Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Адвокат Біліченко О.О. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», ПАТ «Запоріжвогнетрив» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку із втратою працездатності. Позов мотивовано тим, що [PERSON] у період з 1997 року по 2021 рік працював у шкідливих умовах на підприємствах ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» - стаж роботи 16 років 11 місяців, ПАТ «Запоріжвогнетрив» - стаж роботи 3 роки 9 місяців та 23.11.2021 року звільнився з ПАТ «Запоріжвогнетрив» за власним бажанням. Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання від 21.12.2021 року, протокол № 2293, виданим ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», йому встановлено професійні захворювання. Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 20.01.2022 року, складеного Головним управлінням держпраці у Запорізькій області, умови і характер праці на зазначених підприємствах за займаними посадами відповідають класу 3, ступеня (особливо шкідливі та особливо важкі), згідно Державних санітарних норм та правил „Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу", затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 року № 248, зареєстрованими Міністерством юстиції України від 06.05.2014 року за № 472/25249. Відповідно до цього ж Акту, причинами виникнення професійного захворювання у позивача, визначено: наявність на його робочому місці вогнетривника ПАТ „Запоріжсталь" та ПРАТ „Запоріжвогнетрив" шкідливих виробничих факторів, які, як вбачається по багатьом факторам, перевищують нормативні. Також статистика показала, що такі випадки не є одиночними. Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ № 628529 від 07.02.2022 року, йому встановлено третю групу інвалідності, з причини професійного захворювання та визначено втрату професійної працездатності 60 процентів. Вважає, що таким чином встановлено безумовний зв`язок між виникненням у позивача професійних захворювань, та як наслідок цього, втратою працездатності на 60%, і роботою на підприємствах відповідачів на протязі 20 років 8 місяців. Отримання ним професійного захворювання, втрата працездатності на 60 %, і як наслідок цього 3 група інвалідності призводить до фізичних та моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь позивача одноразову грошову суму в розмірі 49110 грн., як відшкодування завданої моральної шкоди, а також витрати на правничу допомогу; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» на користь позивача одноразову грошову суму в розмірі 10890 грн., як відшкодування моральної шкоди та витрати на правничу допомогу. Ухвалою суду від 06.06.2023 року по справі відкрито провадження, визначено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, встановлено строк для подачі відзиву на позов та відповіді на відзиви. 05.07.2023 року відповідачем - Публічним акціонерним товариством Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» надано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає у повному обсязі та вважає, що позивачем не доведено наявність причинного зв`язку між спричиненою йому моральною шкодою та діями або бездіяльністю відповідача, оскільки відсутні докази наявності у позивача професійних захворювань за період роботи на підприємстві та до часу звільнення. Позивач був ознайомлений з умовами праці, які відносяться до шкідливих, та свідомо вирішив працювати в таких умовах. Крім того, позивач кожний рік проходив періодичний медичний огляд та визнаний придатним до виконання роботи. Вважає позовну заяву не обґрунтованою та безпідставною, тому просить у задоволенні позову відмовити. 05.07.2023 року відповідачем - приватним акціонерним товариством «Запоріжвогнетрив» надано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що позивачем не надано доказів, що підтверджують наявність причинного зв`язку між отриманою позивачем моральною шкодою і протиправними діями відповідача, а також наявність вини підприємства в заподіянні моральної шкоди, оскільки на даному підприємстві позивач працював лише 3 роки 09 місяців, звільнений за власним бажанням. Також позивач був обізнаний про шкідливі фактори, що присутні на його робочому місці, добровільно, без примусу погодився виконувати роботу. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. 06.07.2023 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Біліченко О.О. надано відповіді на відзив відповідачів, яка ґрунтується на доводах, викладених позивачем у позові. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а також зазначив розрахунок судових витрат на правову допомогу та просив стягнути з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь позивача одноразову грошову суму в розмірі 49110 грн., як відшкодування завданої моральної шкоди, а також витрати на правничу допомогу 9003,5 грн.; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» на користь позивача одноразову грошову суму в розмірі 10890 грн., як відшкодування моральної шкоди та витрати на правничу допомогу 1996,5 грн. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник, адвокат - Біліченко О.О. не з`явились, адвокат надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позовні вимоги з урахуванням відповідей позивача на відзив відповідачів. Представник відповідача ПАТ Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» - Бузівська Н.М. в судове засідання не з`явилась, просила розгляд справи здійснювати без участі представника відповідача. Представник відповідача ПРАТ «Запоріжвогнетрив», в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив,про наявність на розгляді суду зазначеного позову обізнаний, оскільки направив суду відзив на позовну заяву. Враховуючи вищевказане, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, по наявним в матеріалах справи документах. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши подані сторонами докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] з 16.10.1997 року по 14.02.2001 року працював у ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на посаді маляра в механічному цеху та з 14.02.2001 року по 31.01.2018 року на посаді «вогнетривник» в цеху ремонту металургійних печей, має стаж роботи 16 років 11 місяців 18 днів, що підтверджується копією трудової книжки ( а.с. 11-12). 31.01.2018 року із вказано підприємства його звільнено та переведено на роботу до ПРАТ «Запоріжвогнетрив» на посаду «вогнетривник», де він працював до 23.11.2021 року, має стаж роботи на даному підприємстві - 3 роки 9 місяців 22 дні, і був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України - за власним бажання у зв`язку виходом на пенсію (а.с. 12). Як вбачається з копії акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 20.01.2022 року (а.с.15-20), внаслідок тривалого стажу роботи [PERSON] у професії «вогнетрив ник», в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запоріжсталь» ( 16 років 11 місяців 18 днів) та на ПРАТ «Запоріжвогнетрив» ( 03 роки 09 місяців 22 дні), причина виникнення хронічного професійного захворювання - наявність на робочому місці вогнетривника цеху ремонту металургійних печей ПАТ ЗМК «Запоріжсталь» шкідливих виробничих факторів: - кремнію діоксин крист. (з вмістом у пилу від 10 до 70%) - 64.0-84.6 мг/м.куб. при ГДК- 2.0 мг/м. куб; - кремнію діоксин крист. (з вмістом у пилу від 2 до 10%) - 96.2 мг/м.куб. при ГДК- 4.0 мг/м. куб; - ангідрид хромовий - 0.013-0.014 мг/м.куб. при ГДК- 0.01 мг/м.куб; - хрому оксид - 1.54 мг/ м.куб. при ГКД- 1.0/ м. куб.; - ангідрид сірчистий - 5.52-13.6 мг/м.куб при ГДК- 10.0 мг/м.куб.; - азоту діоксид - 1.06-3.06 мг/м.куб. при ГДК- 2.0 мг/м.куб.; - вуглецю оксид - 9.6-21.2 мг/ м.куб. при ГКД- 20.0 мг/ м. куб.; - заліза оксид - 8.45-15.0 мг/м.куб. при ГДК- 6.0 мг/м.куб.; - шум - 87.4-92 дБ «А» при ГДР - 80 дБ «А»; - вібрація локальна - 116.5-127 дБ при ГДР - 112 дБ; - статичне навантаження при утриманні вантажу однією рукою, кг*с- 8051-24416 кг*с при ГДР - 18001-43000 кг*с; - статичне навантаження при утриманні вантажу двома руками - 146174-228828 кг*с при ГДР - 43000-97000 кг*с; - знаходження у вимушеному положенні 23.8-45.2% тривалості зміни; - вимушені нахили тулуба - 218-443 раз за зміну при ГДР 50-100 раз за зміну; та наявність на робочому місці вогнетривника ПРАТ «Запоріжвогнетрив» таких шкідливих виробничих факторів: - кремнію діоксин крист. (з вмістом у пилу від 2 до 10%) - 50,3марганця оксиди - 0,50 мг/м.куб. при ГДК -0,3 мг/м. куб; - хрому оксид - 1.65 мг/ м.куб. при ГКД- 1.0/ м. куб.; - вібрація локальна - 120 дБ при ГДР - 112 дБ; - шум - 87 дБ «А» при ГДР - 80 дБ «А»; - статичне навантаження при утриманні вантажу двома руками - 142428 кг*с при ГДР - 70000 кг*с; - вимушені нахили тулуба - 174 раз за зміну при ГДР 50-100 раз за зміну. Внаслідок шкідливих умов праці, відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 628529 від 07.02.2022 року, [PERSON] встановлено третю групу інвалідності, з причини професійного захворювання ( а.с.32). Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 097150 від 07.02.2022 року, [PERSON] визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 60 (шістдесят) відсотків ( а.с. 33). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав, що призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як роз`яснено у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Під час судового розгляду судом встановлено, що хронічні професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини ПАТ ЗМК «Запоріжсталь» та ПРАТ «Запоріжвогнетрив», якими було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з 07.02.2022 року - з дня встановлення висновком МСЕК втрати працездатності, тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав, на підставі положень статті 237-1 КЗпП України для відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок професійного захворювання, і стягнення моральної шкоди з роботодавців - ПАТ ЗМК «Запоріжсталь» та ПРАТ «Запоріжвогнетрив». При цьому суд, погоджується з доводами позивача щодо визначених часток, які повинні компенсуватися відповідачами, з урахуванням пропорційності часу роботи позивача на кожному підприємстві, зокрема з урахуванням його трудового стажу на ПАТ «Запоріжсталь» - 16 років 11 місяців або 203 місяці; на ПРАТ «Запоріжвогнетрив» - 03 роки 09 місяців або 45 місяців, що складає відповідно 81,85 % та 18,15 % від загального стажу роботи в указаних шкідливих умовах. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує обставини, які мають суттєве значення: характер, глибину і обсяг фізичних та душевних страждань, яких [PERSON] постійно зазнає у зв`язку із хронічними професійними хворобами, значний відсоток втрати працездатності (60 %), тяжкість вимушених змін його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Вказаний вище висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.12.2018 року у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) у постанові від 23.01.2019 року у справі № 210/2104/16-ц (провадження № 14-597цс18) та у постанові від 20.11.2019 року у справі № 210/3177/17 (провадження № 14-288цс19). При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, а тому приходить до висновку про стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 60 000 грн., а саме стягненню з Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь [PERSON] підлягає сума моральної шкоди у розмірі 49 110 грн., з Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» підлягає стягненню моральна шкода у зв`язку із отриманим професійним захворюванням у розмірі 10 890 грн. З урахуванням вказаного вище, позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, слід задовольнити в повному обсязі. Щодо позовних вимог позивача [PERSON] про стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу, необхідно зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За приписом п.2 частини другої ст. 141 цього Кодексу судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові. Згідно положень с.1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результати розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу надання послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до п.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно до частин 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт( наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт ( надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та ( або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару ( фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо, визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входять до предмету доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку ( квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Направляючи до суду відзиви на позовну заяву, представники ПАТ «Запорізький маталугрійний комбінат №Запоріжсьталь» та ПАТ «Запоріжвогнетрив» просили зменшити витрати на правничу допомогу оскільки, розмір таких витрат є завищеним, необхідно оцінювати реальність адвокатських витрат, складність справи. Дослідивши матеріали справи, клопотання представників відповідачів про зменшення розміру таких витрат, суд приходить до наступного. В постановах Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі № 211/3113/16-ц, від 06.11. 2020 року у справі № 760/11145/18, зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial