Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

Позивач через свого представника звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування вимог вказує, що 21.07.2021 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] (далі - відповідач 1) укладено кредитний договір №0186/07/2021/0016 за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 998007,00 грн. на строк до 20.07.2023 року для придбання автомобіля марки VOLVO моделі XC90, 2021 року випуску. Згідно договору застави вказаний транспортний засіб прийнято банком в заставу у забезпечення виконання зобов`язань. Крім того, 21.07.2021 року між [PERSON] (далі - відповідач 2) та позичальником було укладено договір поруки №0186/07/2021/0016-П. Банк виконав свої зобов`язання належним чином, однак відповідач 1 зобов`язання за кредитним договором виконав частково, у зв`язку з чим у останнього утворилась заборгованість, яка станом на 16.05.2023 року складає 702564,26 грн. З огляду на наведене, позивач просить солідарно стягнути заборгованість у вказаному розмірі та судовий збір у розмірі 10538,46 грн. Ухвалою судді від 22.06.2023 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Станом на дату розгляду справи відзив на позов від відповідачів до суду не надійшов. Також, до суду не надходило клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 21.07.2021 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №0186/07/2021/0016 за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 998007,00 грн. на строк до 20.07.2023 року для придбання автомобіля марки VOLVO моделі XC90, 2021 року випуску (а.с.8-15). Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно договору\~застави від\~21.07.2021\~року в\~забезпечення вимог\~кредитного договору\~транспортний засіб марки VOLVO моделі XC90, 2021 року випуску, передано відповідачем 1 банку у заставу до виконання заповзань (а.с.18-20). Крім того, 21.07.2021 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір поруки №0186/07/2021/0016-П (а.с.16-16-17). Згідно п.1.2. поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед Кредитором за порушення зобов`язань по кредитному договору. Відповідно до положень п.1.4 договору, поручитель в тому ж обсязі, що і позичальник відповідає перед кредитором за повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, комісії за невиконання або неналежне виконання зобов`язань, передбачених кредитним договором. Банк свої зобов`язання за договором виконав, перерахувавши відповідачу грошові кошти у вказаній сумі (а.с.21). Відповідач 1, в свою чергу, не виконав своїх договірних зобов`язань, внаслідок чого станом 16.05.2023 року утворилась заборгованість у розмірі 702564,26 грн., яка складається з 452987,37 грн. заборгованості по кредиту (строкова), 249504,00 грн. заборгованості по кредиту (прострочена), 3,07 грн. заборгованості по процентах (строкова), 69,82 грн. заборгованості по процентах (прострочена) (а.с.22). Здійснений позивачем розрахунок заборгованості та визначений розмір заборгованості відповідачем не заперечувався та не спростований. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Згідно з ч. 1, 3 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. За змістом ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Як вбачається з виписки з особового рахунку, станом на 16.05.2023 року заборгованість [PERSON] не сплачена. Доказів протилежного стороною відповідача не надано. Відтак, суд вважає обґрунтованою та доведеною належними і допустимими доказами суму заборгованості у розмірі 702564,26 грн. З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved