронним підписам позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора (а.с.38-40). 27 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Качай гроші» укладений Договір факторингу № 27092021 у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Качай гроші» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників від 27.09. 2021 року (а.с. 41-43). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 27092021 від 27 вересня 2021 року та розрахунку заборгованості за договором позики № 00-2767983 від 15 березня 2021 року за період з 27.09.2021 по 30.06.2022 [PERSON] має заборгованість в розмірі 3052 грн., з яких: 1000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2052 ,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.44-45). З повідомлення від 24 листопада 2022 року слідує, що 15 березня 2021 року проведено транзакцію через ТОВ «Фінансова Компанія «Сан-Райз Фінанс» та перераховано кошти в сумі 1000 гривень на номер карти [NUMBER] [PERSON] , ІНН [NUMBER] (а.с. 117). З інформаційної довідки від 20 березня 2023 року слідує, що ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція в сумі 3500,00 на картку номер [NUMBER] ПриватБанку (а.с. 117а). З довідки про проведення транзакції від 26.02.2023 року слідує, що за договором № 1257458 від 26.02.2021 перераховано [PERSON] 5150, 00 гривень через сервіс ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» код 6374994525787863994429570 (а.с. 143). В ст.627 ЦК України зазначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В ст.6 ЦК України передбачено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. 1.Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. 2.Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. 3.Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. 4.Положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Таким чином, сума наданої позики, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обрати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якшо поведінка сторін засвідчує їхню волю настання відповідних правових наслідків. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підтавою для визнання правочину нікчемним. З статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» слідує,що відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Законону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, вказані положення закону передбачають альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій особі цього договору. Оскільки договір про надання позики підписаний [PERSON] шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому він укладний з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір між позикодавцем та позичальником [PERSON] не був би укладений, а отже сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Дослідивши матеріали цивільної справи суд приходить до наступних висновків. Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду вже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягнню річні проценти відповідно до ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Враховуючи вищевикладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах прав та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Договор позики №1257458 від 26 лютого 2021 року на сумі 5150 гривень укладено терміном на 16 днів з 26 лютого 2021 року до 14 березня 2021 року. Орієнтовна загальна сума повернення позики за графіком складає - 5718,56 гривень. Кредитний договір № 00-2767983 від 15 березня 2021 року на суму 1000, 00 гривень укладено строком на 18 днів, тобто до 02 квітня 2021 року. Відповідно графіку платежів визначено, що сума кредиту 1000 гривень повертається 1 платежем 02 квітня 2021 року в сумі 1058,50 гривень. Договором про надання фінансового кредиту № 2085303325/642354 від 01 березня 2021 року на суму 3500,00 гривень укладено строком на 25 днів, тобто до 25 березня 2021 року. Відповідно графіку орієнтовна сукупна вартість кредиту складає - 5687,50 гривень. Таким чином, у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії позики, є необґрунтованими. Правові підстави для стягнення відсотків, нарахованих після закінчення строків дії договору відсутні. Зазначений висновок зроблений з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06.02.2019 року в справі №175/4753/15-ц. За таких обставин, зважаючи на те, що позичальник [PERSON] не виконала свої зобов`язання за договорами, а нарахування процентів продовжувалося поза межами дії договорів суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідачки [PERSON] підлягають стягненню: сума отриманої позики та відсотки за користування коштами у межах строку дії договорів. Отже з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики №1257458 від 26 лютого 2021 року сума позики 5150 гривень, відсотки в сумі 568,56 гривень загальна сума - 5718,56 гривень; за кредитним договором № 00-2767983 від 15 березня 2021 року кредит в сумі 1000, 00 гривень, відсотки за користування в сумі 58 гривень, загальна сума 1058,50 гривень; за договором про надання фінансового кредиту 2085303325/642354 від 01 березня 2021 року сума кредиту 3500,00 гривень відсотки за користування 2187,50 гривень, загальна сума складає - 5687,50 гривен. Всього на користь позивача підлягають стягненню кошти в сумі 12464,56 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2481,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням На підставі ст.141,142 ЦПК України з відповідача на користь банку підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно частці задоволених позовних вимог, в сумі 942.78 грн.

Outcome: partial