Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Микитчин П.С., звернулася в суд з позовом до Рогатинської міської ради в якому просить: -встановити факт її проживання однією сім`єю із [PERSON] , яка померла [INFO] , не менше як п`ять років до дня її смерті; -визнати право власності на земельну частку (пай) розміром 46,460 ум. кад. га у землі, яка перебуває у колективній власності СС ім. Є. Смика в с. Данильче Івано-Франківського району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обгрунтування позову зазначено, що позивачка з 1974 року спільно проживала із [PERSON] в будинку [ADDRESS] . Разом вели господарство, в них був спільний побут. Позивачка доглядала за [PERSON] , матеріально допомагала, купувала речі. [INFO] [PERSON] померла. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина на належне [PERSON] майно, у тому числі на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СС ім. Є. Смика в с. Данильче Івано-Франківського району площею 46,46 умовних кадастрових гектари. За життя [PERSON] заповіту не залишила. На даний час позивачка бажає оформити спадкові права, як спадкоємець за законом четвертої черги, про що подала відповідну заяву у нотаріальну контору. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовлено через відсутність документів, що підтверджують факт проживання однією сім`єю з [PERSON] не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини та через відсутність документів, що підтверджують право власності спадкодавця на земельну частку (пай). За вказаних обставин позивачка змушена звертатися до суду з даним позовом.Просила позов задовольнити. Відповідач відзиву щодо позову не подав. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 04 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого засідання. Позивачка в підготовче засідання не з`явилася, представник позивачки просив справу розглядати у його відсутності, про що зазначив у позовній заяві. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про визнання позову, клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 06 грудня 1999 року Данильченською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області. Згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Рогатинською районною державною адміністрацією, [PERSON] набула право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СС ім. Є. Смика на території с. Данильче розміром 46,460 умовних кадастрових гектари. Відповідно до довідок, виданих 20 березня 2023 року Жовчівським старостинським округом Рогатинської міської ради за № 41 та №42, заповіт від імені [PERSON] у Данильченській сільській раді Рогатинського району не посвідчувався. Останнє місце проживання [PERSON] було [ADDRESS] . Разом з нею проживала [PERSON] , яка вступила в оперативне управління та володіння спадковим майном після смерті [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Клід О.Я. від 28 червня 2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину законом після [PERSON] через відсутність документально підтвердженого факту її проживання із спадкодавцем однією сім`єю, не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини та через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на земельну частку (пай). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Право власності на землю гарантується відповідно до ст.14 Конституції України. Відповідно до п.г ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою ( ч.1 ст.1220 ЦК України). За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року вказано, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно вимог ч. 4 ст.3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що і є ознаками сім`ї. У судовому засіданні встановлено що [PERSON] та [PERSON] понад п`ять років до дня смерті [PERSON] проживали однією сім`єю, вели спільне господарство. Факт про встановлення якого просить позивачка має для неї юридичне значення. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За змістом частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 55 Конституції України гарантовано право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved