Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У листопаді 2021 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана цивільна справа за позовом [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що восени 2006 року до [PERSON] звернулися його знайомі [PERSON] , [PERSON] та його дружина [PERSON] з проханням надати їм у борг грошові кошти. Як пояснив відповідач, він разом з [PERSON] та його дружиною [PERSON] за спільні кошти планують побудувати оздоровчий комплекс у [ADDRESS] , а тому, для реалізації даного проекту їм потрібні кошти. Між позивачем та відповідачем досягнуто усної домовленості, що для реалізації вищевказаного проєкту позивач надаватиме відповідачу грошові кошти частинами, після чого, сторонами буде укладено один договір позики на всю суму переданих грошових коштів, в якому буде визначено умови користування коштами та умови повернення коштів. 28 листопада 2006 року [PERSON] надано [PERSON] грошові кошти в розмірі 100 000,00 грн., що підтверджується розпискою від 28.11.2006, яка написана [PERSON] власноруч. Строк повернення грошових коштів у даній розписці не встановлено. 06 грудня 2006 року [PERSON] надано [PERSON] грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн., 26 грудня 2006 року [PERSON] надано [PERSON] грошові кошти в розмірі 60 000,00 грн., 16 лютого 2007 року [PERSON] надано [PERSON] грошові кошти в розмірі 25 000,00 грн. Вищевказані розписки не містять умов щодо повернення Відповідачем грошових коштів. Після передачі позивачем грошових коштів за вищевказаними розписками, позивач та відповідач повинні були укласти договір позики на всю суму переданих за розписками грошових коштів. Позивач неодноразово звертався до Відповідача з приводу укладання договору позики, однак Відповідач кожного разу ухилявся від його укладання, при цьому запевняв позивача, що він обов`язково укладе з ним договір позики. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти у розмірі 235 000,00 грн., та витрати по сплаті судового збору. Позиція відповідача на заявлені вимоги 18 лютого 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, в якому останній заперечує проти задоволення позову виходячи з наступного. Дійсно між позивачем та [PERSON] , [PERSON] була домовленість про фінансування проекту будівництва оздоровчого комплексу в с. Требухів. Умови вказаних домовленостей відповідачу не відомі, оскільки відповідач на підставі усного договору, був лише представником [PERSON] та [PERSON] у взаємовідносинах із позивачем. 17.11.2016 року з метою спільної роботи щодо будівництва оздоровчого комплексу позивачем та [PERSON] створено юридичну особу ПП «Фортуна СТД». Директором вказаного підприємства призначили відповідача. У подальшому позивачем та [PERSON] з [PERSON] погоджено фінансування будівництва без участі створеної юридичної особи. На? виконання домовленостей позивач неодноразово передавав грошові кошти [PERSON] та [PERSON] . Відповідачем отримувались кошти від позивача для передання їх [PERSON] та [PERSON] , оскільки відповідач був їх представником. Підтвердженням того, що гроші, які надавалися передані [PERSON] , є факт реєстрації збудованого об`єкта нерухомого майна (оздоровчий комплекс за адресою [ADDRESS] ) за [PERSON] . Таким чином, відповідач не є учасником правовідносин, які виникли між позивачем та [PERSON] і [PERSON] . Відповідно до матеріалів справи позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти отримані за розписками в період з 28.11.2006 року по 16.02.2007 року. Як зазначає сам Позивач, він неодноразово звертався до відповідача з приводу укладення договорів позики. Таким чином, ще з 16.02.2007 року Позивач знав про порушення свого права і у нього виникло право пред`явити вимогу про повернення наданих коштів. Враховуючи зазначене, відповідач вважає, що строк позовної давності за пред`явленими позивачем вимогами сплив. Заперечення позивача 26 липня 2022 року надійшла відповідь на відзив. Позивач стверджує, що між позивачем та [PERSON] . [PERSON] не було домовленості про спільне фінансування проекту будівництва оздоровчого комплексу в с. Требухів. Позивачу було відомо лише про спільні плани [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] побудувати оздоровчий комплекс в [ADDRESS] . Також, безпідставними є твердження Відповідача, що начебто він отримував кошти у Позивача для передання їх [PERSON] та [PERSON] , оскільки в розписках на підтвердження передання позивачем коштів відповідачу відсутні посилання на дані обставини. ПП «ФОРТУНА СТД», засновниками якого є позивач та [PERSON] , директором якого є [PERSON] не створювалося з метою спільної роботи щодо будівництва оздоровчого комплексу в [ADDRESS] , про що також свідчать види діяльності цього підприємства, а саме: Основний: 46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами, Інші: 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у. 55.90 Діяльність інших засобів тимчасового розміщування 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Безпосередньо позивач спільно з [PERSON] та [PERSON] не здійснював фінансування будівництва оздоровчого комплексу в [ADDRESS] . [PERSON] не був представником [PERSON] та [PERSON] , оскільки [PERSON] не надавались Позивачу будь-які документи, на підтвердження своїх повноважень як представника, та про що немає жодного згадування в розписках. Кошти отримані від [PERSON] отримувались [PERSON] особисто (що останній підтверджує) для особистих потреб, а не для передачі третім особам. Факт реєстрації збудованого об`єкта нерухомого майна (оздоровчий комплекс за адресою [ADDRESS] ) за [PERSON] , жодним чином не може слугувати підтвердженням того, що [PERSON] отримував кошти від Позивача за розписками для подальшого передання їх [PERSON] , оскільки вказані обставини жодним чином не пов`язані між собою. Висновок відповідача про те, що він не є учасником правовідносин, які виникли між позивачем і [PERSON] та [PERSON] не заперечується позивачем, однак [PERSON] є учасником правовідносин, які склались між ним і [PERSON] на підставі розписок від 28.11.2006, від 06.12.2006, від 26.12.2006, 16.02.2007 за фактом отримання коштів у загальному розмірі 235 000,00 грн. Розписки від 28.11.2006, від 06.12.2006, від 26.12.2006, 16.02.2007 написані [PERSON] при отриманні коштів від [PERSON] в загальному розмірі 235 000,00 грн. не містять умов та строків повернення вказаних коштів, оскільки були спрямовані на фіксування сум переданих коштів, для подальшого укладання договору позики між позивачем, як позикодавцем та відповідачем, як позичальником. З урахуванням вищевикладеного, оскільки розписки не містять строку повернення Відповідачем коштів, звернення Позивача до суду, є вимогою в розумінні ст. 530 ЦК України, а тому на момент звернення з даним позовом до суду позивачем не пропущено строк позовної давності. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та застосувати строки позовної давності. Обставини справи, що встановлені судом 28 листопада 2006 року [PERSON] надано [PERSON] грошові кошти в розмірі 100 000,00 грн., що підтверджується розпискою від 28.11.2006, яка написана [PERSON] власноруч. Строк повернення грошових коштів у даній розписці не встановлено. 06 грудня 2006 року [PERSON] надано [PERSON] грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн., що підтверджується розпискою від 06.12.2006, яка написана [PERSON] власноруч. Строк повернення грошових коштів у даній розписці не встановлено. 26 грудня 2006 року [PERSON] надано [PERSON] грошові кошти в розмірі 60 000,00 грн., що підтверджується розпискою від 26.12.2006, яка написана [PERSON] власноруч. Строк повернення грошових коштів у даній розписці не встановлено. 16 лютого 2007 року [PERSON] надано [PERSON] грошові кошти в розмірі 25 000,00 грн.. що підтверджується розпискою від 16.02.2007, яка написана [PERSON] власноруч. Строк повернення грошових коштів у даній розписці не встановлено. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, оздоровчий комплекс, що розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Частиною 1 статті 11 ЦK України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 509 ЦК України. зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом ч. 3 ст. 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13.02.2019 року в справі №320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що; «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком полії. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майне набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України». Таким чином, оскільки позивачем передано відповідачу грошові кошти в загальному розмірі 235 000,00 гри. за розписками від 28.11.2006, від 06.12.2006, від 26.12.2006 та від 16.02.2007, однак, між сторонами так і не було укладено договір позики, за таких обставин (відсутності правових підстав для збереження коштів) грошові кошти утримуються відповідачем безпідставно, а тому наявні всі правов підстави для стягнення з Відповідача грошових коштів у розмірі 235 000,00 грн відповідно до ст. 1212 ЦК України. Розписки від 28.11.2006 року, від 06.12.2006 року, від 26.12.2006 року, 16.02.2007 року написані [PERSON] при отриманні коштів від [PERSON] в загальному розмірі 235 000,00 грн. не містять умов та строків повернення вказаних коштів, оскільки були спрямовані на фіксування сум переданих коштів, для подальшого укладання договору позики між позивачем, як позикодавцем та відповідачем, як позичальником. Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. З урахуванням вищевикладеного, оскільки розписки від 28.11.2006 року, від 06.12.2006 року, від 26.12.2006 року та від 16.02.2007 року, не містять строку повернення Відповідачем коштів, звернення Позивача до суду, є вимогою в розумінні ст. 530 ЦК України, а тому на момент звернення з даним позовом до суду Позивачем не пропущено строк позовної давності. Щодо судових витрат У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на вищевикладені норми чинного законодавства, беручи до уваги задоволення позову, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2 350, 00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved