Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

Позивач, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: прийняти рішення, згідно яким усунути перешкоди у користуванні гаражем № [NUMBER] , який розташований у гаражному кооперативі «[INFO]», що розташований в місті Києві за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , а саме шляхом зобов`язання [PERSON] надати вільний доступ гаражем № [NUMBER] , який розташований у гаражному кооперативі «[INFO]», що розташований місті Києві за адресою: [ADDRESS] [PERSON] - передавши належні ключі терміново від вказаного гаражу, в подальшому не чинити перешкоди у користуванні [PERSON] вказаним гаражним боксом, звільнити гараж № [NUMBER] для можливості користуватися вказаним гаражем; стягнути з [PERSON] , сплачений судовий збір, в сумі: 992,40 грн. на користь [PERSON] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він та [PERSON] з 18.04.1980 перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05.06.2013 було розірвано. Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони придбали майно а саме: гаражний бокс № [NUMBER] за 4500 доларів США та гаражний бокс № [NUMBER] за 6000 доларів США у Гаражному кооперативі «[INFO]», що розташований в місті Києві за адресою: [ADDRESS]. Вказані два гаражі були в їх постійному користуванні, але вони не зареєстровані у БТІ, побудовані на земельній ділянці, яка відведена та закріплена за гаражним кооперативом «[INFO]», але не передана у власність цього кооперативу. Тобто їх власністю є тільки будматеріал (фактично споруди: гаражні бокси) з якого побудовані ці два гаража на місці, яке виділив кооператив під їхнє будівництво. Відповідні обставини стосовно щодо одного з вказаних гаражів встановлено та цілком підтверджено при розгляді попередньої цивільної справи № 755/11259/21 підтверджені згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києві від 10.05.2022 року та згідно Постанови Київського апеляційного суду від 03.11.2022. Щодо права на інший гаражний бокс, підтверджено згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06.03.2022 справа № 2- 505/07. Після розірвання шлюбу, 05.06.2013, за усною домовленістю з відповідачем вони поділили гаражі таким чином, що за ним залишився гараж № [NUMBER] , загальною площею 24 кв.м, а за колишньою дружиною залишився гараж № [NUMBER] загальною площею 36 кв.м., він залишив їй гараж більшої площі, щоб вона не заважала йому користуватися гаражем № [NUMBER] , який був меншим, але його влаштовував. Тривалий час фактичне користування вказаними гаражами не змінювалось, до 2020 року він вільно постійно одноособово користувався гаражем, і відповідач не створювала перешкод. В 2020 році відповідач раптом почала пред`являти безпідставні претензії на гараж, який був у його користуванні, а саме гараж № [NUMBER] , не даючи при цьому йому доступу та права користування гаражем № [NUMBER] , який залишився в її фактичному користуванні. Всі претензії до нього почалися після того, коли вона програла неодноразово судові процеси по спірній квартирі, яку ми купили в Києві, будучи ще подружжям. Коли касаційний суд України своїм рішенням поділив куплену у Києві квартиру між ними порівну, а саме йому та дружині, вона почала мстити йому та пред`являти свої претензії на гараж № [NUMBER] . Не звертаючи увагу на їх з нею усну домовленість, відповідач через суд визнала право користування гаражем № [NUMBER] , яким він користувався протягом усього періоду часу від розлучення до 2020 року. 24.02.2020 було прийнято рішення Дніпровським районним судом м. Києва по справі, згідно якого суд відмовив у задоволенні позову [PERSON] 28.10.2020 Київський апеляційний суд прийняв постанову по вищевказаній справі, згідно якої апеляційні вимоги позивача були задоволені, скасовано вищевказане рішення Дніпровського районного суду м. Києва, та прийнято нове, а саме: визнано за [PERSON] право користування гаражним боксом № [NUMBER] , який розташований на території гаражно-будівельного кооперативу «[INFO]» за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований на його ім`я - [PERSON] . Отримавши на руки рішення апеляційного суду вона самовільно, без узгодження з ним і без його присутності, варварським чином зламала та істотно пошкодила ворота гаража № [NUMBER] . У гаражі на момент його злому було багато його особистих речей, які він придбав вже після розлучення (багато інструментів та обладнання), які раптом зникли. Зникли навіть економні світлодіодні лампочки освітлення гаражу. На даний час, виникла підстава звернутися до суду, щоб суд усунув перешкоди у користуванні та надав можливість безперешкодного доступу для можливості користуватися спільно нажитим за час шлюбу майном (гаражем № [NUMBER] , який залишився у користуванні наразі лише особисто у відповідача), тому що колишня дружина-відповідач порушує їх з ним домовленості та постійно перешкоджає у доступі та користуванні вказаного майна. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.03.2023 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами, відповідач (син відповідача як зазначено на поштовому відправленні) отримала 07.04.2023. Позивач копію ухвали суду отримав 16.03.2023. 24.03.2023 до суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, у задоволенні якого відмовлено ухвалою суду від 27.03.2023. 19.04.2023 до суду від позивача [PERSON] надійшов відзив (відповідь) на відзив відповідачки на позовну заяву, у якому позивач зазначає, що він звернувся до суду з проханням усунути перешкоди які чинить йому колишня дружина в користуванні їх спільним майном, а саме гаражним боксом № [NUMBER] в гаражному кооперативі «[INFO]» по [ADDRESS] , придбаним ним та колишній дружиною для потреб сім`ї на моє ім`я 03.10.2006. Дійсно, як пише його колишня дружина, 15.05.2007 він переоформив (не продав, а переоформив) придбаний гараж на їх молодшого сина. Це він зробив для того, щоб колишній власник ( [PERSON] ) більше не подавав на нього до суду... Він не мав бажання, після придбання у [PERSON] в жовтні 2006 року гаражу № [NUMBER] розбиратися з ним у судах... Але, в постанові Касаційного суду №755/1525/15-ц по розділу майна між ним та колишньою дружиною на сторінці 6 вказано: «У пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України). В даному випадку спільне майно, придбане коли вони були чоловіком та дружиною, знаходиться в користуванні у третьої особи - у їх молодшого сина. Воно йому не продано, не подаровано, а передано в користування. Гроші, які були витрачені на це переоформлення були зараховані на розрахунковий рахунок гаражного кооперативу «[INFO]» за здійснення акту переоформлення, відповідно Статуту ГБК «[INFO]» на той момент (на момент здійснення правочину 15.05.2007). Про це свідчить квитанція, яку відповідачка додає до свого відзиву. Тобто все, що вона написала у своєму відзиві не відповідає дійсності. Гаражний бокс досі належить їм з відповідачкою, знаходиться в їх спільному користуванні, та не належить їх сину, як то питається доказувати відповідачка. У всіх судових процесах, в яких бере участь його колишня дружина, вона намагається виставити його аферистом та шахраєм, який через рішення суду намагається заволодіти чужим майном. А йому чужого не потрібно... Він хоче мати змогу користуватися тім, що належить йому на правах спільної сумісної власності. Наполягає на своєму позові про усунення перешкод в користуванні спільним з відповідачкою майном, а саме - гаражним боксом № [NUMBER] , який знаходиться в ГБК «[INFO]», за адресою: [ADDRESS] . Розпорядженням керівника апарату Дніпровського районного суду м. Києва №110 від 27.04.2023 відповідно до п.п.2.3.50, 2.3.52 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, здійснено повторний автоматичний розподіл вказаної судової справи між суддями. 28.04.2023 цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні нерухомістю, була передана в провадження судді Катющенко В.П., відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2023. 02.05.2023 головуючим суддею Катющенко В.П. скеровано листа керівнику апарату Дніпровського районного суду м. Києва для здійснення перевірки щодо надходження до суду відзиву відповідачки [PERSON] в межах розгляду даної справи. Згідно відповіді керівника апарату Дніпровського районного суду м. Києва від 15.05.2023 за даними вхідної кореспонденції автоматизованої системи документообігу суду «Д-3» відомості щодо надходження на адресу суду відзиву відповідачки [PERSON] відсутні. 03.07.2023 головуючим суддею Катющенко В.П. скеровано листа до відповідачки [PERSON] з вимогами повідомити про подання/направлення до Дніпровського районного суду м. Києва, відзиву на позовну заяву у цивільній справі № 755/3213/23 та у разі такого подання/направлення - надати до суду докази про таке отримання даним судом, із зазначенням дати його отримання, а також доказів на підтвердження направлення та отримання іншими учасниками у справі. 03.07.2023, а в подальшому 05 та 06.07.2023, відповідачкою [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, у якому остання просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що вона не володіє гаражним боксом 126, тому ніяким чином не може чинити перешкоди позивачу у користуванні чужим майном, яке їй не належить. Звертає увагу, що гаражний бокс № [NUMBER] , так само, не належить і позивачу з 2007 року, тому вважає позов безпідставним, брехливим, маніпулятивним та таким що заздалегідь вводить суд в оману. Позивач спритно маніпулює фактичними обставинами за якими намагається приховати свій неправдивий позов. Дійсно, 05.06.2013, за її позовом, (бо вона не мала більше наміру терпіти приниження своєї людської гідності) шлюб із [PERSON] за рішенням суду було розірвано. У 2006 році, дійсно, мав місце конфлікт з колишнім власником гаражного боксу № [NUMBER] , який розглядався у суді. За рішенням суду у справі № 2-505/07 питання було урегульовано 06.03.2007. Істотне значення має та обставина, що після отриманого судового рішення, на яке, наразі, посилається позивач [PERSON] , він особисто, 15.05.2007 власноручно переоформив гаражний бокс № [NUMBER] на іншу повнолітню особу: [PERSON] , це зафіксовано у відповідних документах ГБК «[INFO]». Вбачається, що з 15.05.2007 по теперішній час (16 років) гаражний бокс № [NUMBER] не належить жодному з колишнього подружжя [PERSON] . В матеріалах справи відсутні докази, які би заперечували, або спростовували цю фактичну обставину. Цю правду позивач знає, але приховує у своєму брехливому позові. Істотне значення має та обставина, що право власності на землю, на якій побудовано гаражний бокс № [NUMBER] , має Гаражно-будівельний кооператив «[INFO]» тому, відповідно до уставу кооперативу, всі майнові питання членів ГБК «[INFO]» вирішуються на засіданні правління та фіксуються за протоколом. Вбачається, що позивач, як доказ, надав до свого позову відповідний документ датований 2006 року. На засідання правління ГБК «[INFO]» м. Києва, протокол №6 від 03.10.2006, стояло питання прийняття від попереднього власника гаражного боксу № [NUMBER] [PERSON] заяви про виключення його з членів ГБК «[INFO]», згідно договору купівлі - продажу гаражного боксу 126 (проголосовано одноголосно) та прийняття заяви про вступ в члени ГБК «[INFO]» м. Києва від [PERSON] згідно договору купівлі - продажу гаражного боксу № [NUMBER] (проголосовано одноголосно). Саме завдяки цьому, вищезазначеному документу, у 2007 році [PERSON] довів свою причетність до гаражного боксу № [NUMBER] і отримав рішення у справі № 2-505/07 від 06.03 2007. Істотне значення має та обставина, що після отриманого рішення суду від 06.03.2007 у справі № 2-505/07, як зазначалося вище, позивач, особисто, звернувся до правління ГБК «[INFO]» із заявою про переоформлення гаражного боксу № [NUMBER] на іншу особу. Про те, що позивач [PERSON] вчинив