Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) через представника звернулось до Вишгородського районного суду Київської області з даним позовом до відповідача [PERSON] , посилаючись на те, що 04 березня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Skoda SuperB», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . У результаті настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, що належить [PERSON] . Постановою Дарницього районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] , не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з чим МТСБУ виплатило на користь потерпілого [PERSON] страхове відшкодування в сумі 26 579,24 грн. З метою досудового врегулювання спору, МТСБУ зверталось до винуватця дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] з вимогами про відшкодування страхової суми, які залишилася поза увагою останнього. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 26 579,24 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 18.08.2021 року, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 04.04.2019 року скасовано, цивільну справу за позовом моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, направлено за встановленою законом підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва для розгляду, відповідно до вимог ЦПК України. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 14 вересня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 117). Ухвалою від 25 квітня 2023 року в межах розгляду справи № 363/2325/18 витребувано з Головного сервісного центру МВС України інформацію за ким було зареєстровано право власності (користування) транспортним засобом - автомобілем «Skoda SuperB», д.н.з. [NUMBER] станом на 04.03.2016 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу суду направив клопотання про розгляд справи у його відсутність, на підставі документів, що є в матеріалах справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відзиву до суду не надав, інших заяв та клопотань не надіслав, тому суд вважає за можливе розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Встановлено, що 04 березня 2016 року о 13 годині 50 хвилин на перехресті вулиць Садова - Центральна в м. Києві, громадянин [PERSON] , керуючи автомобілем «Skoda», д.н.з. д.н.з. [NUMBER] не надав переваги в русі автомобілю «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в наслідок чого здійснив з ним зіткнення та автомобілі отримали механічні пошкодження. 31 березня 2016 року постановою Дарницького районного суду м. Києва, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застрахована не була. 09 березня 2016 року потерпілий [PERSON] подав до МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку від 18 квітня 2016 року, складеного ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП складає 26 579,24 грн. 13 квітня 2016 року власник транспортного засобу ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернувся до МТСБУ з відповідною заявою про отримання страхового відшкодування, за результатами розгляду якої, МТСБУ прийнято рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих у розмірі 26 579,24 грн., що підтверджується наказом № 3314 від 27 квітня 2016 року. 28 квітня 2016 року [PERSON] виплачено грошові кошти у розмірі 26 579,24 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3314рв від 28 квітня 2016 року. Моторне (транспортне) страхове бюро України просить стягнути з [PERSON] витрати, пов`язані зі здійсненням регламентної виплати потерпілому в розмірі 26579,24 грн та витрати понесені на проведення дослідження КТЗ у розмірі 300 грн. Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що діяльність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу є джерелом підвищеної небезпеки. Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страхувальника, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1191 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. На підставі п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема, до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Разом з тим, з позовної заяви вбачається, що позов пред`явлений до [PERSON] , [INFO] , офіційно працюючого в УПБ «Будсервіс» на посаді майстер, який є водієм ТЗ «Skoda SuperB», д.н.з. [NUMBER] , і проживаючого за адресою: [ADDRESS] . За даними матеріалів справи , [PERSON] , оскаржуючи рішення Вишгородського районного суду Київської області від 04.04.2019, зазначив, що відповідно до протоколу Головного управління Державної міграційної служби про адміністративне правопорушення від 11.02.2014 , він втратив свій паспорт серії [NUMBER] , виданий 27.01.2009 року Голосіївським РУГУ МВС України в м. Києві. Після цього отримав новий паспорт, який був вилучений 19.09.2019 року у зв`язку з отриманням паспорту громадянина України № [NUMBER] (а.с. 79). Наголосив, що зареєстрований і постійно мешкає за адресою [ADDRESS] . Натомість, ознайомившись з постановою про арешт коштів боржника від 13.05.2020, виданою державним виконавцем Вишгородського РВДВС Тимченко К.І., з`ясував, що арешт на його кошти накладено на підставі виконавчого листа № 363/2325/18 від 07.05.2019 (ВП № 59728144), у якому боржником є [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Звернув увагу суду, що його прізвище і місце проживання (реєстрації) не збігаються з прізвищем і місцем проживання (реєстрації) боржника у цьому виконавчому провадженні. Як встановлено Київським апеляційним судом за адресою: [ADDRESS], яка зазначена в позовній заяві, [PERSON] не зареєстрований. Натомість, згідно з відомостями, наданими відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 01.10.1991. Разом з тим, відповідно до інформації, наданої Голосним сервісним центром МВС на вимогу суду, згідно з наявною станом на 26.06.2023 року в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів інформацією, за номерним знаком [NUMBER] автомобіль «Skoda SuperB» не реєструвався. За номерним знаком [NUMBER] станом на 04.03.2016 був зареєстрований автомобіль ЗИЛ 133 ГЯ, вантажний, автокран, 1984 року випуску, синього кольору, власник - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» (а.с. 145). Крім того, у відповідь на адвокатський запит, ТОВ «Вітова ЛТД» повідомило, що [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , був прийнятий на роботу на посаду менеджера із зовнішньоекономічної діяльності 1 листопада 2009 року згідно з наказом № 33 від 02.11.2009 року і досі перебуває у трудових відносинах з товариством. Березень 2016 року [PERSON] відпрацював в повному обсязі на своєму робочому місці, пропусків (лікарняних листків, відпусток) не було (а.с. 163). Таким чином Моторне (транспортне) страхове бюро України, пред`явивши позов до [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , не довело належними та допустимими доказами, що водієм ТЗ «Skoda SuperB», д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Зважаючи на наведені обставини, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України слід відмовити. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed