Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду\~ з даним позовом та просить постановити рішення, яким збільшити розмір стягуваних аліментів шляхом стягнення з відповідача на її корить аліменти\~ на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/3 частки всіх видів доходу відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття сина [PERSON] , тобто до [INFO] , і у розмірі частки всіх видів доходу відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття сина [PERSON] , тобто до [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Болградського районного суду від 31.07.2018 року з відповідача вже стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500.00 гривень на обох дітей. Однак, на даний час, мінімальний розмір аліментів визначений законодавством значно збільшився, тому в інтересах дітей вона знову звертається до суду, мотивуючи свої вимоги ст.ст. 181-183 СК України. Ухвалою суду від 10.05.2023 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судові засідання призначались на 13.06.2023 року, 14.07.2023 року та на 07.08.2023 року, але сторони не з`явилися. Позивач надала\~заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Також зазначив, що не має постійної роботи у зв`язку зі станом здоров`я. Оскільки сторонами по справі було подано заяви про розгляд справи за їх відсутності, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі на підставі наявних документів в матеріалах справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Оцінивши усі\~докази зібрані\~в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд прийшов до висновку про задоволення\~позовних\~вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 28.09.2017 року. Від цього шлюбу у сторін є неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 29.05.2018 року, з відповідача [PERSON] , [INFO] , розмір аліментів, що стягувались на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 22.08.2017 року на користь позивачки на утримання неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 300 (триста) гривень на кожну дитину щомісячно, збільшено та з відповідача, [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання синів у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень на обох дітей щомісячно. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи наданої Василівською сільською радою Болградського району Одеської області №119, [PERSON] . [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає: [ADDRESS] та на її утриманні знаходиться діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Вирішуючи питання щодо аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст. 141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією ГА ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 року. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст.3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.180-184, 191 СК України. Ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із тим, що дитина росте, потреби збільшуються, усі ці затрати несе позивач особисто, відповідач жодних виплат за виконавчим документом не здійснює та самоусунувся від батьківських обов`язків, у суду відсутні будь-які докази щодо матеріального стану відповідача, його стану здоров`я, жодних доказів на спростування доводів позивача, суду надано відповідачем не було, а відтак є підстави для перегляду визначеного судом розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, діючи виключно в інтересах неповнолітньої дитини, а також приймаючи до уваги положення Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», яким визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає 2833,00 гривень, тоді як мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто 2833.00 гривень, а гарантований 1416,50 гривень, суд приходить до висновку, що аліменти на двох дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів доходу відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття сина [PERSON] , тобто до [INFO] , і у розмірі частки всіх видів доходу відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття сина [PERSON] , тобто до [INFO] . є саме тим розміром, який може визнаватися необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Суд під час розгляду справи безпосередньо дослідив докази у справі. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст.229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст.2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. З огляду на викладене, суд вважає, що є всі підстави для збільшення розміру стягуваних аліментів та вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Відповідно положень ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved