Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

Представник позивача Мирошниченко В.С., який діє на підставі довіреності №01-40/8746/128 від 01.10.2021 року (а.с. 4), звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду в сумі 61854,66 грн., трьох відсотків річних від простроченої суми боргу 1603,06 грн., інфляційних втрат 4007,15 грн., мотивуючи тим, що Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі КП «ХТМ») надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, предметом його діяльності є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) фізичній та юридичній особі (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідач є споживачем КП «ХТМ», отримує й користуються послугами підприємства, однак в порушення вимог статей 68, 162 ЖК України, Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року, за надані послуги не сплачує грошові кошти в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості станом на 01.12.2021 року в сумі 61854,66 грн., що утворилась за період з 01.10.2015 року по 30.11.2021 року. Дана цивільна справа перебувала у провадженні судді Дергачівського районного суду Харківської області Остропільця Є.Р. відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи №619/67/22 між суддями Дергачівського районного суду Харківської області від 10.01.2022 року. Ухвалою судді від 24.01.2022 року відкрито провадження у справі (а.с. 8, 11). Розпорядженням голови Верховного Суду №10/0/9-22 від 16.03.2022 року Котелевському районному суду Полтавської області визначено територіальну підсудність справ Борівського районного суду Харківської області та Дергачівського районного суду Харківської області. Згідно з частиною 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідне рішення є підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області на розгляд судді Шолудько А.В. надійшла цивільна справа №619/67/22 (а.с. 14). Згідно з ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 06.04.2023 року справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 15). Відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заявлені вимоги позивача визнає частково, а саме заборгованість за послуги з теплопостачання та гарячу воду у розмірі 20399,89 грн.; три відсотки річних у розмірі 528,69 грн., інфляційних витрат у розмірі 1321,56 грн., в іншій частині позовних вимог категорично заперечує, вважає їх необґрунтованими, незаконними, й такими що порушують її законні права з наступних причин: заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.10.2015 року по 30.11.2021 року виходять за межі позовної давності, а тому заявлена позивачем сума заборгованості у розмірі 61854,66 грн. повинна бути зменшена на суму 28899,89 грн., що становить 32954,77 грн.; зазначає, що вона є власницею квартири [ADDRESS] , згідно з договором купівлі продажу квартири від 24.09.2015 року, усі особи, які там проживали були зняті з реєстрації, з 24.09.2015 року жодної особи не було зареєстровано за вказаною адресою, вона ж зареєструвала місце проживання лише 06.02.2019 року, а тому вважає, що розрахунок за гарячу воду повинен проводитися тільки на одну особу з 06.09.2019 року, а не на три особи як здійснював позивач, а тому її заборгованість перед КП «ХТМ» за послуги з теплопостачання й гарячу воду становить 20399,89 грн. Оскільки відповідачка визнала частково заявлені позовні вимоги про стягнення з неї заборгованості за опалення й гарячу воду, то вона визнає також у відсоткову співвідношенні три відсотки річних у сумі 528,69 грн. та інфляційні витрати у сумі 1321,56 грн. (а.с. 23-32). Представник позивача Карачевцев В.Є., який діє на підставі довіреності від 13.02.2022 року (а.с. 45, 46), подав до суду через систему «Електронний суд» відповідь на відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги КП «ХТМ» обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню (а.с. 41-44). Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 18-21). Представник позивача [PERSON] звернувся через систему «Електронний суд» з письмовою заявою, в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 49). Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином (а.с. 22), про причини неявки суд не повідомила та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подала. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вирішив можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи, наявних у ній доказів, суд приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити частково, з наступних підстав. [PERSON] , [INFO] , є власницею квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі продажу квартири від 24.09.2015 року, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.09.2015 року (а.с. 35-37). Згідно з довідкою Солоницівської селищної ради Харківської області від 05.02.2019 року №580, витягом №280 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована 06.02.2019 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 38, 39). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Пунктом п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» № 2633-IV від 02.06.2005 року, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк (п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року, (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до відомості про нарахування та оплату за послуги теплопостачання з урахуванням періоду платежу, що наданий позивачем, [PERSON] за період з 01.10.2015 року по 30.11.2021 року має заборгованість за надані послуги КП «ХТМ» у розмірі 61854,66 грн., також відповідно до вказаної відомості від [PERSON] надходила оплата з послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а саме: у вересні 2019 року 0,20 грн; у жовтні 2019 року 1,00 грн.; у січні 2020 року 0,20 грн; у лютому 2020 року - 0,10 грн. (а.с. 2). Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Діючим законодавством України не передбачено випадків, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплової енергії та постачання гарячої води має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання послуг з теплової енергії та постачання гарячої води не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідача від оплати за фактично надані послуги. При вирішення даної справи, суд враховує правові позиції Верховного Суду України у постанові від 20.04.2016 року справа № 6-2951цс15, Верховного Суду у постанові від 27.02.2019 року справа № 334/2789/15-ц. Докази щодо не надання послуг теплопостачання й постачання гарячої води відповідачу у матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно з ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Згідно з п. 11) ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Відповідно до пунктів 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. При вирішення даної справи, суд враховує правову позиції Верховного Суду України від 02.04.2020 року у справі №757/2981/17, згідно з якою не проживання власника у квартирі, та факт відсутності його реєстрації у цій квартирі не звільняє дану особу, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Таким чином, [PERSON] не відмовилась від отримання послуг з централізованого опалення й постачання гарячої води, отримувала їх, але не оплачувала їх вартість, а тому наявні підстави для стягнення заявленої позивачем заборгованості з 24.09.2015 року по 30.11.2021 року. Разом з тим, суд не може погодитись з розміром заборгованості наданих послуг відповідачу, оскільки розрахунок послуг з постачання гарячої води проводився на три особи, однак як встановлено матеріалами справи власником квартири є одно особа відповідачка, і згідно наданих довідок вона прописана за вказаною адресою одна, позивачем не надано належних та допустимих доказів проживання в квартирі інших осіб; крім того вимоги про стягнення заборгованості з оплати наданих послуг з теплової енергії й постачання гарячої води знаходяться поза межами позовної давності, й не можуть бути задоволені в зв`язку з відповідною заявою [PERSON] та відсутністю підстав для застосування положень ст. 264 ЦК України, оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного щомісячного платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення; оплата з послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а саме: у вересні 2019 року 0,20 грн., де сума боргу становить 699,97 грн.; у жовтні 2019 року 1,00 грн., де сума боргу становить 776,88 грн.; у січні 2020 року 0,20 грн., де сума боргу становить 1701,01 грн.; у лютому 2020 року - 0,10 грн., де сума боргу становить 1443,30 грн., на думку суду не свідчить про визнання відповідачем всього боргу, а лише певної частини боргу. Якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Зазначену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 09.11.2016 року у справі № 6-1457цс16 та у постанові Верховного Суду від 09.07.2019 року у справі № 914/3332/13. Відповідно до ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з 1 ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається із частини 4 вищевказаної статті, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З матеріалів справи вбачається, що КП «ХТМ» звернулося через поштове відділення «Укрпошта» до суду 31.12.2021 року з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за період з 01.10.2015 року по 30.11.2021 року, про поважність причин пропуску строку позовної давності позивачем не надано. Отже, суд розглядає позовні вимоги КП «ХТМ» в межах позовної давності, тобто з 01.01.2019 року по 30.11.2021 року. Таким чином, заборгованість [PERSON] перед КП «ХТМ» за період з 01.01.2019 року по 30.11.2021 року за послуги з централізованого опалення становлять 14512,38 грн. та за послуг з постачання гарячої води становлять (17895,14 грн. / 3особи за період 01.01.2019 року по 31.05.2021 року) 5965,05 грн. + 582,92 грн. (за період 01.08.2021 року по 30.11.2021 року) = 6547,97 грн., загальна сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги постачання гарячої води становить 21060,35 грн. (14512,38 грн. + 6547,97 грн.), у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Застосуванням індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер, а тому не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК). КП «ХТМ» за період 01.12.2018 року по 30.06.2021 року нарахувало відповідачу інфляційні втрати на суму 4007,15 грн. та три відсотки річних від простроченої суми боргу на суму 1603,06 грн. (а.с. 5). Однак інфляційні втрати та три відсотки річних від простроченої суми боргу нараховувалися позивачем з суми заборгованості, де постачання гарячої води проводилося з розрахунку на три особи, що не відповідає встановленим обставинам справи, а нарахування за грудень місяць 2018 року знаходиться поза межами позовної давності, крім того [PERSON] не надала свій розрахунок інфляційних втрат й три відсотки річних від простроченої суми боргу, а визнала частково у відсотковому співвідношенні від загальної суми заборгованості 61854,66 грн. за період з 24.09.2015 року по 30.11.2021 року, тому суд здійснив власний перерахунок, а саме за період з 01.01.2019 року по 30.06.2021 року: січень 2019 року сума нарахувань за місяць 1626,37 грн., інфляційні витрати 244,62 грн., 3% річних 117,63 грн., всього 362,25 грн.; лютий 2019 року сума нарахувань за місяць 1350,40 грн., інфляційні витрати 195,38 грн., 3% річних 94,56 грн., всього 289,94 грн.; березень 2019 року сума нарахувань за місяць 918,66 грн., інфляційні витрати 123,54 грн., 3% річних 61,99 грн., всього 185,53 грн.; квітень 2019 року сума нарахувань за місяць 719,02 грн., інфляційні витрати 88,61 грн., 3% річних 46,75 грн., всього 135,36 грн.; травень 2019 року сума нарахувань за місяць 113,68 грн., інфляційні витрати 13,12 грн., 3% річних 7,10 грн., всього 20,22 грн.; червень 2019 року сума нарахувань за місяць 0,00 грн., інфляційні витрати 0,00 грн., 3% річних 0,00 грн., всього 0,00 грн.; липень 2019 року сума нарахувань за місяць 28,23 грн., інфляційні витрати 3,63 грн., 3% річних 1,63 грн., всього 5,26 грн.; серпень 2019 року сума нарахувань за місяць 182,05 грн., інфляційні витрати 23,89 грн., 3% річних 10,00 грн., всього 33,89 грн.; вересень 2019 року сума нарахувань за місяць 233,12 грн., інфляційні витрати 28,75 грн., 3% річних 12,22 грн., всього 40,97 грн.; жовтень 2019 року сума нарахувань за місяць 257,96 грн., інфляційні витрати 29,80 грн., 3% річних 12,87 грн., всього 42,67 грн.; листопад 2019 року сума нарахувань за місяць 977,17 грн., інфляційні витрати 111,80 грн., 3% річних 46,37 грн., всього 158,17 грн.; грудень 2019\~року сума нарахувань за місяць 908,76 грн., інфляційні витрати 106,00 грн., 3% річних 40,78 грн., всього 146,78 грн.; січень 2020\~року сума нарахувань за місяць 1248,81 грн., інфляційні витрати 142,89 грн., 3% річних 52,87 грн., всього 195,76 грн.; лютий 2020 року сума нарахувань за місяць 1020,27 грн., інфляційні витрати 120,16 грн., 3% річних 40,77 грн., всього 160,93 грн.; березень 2020 року сума нарахувань за місяць 723,19 грн., інфляційні витрати 78,76 грн., 3% річних 27,06 грн., всього 105,82 грн.; квітень 2020 року сума нарахувань за місяць 509,39 грн., інфляційні витрати 50,99 грн., 3% річних 17,81 грн., всього 68,80 грн.; травень 2020 року сума нарахувань за місяць 250,41 грн., інфляційні витрати 24,24 грн., 3% річних 8,12 грн., всього 32,36 грн.; червень 2020 року сума нарахувань за місяць 258,96 грн., інфляційні витрати 24,50 грн., 3% річних 7,76 грн., всього 32,26 грн.; липень 2020 року сума нарахувань за місяць 258,96 грн., інфляційні витрати 26,21 грн., 3% річних 7,10 грн., всього 33,31 грн.; серпень 2020\~року сума нарахувань за місяць 258,96 грн., інфляційні витрати 26,79 грн., 3% річних 6,44 грн., всього 33,23 грн.; вересень 2020\~року сума нарахувань за місяць 45,32 грн., інфляційні витрати 4,44 грн., 3% річних 1,02 грн., всього 5,46 грн.; жовтень 2020\~року сума нарахувань за місяць 354,87 грн., інфляційні витрати 30,90 грн., 3% річних 7,05 грн., всього 37,95 грн.; листопад 2020 року сума нарахувань за місяць 945,71 грн., інфляційні витрати 69,15 грн., 3% річних 16,47 грн., всього 85,62 грн.; грудень 2020 року сума нарахувань за місяць 1039,61 грн., інфляційні витрати 69,88 грн., 3% річних 16,36 грн., всього 86,24 грн.; січень 2021\~року сума нарахувань за місяць 1434,20 грн., інфляційні витрати 71,57 грн., 3% річних 17,68 грн., всього 89,25 грн.; лютий 2021 року сума нарахувань за місяць 1341,27 грн., інфляційні витрати 52,99 грн., 3% річних 13,45 грн., всього 66,44 грн.; березень 2021 року сума нарахувань за місяць 1343,95 грн., інфляційні витрати 29,74 грн., 3% річних 10,05 грн., всього 39,79 грн.; квітень 2021 року сума нарахувань за місяць 837,09 грн., сума нарахувань за місяць 837,09 грн., інфляційні витрати 12,58 грн., 3% річних 4,20 грн., всього 16,78 грн.; травень 2021 року сума нарахувань за місяць 38,44 грн., інфляційні витрати 0,08 грн., 3% річних 0,09 грн., всього 0,17 грн.; червень 2021 року сума нарахувань за місяць 0,00 грн., інфляційні витрати 0,00 грн., 3% річних 0,00 грн., всього 0,00 грн. Таким чином, [PERSON] зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням інфляційних втрат, що становлять 1805,01 грн., та три відсотки річних від простроченої суми боргу в розмірі 706,20 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Належних та допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження виконання взятих на себе зобов`язань у повному обсязі відповідачка не надала. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає, що позовні вимоги КП «ХТМ» необхідно задовольнити частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому виходячи із змісту вище зазначеної норми з відповідача на користь позивача Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» необхідно стягти судові витрати в розмірі 793,12 грн.

Outcome: partial