Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

28 квітня 2023 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В своїй позовній заяві просить суд: - позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] та доньки - [PERSON] , [INFO] , - стягнути з [PERSON] , [INFO] (ІПН [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] , [INFO] (ІПН [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду, а саме 28.04.2023 і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 03.11.2022. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач не виявляла інтересу та не цікавилась життям дітей, не приймала участі у їх вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманню. Враховуючи вищевикладене, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі. 28 квітня 2023 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Анохіну А.М. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 03.05.2023 було відкрито провадження по справі та справу призначено за правилами загального позовного провадження. 22 травня 2023 року до суду відповідачем подано заяву про визнання позовних вимог. 26 червня 2023 року до суду від Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов висновок. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 03.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду подано заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, як вбачається з матеріаліа справи остання визнає позовні вимоги. За таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності учасників процесу. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 03.11.2022. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як вбачається з матеріалів справи, позивач проживає разом з дітьми за однією адресою на підставі договору оренди. Відповідно до декларації №0001-19ТР-36А0 про вибір лікаря, який надає первинну медичні допомогу, пацієнтом є [PERSON] , а законним представником пацієнта - [PERSON] . Крім того, відповідно до декларації №0001-ТТ7Р-36А0 про вибір лікаря, який надає первинну медичні допомогу, пацієнтом є [PERSON] , а законним представником пацієнта - [PERSON] . Як вбачається з відповіді КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги № 2» Подільського району м. Києва від 18.04.2023 за № 697/03 від 03.04.2023, стан здоров`я [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] задовільний, хронічних захворювань діти не мають. На амбулаторні прийоми до сімейного лікаря [PERSON] з приводу захворювань, лікування, профілактичних обстежень та надання дітям медичної допомоги звертається батьк [PERSON] . Відповідно до відповіді Дошкільного навчального закладу № 142 від 11.04.2023 за № 142/01-16, опікується та займається вихованням, надає підтримку і здійснює супровід неповнолітньої [PERSON] , [INFO] до дошкільного навчального закладу № 142 батько дитини [PERSON] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації № 106-5145 від 22.06.2023, орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Суд вважає висновок № 106-5145 від 22.06.2023 обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] і узгоджується з дослідженими в суді матеріалами справи. Оцінюючи матеріали справи в їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку про позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] та доньки - [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач, як мати, не виконує особисті немайнові обов`язки по піклуванню про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не створює належні умови для розвитку їх природних здібностей. Що стосується позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, то суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Крім цього, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні вказано вище розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача та вважає, що такий розмір аліментів остання може надавати на утримання дитини. Згідно зі ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів, з наданих доказів, суд дійшов висновку, що відповідач є працездатною і може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, принаймні відповідачем доказів протилежного суду не надано. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дітей, передбачених статтею 188 СК України, не встановлено. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] , [INFO] (ІПН [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] , [INFO] (ІПН [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду, а саме 28.04.2023 і до досягнення дітьми повноліття. З урахуванням наведеного, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до пп.14 п. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Крім того, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи з цих обставин, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн та на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved