Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

У березні 2023 року представник позивача адвокат Гунько Олександр Юрійович, діючи від імені та представляючи інтереси позивача [PERSON] , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою про визнання права на спадкову земельну частку (пай). Позовні вимоги представник позивача мотивував тим, що [INFO] помер [PERSON] . За життя [PERSON] набув права на земельну частку (пай) на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серія ЧН № 0160354 площею 5,06 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім. Чапаєва на території Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 345 від 10 грудня 1997 року. 18 червня 2004 року [PERSON] склав заповіт, яким заповідав належне йому право на земельну частку (пай) як члену КСП ім. Чапаєва на підставі сертифіката ЧН № 0160354 [PERSON] . Однак, [PERSON] , знаючи про наявність заповіту на його ім`я, спадщину не прийняв. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] . За її заявою до майна померлого [PERSON] . Носівською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 394/2011. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на вищевказане право на земельну частку (пай) розміром 5,06 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП ім. Чапаєва, яке належало [PERSON] , спадщину після якого вона прийняла, але на яке не оформила своїх спадкових прав. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все своє майно [PERSON] . [PERSON] єдина, хто прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Вона подала до Носівської районної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) за заповітом у зв`язку з відсутністю оригіналу сертифіката про право на земельну частку (пай). Тому представник позивача просив судовим рішенням визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром\~ 5,06 умовних кадастрових гектарів із земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП ім. Чапаєва на території Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, що належало на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) [PERSON] , у порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .\~ Ухвалою судді від 12 травня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 23 червня 2023 року. Ухвалою суду від 23 червня 2023 року відкладено підготовче судове засідання до 04 серпня 2023 року. У підготовче судове засідання позивач та представник позивача адвокат Гунько О.Ю. не з`явилися,\~\~ але\~\~ до початку підготовчого судового засідання представник позивача адвокат Гунько О.Ю. подав до суду заяву, у якій зазначив, що він підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити та розглянути справу за відсутності позивача та представника позивача (а. с. 39). Представник відповідача Мринської об`єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але до початку розгляду справи по суті направила до суду заяву, у якій указала, що Мринська сільська рада визнає позовні вимоги та не заперечує проти розгляду справи без їх присутності (а. с. 57). У підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, але до початку підготовчого судового засідання подав до суду заяву, у якій зазначив, що він визнає позовні\~\~\~ вимоги, не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглянути без його участі (а. с. 38). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачами визнано позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд проводить судове засідання за відсутності учасників справи та вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст. 12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77-78 ЦПК України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 3 Указу Президента України за № 666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набув право на земельну\~\~ частку\~\~ (пай) розміром 5,06 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім. Чапаєва на території Мринської (раніше Плосківської) сільської ради Ніжинського (раніше Носівського) району Чернігівської області. На його ім`я було виписано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0160354, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 345 від 10 грудня 1997 року. Вартість земельних ділянок відповідно до даного сертифіката становить 114392,59 грн. Ці обставини підтверджуються повідомленням відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 29-25-0.32-406/112-20 від 27 липня 2020 року (а. с. 10). Судом установлено, що оригінал вищевказаного сертифіката на право земельну частку (пай) загублено, що підтверджується оголошенням в місцевій газеті «Носівські вісті» від 27 липня 2018 року (а. с. 9).\~ [INFO] у с. Плоске Носівського району Чернігівської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 7). На\~\~ день\~\~ своєї\~ смерті [PERSON] був прописаний та проживав по [ADDRESS] . На день смерті разом із ним проживала [PERSON] , що підтверджується копією довідки Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 934 від 28 липня 2011 року (а. с. 59 на звороті). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 17 червня 2004 року [PERSON] , секретарем виконавчого комітету Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області, зареєстрований в реєстрі за № 96, яким належне йому право на земельну частку (пай) як члену КСП ім. Чапаєва Носівського району на підставі сертифіката ЧН № 0160354, виданого Носівською РДА 24 липня 1996 року, заповідав у власність [PERSON] , що підтверджується\~\~ інформаційною\~\~ довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 36) та копією заповіту (а. с. 8). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України\~ право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноважженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] була дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 60). Судом встановлено, що до майна померлого [PERSON] Носівською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа за № 394/2011, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а. с. 33). Із копії спадкової справи до майна померлого [PERSON] убачається, що спадкоємець, визначений у заповіті, [PERSON] не прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла спадкоємець першої черги за законом дружина [PERSON] в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, подала до нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину (а. с. 59). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже,\~\~\~ [PERSON] \~\~ як\~\~\~ спадкоємець першої черги за законом успадкувала після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0160354. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 16). На\~\~ день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована і проживала по [ADDRESS] одна, що підтверджується копією довідки Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 798 від 14 грудня 2014 року (а. с. 44). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 03 травня 2006 року [PERSON] , секретарем виконкому Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області, зареєстрований в реєстрі за № 43, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 36) та копією заповіту (а. с. 44 на звороті). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за заповітом. Судом встановлено, що Носівською районною державною нотаріальною конторою до майна померлої [PERSON] заведена спадкова справа за № 374/2014, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а. с. 46-47). Із копії спадкової справи до майна померлої [PERSON] убачається, що [PERSON] прийняла спадщину після її смерті, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] , земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, пенсію. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає (а. с. 43-45). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом встановлено, що позивачеві [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) площею 5,06 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП ім. Чапаєва на території Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, що на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0160354 належало [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину після смерті якого прийняла його дружина [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав, у зв`язку з тим, що в матеріалах спадкової справи відсутні документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме: сертифікат на право на земельну частку (пай), що підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської державної нотаріальної контори Киреєвої\~\~\~ Л.М.\~\~ про\~\~\~ відмову у вчиненні нотаріальної дії № 572/02-31 від 22 червня 2023 року (а. с. 41). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд робить висновок, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 1143,93 грн., що підтверджується\~\~ квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0.2876238578.1 від 24 лютого 2023 року (а. с. 4). Ураховуючи, що заява відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved