Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

У лютому 2023 року представник позивача адвокат Вольфовський С.О., діючи від імені та представляючи інтереси позивача, звернувся до суду з указаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 05 серпня 2006 року позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який розірвано відповідно до рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 04 лютого 2019 року у справі № 741/459/18, про що у відділі реєстрації актів цивільного стану Носівського районного управління юстиції Чернігівської області було зроблено актовий запис за № 87. Від шлюбу сторони у справі мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 09 липня 2018 року (справа № 741/877/18) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі ? частини заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи 15 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. З часу винесення рішення про стягнення аліментів відбулись зміни у сімейному стані позивача, а саме: [PERSON] одружився з [PERSON] , та у них [INFO] народилась дитина [PERSON] , Разом з цим, у [PERSON] від першого шлюбу є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які є особами з інвалідністю. Просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 09 липня 2018 року у справі № 741/877/18, та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, та вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою судді від 22 березня 2023 року відкрито позовне провадження в даній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Одночасно відповідачу було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення указаної ухвали (а. с. 49). У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Гунько О.Ю. просить у задоволенні позовної заяви [PERSON] про зменшення розміру аліментів відмовити. Уважає, що наведені позивачем підстави для зменшення розміру аліментів, зокрема, у зв`язку зі зміною сімейного стану позивача унаслідок народження дитини в іншому шлюбі не є суттєвими, не дають достатніх та беззаперечних підстав для задоволення позову. Посилаючись на надані позивачем довідки ПФУ про його доходи, указує, що дохід [PERSON] тільки збільшується, тому народження дитини в іншій сім`ї не створює надмірного матеріального тягаря для платника аліментів (а. с. 61-62). У відповіді на відзив представник позивача адвокат Вольфовський С.О. зазначав, що підставою позову є саме не погіршення матеріального стану, а зміна сімейного стану народження дитини і наявність двох дітей - інвалідів від першого шлюбу нової дружини позивача, а так званий, «матеріальний тягар», про який зазначає представник відповідача у відзиві, не є тією обставиною, яка в силу положень ч. 1 ст. 182 СК України має бути врахована судом при визначенні розміру аліментів (а.с.64-65). Ухвалою Носівського районного суду від 06 червня 2023 року підготовче провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 20 липня 2023 року. У судовому засіданні представник позивача адвокат Вольфовський С.О. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, які зазначені у ньому та просив їх задовольнити. Пояснив, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , у позивача змінився сімейний, а відтак і матеріальний стан. В силу Закону у нього виникли обов`язки по утриманню нових членів сім`ї: дружини та спільного сина [PERSON] , а також двох неповнолітніх дітей дружини від іншого шлюбу, які проживають разом із позивачем. Сімейний дохід складає виключно його заробіток. На теперішній час позивач не має змоги сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ? часток своїх доходів, адже при цьому на утримання всіх членів сім`ї, зокрема і на другого сина [PERSON] , [INFO] , та двох дітей дружини від іншого шлюбу, витрачається менше коштів, що ставить дітей у нерівне становище та є несправедливим. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Свою позицію обґрунтовувала тим, що на сьогоднішній день позивач отримує значний дохід, який дозволяє йому в повній мірі сплачувати аліменти у розмірі, визначеному рішенням суду. Фінансовий стан платника аліментів з моменту призначення аліментів значно покращився, а тому підстави для зменшення розміру аліментів відсутні. У позивача відсутній обов`язок нести будь-які витрати на утримання двох дітей його дружини від іншого шлюбу, які мають свого біологічного батька. Починаючи з 2018 року, коли було ухвалено рішення суду про стягнення аліментів, рівень споживчих цін значно зріс, а, отже, і збільшився рівень витрат на утримання спільного сина [PERSON] , а сплачувані позивачем аліменти забезпечують лише мінімальний рівень забезпеченості дитини. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Так, відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що відповідно до рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 09 липня 2018 року, стягнуто щомісячно з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову, тобто 15 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 10). Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 04 лютого 2019 року, яке набрало законної сили 05 березня 2019 року, шлюб, зареєстрований 5 серпня 2006 року між [PERSON] і [PERSON] було розірвано (а. с. 11). 05 вересня 2020 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 12). Від даного шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого відповідно до копій свідоцтва про народження є позивач по справі [PERSON] (а. с. 14). Водночас [PERSON] є матір`ю доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які разом з позивачем проживають в [ADDRESS] (а. с. 15, 18, 13). З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22 лютого 2020 року убачається, що унаслідок одруження [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.79). З наданих позивачем Індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5), ведення яких забезпечує Пенсійний фонд України, судом установлено розмір заробітної плати [PERSON] для нарахування пенсії за період з липня 2018 року по вересень 2022 року (а. с. 33-38). Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зважає на таке. Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Аналогічні висновки містяться також і в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №536/1557/17 (провадження №61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі №343/945/19 (провадження №61-2057св20). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Отже, у зв`язку зі зміною сімейного стану змінюється і матеріального становища платника аліментів. При цьому, під зміною сімейного стану розуміється, зокрема, поява у сім`ї платника аліментів осіб, яких вона за законом зобов`язана утримувати і які фактично знаходяться на її утриманні. Суд з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Згідно з приписами ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Одруження позивача [PERSON] та народження у нього ще однієї дитини (сина [PERSON] ) після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] є тією обставиною, яка свідчить про зміну як сімейного, так і матеріального стану позивача, оскільки це, вочевидь, є причиною додаткових матеріальних витрат з бюджету сім`ї, з огляду на що суд приходить до висновку про наявність зміни сімейного стану позивача та погіршення його матеріального становища. При цьому, суд враховує наявну у матеріалах справи інформацію про стан здоров`я двох дітей дружини позивача, які проживають разом з ним та є членами його сім`ї, а також той факт, що частка аліментів, які виплачуються на утримання сина [PERSON] на підставі рішення суду від 09 липня 2018 року, більше ніж утричі перевищує прожитковий мінімум, визначений законодавством для дитини відповідного віку (2833 грн.), та на теперішній час на сина [PERSON] припадає більша частка доходу позивача, ніж на іншого сина [PERSON] . З огляду на викладене вище, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв`язку, зважаючи на зміну сімейного і матеріального стану платника аліментів, беручи до уваги, що позивач є працездатною особою, має стабільний заробіток, значно вищий за мінімальну заробітну плату, а також беручи до уваги мінімальний гарантований та мінімальний рекомендований розмір аліментів, який може бути призначений на дитину, враховуючи рівність прав та обов`язки щодо утримання батьками своїх дітей, дотримуючись таких засад цивільного судочинства як справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, зменшивши розмір аліментів, які стягуються з позивача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , на підставі рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 09 липня 2018 року у справі № 741/877/18 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, оскільки суд вважає встановленим факт зміни сімейного та матеріального стану позивача, що є підставою для зменшення розміру аліментів. На переконання суду, саме указаний розмір аліментів на утримання сина [PERSON] забезпечить рівність прав усіх дітей позивача на утримання від батька. Крім того, суд зважає, що стягнення аліментів в даному випадку здійснюється у частці від заробітку (доходу) платника. Вказаний вид стягнення автоматично регулює розмір стягнень залежно від рівня доходів платника і одночасно забезпечує обов`язкове стягнення аліментів у розмірі, не нижчому від гарантованого мінімального розміру, встановленого на рівні 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, у зв`язку з наявністю підстав для часткового задоволення позову, суд вирішує питання про розподіл витрат на правничу допомогу. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Вольфовський Сергій Олександрович на підставі договору про надання правової допомоги від 25 січня 2023 року (а. с. 5-6). Згідно з копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 5 від 25 січня 2023 року підтверджується сплата позивачем адвокату Вольфовському С.О. 10000 грн. за договором від 25 січня 2023 року (а. с. 7). Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справ та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). Відповідно до частини 6 статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, ураховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг, виходячи з критерію розумності та співрозмірності з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 2500 грн., оскільки саме така сума є співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи для кожної із сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: partial