Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

[PERSON] (надалі також позивач) звернулася до суду із позовними вимогами до [PERSON] (надалі також відповідач) про розірвання шлюбу, мотивуючи їх тим, що з 08.05.2020 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. Позов мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного, різних поглядів на сім`ю та сімейний побут. Проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідач не бажає розірвати шлюб через органи ДРАЦС. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і є таким, що суперечить її інтересам та інтересам відповідача, тому позивач просить розірвати їх шлюб. 05.07.2023 р. суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження (а.с. 20-21). Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. 06.07.2023 р. судом направлено на зареєстровану адресу відповідача поштове відправлення з ухвалою про відкриття провадження у справі у спрощеному провадженні та копію позовної заяви з додатками, із пропозицією направити до суду свій відзив на позов (а.с. 22). 19.07.2023 р. відповідачем надіслано заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, оскільки, дійсно з позивачкою сімейне життя не склалося, сімейні стосунки між ними припинені та будь-яких відносин не підтримують, тому просить суд розірвати їх шлюб. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), вбачається, що [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 08.05.2020 р., актовий запис за № 273, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 5). Судом встановлено, що на час розгляду справи сторони не підтримують подружніх стосунків, позивач вважає неможливим збереження сім`ї, бажає шлюб розірвати, на примирення не згодна. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи вищезазначені норми закону та особливий характер сімейних відносин і їх об`єктивну недоступність для оточуючих, суд не може покласти обов`язок збереження сім`ї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася, збереження шлюбу буде суперечити інтересам як подружжя, і тому цей шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного та відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved