Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

У квітні 2023 року [PERSON] , в особі представника- адвоката Янковського Яна Олександровича, звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Заявлені вимоги мотивовані тим, що позивачка є бабусею малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батьками малолітніх дітей є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Малолітні діти проживають разом з позивачкою. Відповідачка веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої та взагалі не займається вихованням дітей. Починаючи з січня 2020 року відповідачка взагалі не з`являється до дітей, її місцезнаходження невідоме. Відповідач зовсім не піклується про своїх дітей, не виконує жодних обов`язків по їх утриманню, догляду та піклуванню. Діти знаходяться на обліку у службі по справам дітей Дніпровського району м. Запоріжжя. Відповідачку неодноразово викликали до служби з метою проведення профілактичної бесіди. В ході одного з викликів, відповідачка особисто написала відмову від дітей. Наведені вище обставини свідчать про те, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав, у зв`язку із чим позивачка звернулася до суду із даним позовом і просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку від дня подання позовної заяви та до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати покласти на відповідачку. В судове засідання представник позивачки не з`явився, подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, в порядку, встановленому ЦПК України. Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Також подав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву, представник позивачки не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалення заочного рішення, суд згідно ст.280-281 ЦПК України розглядає справу без участі відповідачки на підставі наявних доказів та ухвалює заочне рішення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Позивачка [PERSON] і малолітні [PERSON] , [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до наказів № 673 від 13.09.2019 та № 674 від 13.09.2019, виданих начальником служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , взяті на облік як діти, що опинилися у складних життєвих обставинах. 18.11.2019 [PERSON] написала до відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради пояснення, де зазначила, що згодна з позбавленням її батьківських прав відносно малолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спору щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району як органу опіки та піклування, мати малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] раніше неодноразово була засуджена. Місце проживання її невідоме. Батько дітей- [PERSON] за життя періодично звертався в різні інстанції з заявами щодо неналежного виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків відносно дітей. Спеціалісти відділу служби намагалися проводити профілактичну роботу з [PERSON] , але позитивних результатів це не дало. Після смерті батька малолітніх [PERSON] , [PERSON] виховує бабуся, яка займається оздоровленням та розвитком дітей. 18.11.2019 [PERSON] прийшла до відділу служби та написала пояснення, де зазначила, що згодна з позбавленням її батьківських прав відносно малолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Беручи до уваги, що [PERSON] неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до малолітніх дітей, права і інтереси яких повинні бути захищені у встановленому законом порядку, з метою захисту прав та інтересів дитини, орган опіки та піклування дійшов висновку про можливість позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України). За частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18). Як встановлено ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України в п.16 Постанови Пленуму №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини,її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема:не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Проаналізувавши всі досліджені докази, суд приходить до висновку, що мати дітей [PERSON] веде аморальний спосіб життя, ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дітей, оскільки не цікавиться їх здоров`ям, життям та подальшою долею, проживає окремо від них, намірів змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків не виявляє. Враховуючи вище наведе, а також тривалість часу, протягом якого відповідач без жодних об`єктивних перешкод не виконує своїх батьківських обов`язків відносно дітей, суд прийшов до висновку про задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав як обґрунтованого та доведеного доказами. При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідачки на утримання дітей, суд виходить з наступного. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 15 СК України, статті 180 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу, у тому числі і щодо обов`язку утримувати дитину. Такий обов`язок матері, батька відповідно до частини першої статті 121 СК України ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частини першої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Оскільки у справі встановлено, що мати з дітьми не проживає, кошти на утримання дітей не надає, то відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У справі встановлено, що діти проживають разом з бабусею [PERSON] . Слід зазначити, що частина третя статті 242 ЦК України прямо допускає існування інших законних представників, крім батьків (усиновлювачів) та опікунів. Так, законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа. Відповідно до частини другої статті 258 СК України, частини третьої статті 242 ЦК України, частини першої статті 56 ЦПК України, частини першої статті 59 ЦПК України баба і дід, за умови, що дитина проживає з ними тривалий час, є її законними представниками і мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних онуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Відповідно до ст.191 СК України аліменти підлягають стягненню з дня подачі заяви. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Встановивши, що діти фактично проживають з бабусею, суд приходить до висновку про задоволення позову про стягнення з відповідачки аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи з 24.04.2023 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, відповідно до вимог ст.ст. 181-183, 191 СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки слід стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved