Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

В травні 2023 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Як на підставу позовних вимог вказала, що є квартиронаймачем кв. [ADDRESS] на підставі ордеру, виданого її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . У вказаній квартирі зареєстрований, крім позивача, її син [PERSON] , який є відповідачем у справі. З 2015 року він у спірній квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, власних речей в квартирі не має та нею не цікавиться, оскільки проживає за кордоном. На переконання позивача, відповідно до статей 71, 72 ЖК України наведені обставини є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Ухвалою суду від 25.05.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.05.2023 позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. На питання суду щодо адреси будинку, в яку матері позивача було видано ордер на вселення до квартири пояснила, що коли його було побудовано йому було присвоєно адресу: буд.\~ [ADDRESS] , але пізніше її змінено на буд. [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів. Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, допитавши свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 02.10.1971\~ [PERSON] (матері\~позивача)\~було видано\~ордер №\~1743\~на вселення\~у квартиру\~ [ADDRESS] (а.с. 7). Пізніше будинку надана адреса [ADDRESS] замість 43в. [INFO] [PERSON] померла (а.с. 6). Згідно Договору № 10 найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 04.04.2023, кладеного із КЖЕП Центрального району м.\~Миколаєва, [PERSON] , [INFO] , є наймачем кв. [ADDRESS] . Члени сім`ї наймача: [PERSON] , [INFO] , син (а.с. 8-9). Відповідно до відомостей Департаменту з надання адміністративних послуг про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку від 05.04.20203 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). У відповідності до виписки КЖЕП «Зоря» з особового рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , кв. [ADDRESS] не приватизована, складається з трьох кімнат, заборгованості з квартирної плати станом 01.03.2023 немає (а.с. 11). Актом про непроживання осіб за місцем реєстрації підтверджується, що відповідачі за адресою: [ADDRESS] , не проживає, оскільки з 2020 року є громадянином Російської Федерації (а.с. 32). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] , з 2015 року, його особистих речей в квартирі немає. Він добровільно у 2015 року виїхав з квартири, з соцмереж свідку відомо, що він там має сім`ю та повертатися до України не збирається. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначено, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права громадян на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій в здійсненні покладених на них завдань по управлінню житловим фондом, експлуатації і збереженню його. Підстави втрати права на користування житловим приміщенням, у разі користування житловим приміщенням у будинках державного і громадського фонду, регулюються статтями 71, 72 ЖК України. Згідно статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у встановлених випадках. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає без поважних причин понад встановлені законом строки, участі в утримані житла не приймає, комунальні платежі не сплачує, що перешкоджає позивачу як наймачу квартири здійснювати права і нести обов`язки щодо вказаної квартири, передбачені статтею 68 ЖК України, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою, підлягають задоволенню. На підставі статті 141 ЦПК України, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1\~073,60 грн.

Outcome: approved