це з власної волі свідчить документ вже датований 2007 роком: Протокол №7 засідання правління ГБК «[INFO]» м. Києва від 15.05.2007. На порядку денному стояло два питання: Прийняття заяви від [PERSON] про переоформлення гаражного боксу № [NUMBER] на сина - [PERSON] - проголосовано одноголосно; Прийняття заяви про вступ в члени ГБК «[INFO]» м. Києва від [PERSON] згідно переоформлення гаражного боксу № [NUMBER] - проголосовано одноголосно. Істотне значення має та обставина, що невдовзі після переоформлення гаражного боксу № [NUMBER] , яке здійснив особисто сам позивач [PERSON] , новий власник (син позивача) [PERSON] отримав у ГБК «[INFO]» довідки, за №4 від 29.01.2008, та за №10 від 20.03.2008, що йому дійсно належить гаражний бокс № [NUMBER] , який знаходиться на території ГБК «[INFO]» в [ADDRESS] . Минуло вже 16 років з того дня, як новим власником [PERSON] , згідно квитанції, були сплачені кошти за переоформлення гаражного боксу № [NUMBER] . Наведені фактичні обставини, що підкріплені документами (юридичними доказами), доводять, що позивач був власником гаражного боксу № [NUMBER] лише сім місяців, терміном з 28.09.2006 по 15.05.2007. Позивач розраховує заплутати суд у датах, які необхідно уважно зіставляти. Вбачається, що в травні 2007 року, за власною заявою, поданою до правління ГБК «[INFO]» позивач переоформив гаражний бокс № [NUMBER] на свого сина [PERSON] . З того часу, з 2007 року, ні вона - відповідачка, ні позивач - не мають відношення до гаражного боксу № [NUMBER] , який з 2007 року не вважається спільною власністю подружжя, бо шлюб було розірвано пізніше, шість років потому і на момент розлучення, у червні 2013 року, гаражний бокс № [NUMBER] , вже 6 років, не перебував у спільній власності подружжя, а належав іншій особі. Цю правду приховує позивач. Зазначає, що маємо справу з недоброчесним позивачем, дрібним аферистом, який вводить суд в оману. Саме існування цього позову доводить, що [PERSON] аферист і шахрай, який через рішення суду намагається заволодіти чужим майном. Вона вже понесла великі матеріальні та моральні збитки від шахрайських дій [PERSON] , який майстерно бреше в своїх позовних заявах і постійно вводить всі судові інстанції в оману. Істотне значення має та обставина, що всі документи, надані до суду позивачем, як докази, стосовно гаражного боксу № [NUMBER] , були актуальні лише до 15.05.2007. А в подальшому, згідно протоколу №7 засідання правління ГБК «[INFO]», який засвідчив переоформлення, з 15.05.2007 подружжя [PERSON] гаражним боксом № [NUMBER] вже не володіло. Також, 05 та 017.07.2023 до суду від відповідачки надійшли заперечення на відповідь позивача від 19.04.2023. у який відповідачка зазначає, що із відповіді позивача вбачається, що він сам визнав, що особисто переоформив гаражний бокс № [NUMBER] на іншу повнолітню особу ще у 2007 році, це за шість років до їх розірвання шлюбу, яке відбулося у 2013 році. Гаражно-будівельний кооператив «[INFO]», згідно свого уставу, зафіксував у протоколі засідання правління факт переоформлення гаражного боксу № [NUMBER] на іншу особу, яка стала його новим власником, таким чином повністю, документально, припинив будь-який зв`язок позивача [PERSON] з гаражним боксом № [NUMBER] у ГБК «[INFO]». Гаражний бокс № [NUMBER] не є нерухомістю, не має власного кадастрового номеру, розташований на території ГБК «[INFO]» та підпорядковується уставу цього кооперативу. Всі документи з мокрими печатками, які є юридичними доказами, вона додала до свого відзиву на позов. Вбачається, що відповідно наданих нею документів, на момент розірвання шлюбу 05.06.2013, у складі спільного майна подружжя гаражного боксу № [NUMBER] не було (з 2007 року) вже більше шести років. У зв`язку з наведеними фактичними обставинами вона не може бути стороною у справі, бо не має жодного відношення до гаражного боксу № [NUMBER] рівно, як і сам позивач не має до нього відношення з 2007 року Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши заяви по суті справи подані сторонами та письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.04.1980 по 05.06.2013. 28.09.2006 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу гаражного боксу № [NUMBER] в ГБК «[INFO]» по вул. П.Усенка. 28.09.2006 [PERSON] звернувся до ГБК «[INFO]» із заявою у якій просив прийняти його в члени ГБК «[INFO]» на підставі п.14.4 Статуту ГБК «[INFO]» у зв`язку з купівлею гаражного боксу № [NUMBER] . Рішенням ГБК «[INFO]» від 03.10.2006, оформленого протоколом №16, прийнято заяву [PERSON] про виключення із членів ГБК «[INFO]» згідно договору купівлі-продажу гаражного боксу № [NUMBER] та прийнято заяву про вступ в члени ГБК «[INFO]» від [PERSON] згідно договору купівлі-продажу гаражного боксу № [NUMBER] . Згідно довідки ГБК «[INFO]» від 14.11.2006 [PERSON] є власником гаражного боксу № [NUMBER] згідно договору купівлі-продажу від 28.09.2006 та кленом кооперативу ГБК «[INFO]», розташованого по [ADDRESS]. В межах розгляду цивільних справ №755/1525/15-ц та №755/11259/21 предметом позовних вимог виступав гаражний бокс № [NUMBER] , що розташований в ГБК «[INFO]», за адресою: [ADDRESS] , та квартира [ADDRESS] , у зв`язку з чим судові рішення у вказаних справах, судом не досліджуються, оскільки не відносяться до предмету доказування в межах розгляду даної справи. Жодних обставин щодо набуття у власність гаражного боксу № [NUMBER] в ГБК «[INFO]», за адресою: [ADDRESS] , який є предметом розгляду у даній справі, у справах №755/1525/15-ц та №755/11259/21 не досліджувалося. Рішенням ГБК «[INFO]» від 15.05.2007, оформленого протоколом №7, прийнято заяву [PERSON] про переоформлення гаражного боксу № [NUMBER] на сина - [PERSON] , прийнято заяву [PERSON] про вступ в члени ГБК «[INFO]» згідно переоформлення гаражного боксу № [NUMBER] . Згідно довідок ГБК «[INFO]» від 29.01.2008 [PERSON] належить гаражний бокс № [NUMBER] на території кооперативу ГБК «[INFO]», по [ADDRESS]. Нормами ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні; право приватної власності є непорушним. За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. За змістом ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищевикладені доводи, в їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки позивач не є власником гаражного боксу № [NUMBER] в ГБК «[INFO]», за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із переоформлення прав на нього на [PERSON] на підставі поданої до ГБК «[INFO]» заяви. Посилання позивача на те, що він не продавав, а переоформим право користування на гаражний бокс на ім`я сина [PERSON] , не заслуговують на увагу та спростовуються рішенням ГБК «[INFO]» від 15.05.2007, оформленого протоколом №7 та довідками ГБК «[INFO]» від 29.01.2008 про належність [PERSON] гаражного боксу № [NUMBER] на території кооперативу ГБК «[INFO]», по [ADDRESS] . Доказів визнання недійсним/скасування рішення ГБК «[INFO]» від 15.05.2007, оформленого протоколом №7, позивачем суду не надано. За вказаних обставин, позивач не будучи власником майна не має права вимагати усунення перешкод у користування цим майном. Окремо суд звертаю увагу позивача на ту обставину, що жодного доказу, який би свідчив про наявність домовленостей щодо користування гаражним боксом № [NUMBER] в ГБК «[INFO]» після 15.05.2007 між сторонами та/або [PERSON] , матеріали справи не містять, як і не містять доказів наявності будь-якої конфліктної ситуації з приводу користування гаражним боксом № [NUMBER] в ГБК «[INFO]» після 15.05.2007. Оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності, з позиції належності та допустимості кожного з них, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні нерухомістю. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, у суду відсутні підстави для розподілу між сторонами судових витрат у порядку ст. 141 ЦПК України. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed