Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

23.06.2023 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок по спадщині за законом. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] . [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який спадщину після смерті своєї дружини прийняв шляхом спільного проживання та реєстрації. Позивач спадщину прийняв шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса Мельник М.В. Однак при оформленні спадщини після смерті батька, який фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини (матері позивача) нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний будинок, оскільки на даний будинок відсутні правовстановлюючі документи. Позивачем у позові зазначено, що мати та батько являлися співвласниками даного будинку. Інших осіб які б претендували на даний будинок не має, так як позивач являється одним і єдиним спадкоємцем, що також підтверджується матеріалами спадкової справи. Отже, позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 27.06.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Також, витребувано матеріали спадкової справи після смерті спадкодавців. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, утім на адресу суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника відповідача. У судове засідання позивач та її представник не з`явилась, однак у своїй заяві останній просив суд про розгляд справи за його та позивача відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Суд вважає, що з урахуванням визнання позову відповідачем, за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON] . З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с. 59) слідує, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заведена. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняв її чоловік [PERSON] , що підтверджується довідкою Липовецької міської ради від 04.02.2022 за №8/09-12-01 (а.с. 11), оскільки [PERSON] , [INFO] був зареєстрований та проживав разом зі своєю дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [INFO] батько позивача [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина. Згідно матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON] №204/2022 вбачається, що спадщину після смерті свого батька прийняла його дочка (позивач по справі), подавши до нотаріальної контори заяву відповідного змісту про прийняття спадщини (а.с. 31). Однак при оформленні спадщини на позивача розташованого по [ADDRESS] після смерті батька, який фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини (матері позивача), нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний будинок так як виявилось, що на даний будинок відсутні правовстановлюючі документи, про що було надано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.05.2023 (а.с. 56). Відповідно до довідки виданої Липовецькою міською радою від 28.09.2022 за №420 (а.с. 44) слідує, що згідно з записом в погосподарській книзі №1 Зозівської сільської Ради народних депутатів на 1991-1995 роки, особовий рахунок [NUMBER] за цим двором значиться житловий будинок з господарпськими спорудами та будівлями, що знаходиться під номером [ADDRESS] . Загальна площа - 74,0 кв.м., житлова площа - 46 кв.м., будинок розташований на земельній ділянці площею 0,89 га. Голова двору - [PERSON] , житловий будинок відноситься до суспільної групи колгоспників. Станом на 15.04.1991 склад двору слідучий: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З даних довідок слідує, що мати та батько позивача являлися співвласниками даного будинку. Інших осіб які б претендували на даний будинок не має, так як позивач являється одним і єдиним спадкоємцем, що також підтверджується матеріалами спадкової справи. Відповідно до Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації (а.с. 46) слідує, що на ім`я позивача [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 47-49). Утім через відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права. Тому, вказане послугувало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Крім того, факт родинних відносин між позивачем та її батьками підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу виданого 09.06.2008 (а.с. 10) позивач змінила своє дошлюбне прізвище " [PERSON] " на прізвище чоловіка " [PERSON] ". Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З огляду на вказані вище документи, судом встановлено, що дійсно позивач спадщину після смерті свого батька [PERSON] прийняла, подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини відповідного змісту. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як визначено в ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Як визначено у ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст. 1221 ЦК України). Судом було встановлено, що батько позивача фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини (матері позивача), що підтверджується довідкою органу місцевого самоврядування. Спадкоємець, який спільно проживав із спадкодавцем на час смерті останього, вважається таким, що спадщину фактично прийняв (ст. 1268 ЦК України). Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно аналізуючи дійсні обставини та їх підтвердження доказами, слід зазначити, що спадщину після смерті батька позивач прийняла. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд, оцінюючи надані позивачем докази вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування. Крім того, представник відповідача позов визнав в повному обсязі. У відповідності до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права інших осіб. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання права власності на житловий будинок по спадщині за законом, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved