Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

03 лютого 2021 року [PERSON] , в особі представника - адвоката Шпаковського Д.І., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої залиттям квартири, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму завданої матеріальної шкоди, завданої систематичним залиттям квартири у розмірі 15 260,00 грн., моральну шкоду у розмір 5000,00 грн. а також стягнути 15158,00 грн судових витрат, які складаються з: 908,00 грн. судового збору, 2270,00 грн. судового збору, 5000,00 грн. витрат на оплату проектно-кошторисної документації, 990,00 грн. на проведення витрат на проведення дослідження на предмет виявлення бактеріального забруднення середовища людини методом змивів на плісняві гриби, 990,00 грн. на повторне проведення дослідження на предмет виявлення бактеріального забруднення середовища людини методом змивів на плісняві гриби, 5000,00 грн. витрат на правову допомогу. Позов мотивовано тим, у власності позивача перебуває квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 18 листопада 2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Колядою Тетяною Геннадіївно та зареєстрованим в реєстрі за № 1795, а також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВУ № 367531 від 22 листопада 2005 року. 29 червня 2011 року з квартири [ADDRESS] ), розташованої на четвертому поверсі, відбулося залиття квартири позивача, про що 08 липня 2011 року до дільниці № 4 КП «Жилкомсервіс» подано заяву про огляд затопленого приміщення та надано відповідний акт. На підставі згаданої вище заяви та в результаті огляду комісія зафіксувала результати залиття на стелі до двох метрів квадратних та стінах до двох метрів квадратних, а також дійшла висновку, що залиття квартири [ADDRESS] відбулося, ймовірно, з причини розриву з`єднувального гнучкого трубопроводу подачі холодної води до пральної машини. 06 липня 2017 року з квартири [ADDRESS] ), розташованої на четвертому поверсі, відбулося залиття квартири позивача, про що 10 липня 2017 року до дільниці № 4 КП «Жилкомсервіс» подано заяву про огляд затопленого приміщення та надано відповідний акт. На підставі згаданої вище заяви та в результаті огляду комісія зафіксувала результати залиття на стелі та стінах санвузла і коридора до п`яти метрів квадратних, а також дійшла висновку, що залиття квартири [ADDRESS] відбулося з причин халатного відношення до правил користування сантехприладами мешканцями квартири [ADDRESS] , власником якої є відповідач. У ніч з 24 на 25 жовтня 2019 року відбулося чергове залиття квартири [ADDRESS] ), розташованої на четвертому поверсі, відбулося залиття квартири позивача, про що 26 жовтня 2019 року до дільниці № 4 КП «Жилкомсервіс» подано заяву про огляд затопленого приміщення та надано відповідний акт. На підставі згаданої вище заяви та в результаті огляду комісія зафіксувала результати залиття на стелі санвузла розміром до двох метрів квадратних. Комісія дійшла висновку, що залиття квартири [ADDRESS] відбулося з причин халатного відношення до правил користування сантехприладами у приміщеннях санвузла та ванної кімнати мешканцями квартир [ADDRESS] , власником якої є відповідач. Надалі аналогічні залиття з різними наслідками в контексті рівня та обсягів пошкоджень відбувалися 30 травня 2020 року, 28 та 30 серпня 2020 року відповідно, 07 жовтня 2020 року. Враховуючи всі акти огляду, у яких зафіксовано наявність плісняви та грибку, перебуваючи постійно у безпосередньому контакті з цією пліснявою та грибком, турбуючись про власне здоров`я та здоров`я родини, позивач звернувся до КП «Санепідсервіс» для отримання результатів досліджень на предмет виявлення бактеріального забруднення середовища життєдіяльності людини. У відповідності до результатів випробування, КП «Санепідсервіс» звернуло уваг на те, що в досліджених зразках виявлено плісневі гриби та дріжжі, що можуть чинити негативний вплив на здоров`я людини. Таким чином діями відповідача позивачам завдано матеріальних та моральних збитків. Відповідно до зведеного кошторисного розрахунку вартості ремонту приміщень квартири [ADDRESS] загальна кошторисна вартість ремонту дорівнює 15260,00 грн. Вказане вище, а також той факт, що у добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду відповідач відмовляється, змусило позивача в особі свого представника звернутися до суду у порядку статті 23 ЦК України про відшкодування моральної шкоди, а також про відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням та знищенням майна. Ухвалою суду від 08 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, та справу призначено для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 07 серпня 2023 року за допомогою засобів електронного зв`язку, на офіційну електронну пошту суду, представник позивача - адвокат Гіль Є.В. направив заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача - адвокат Соловйов Є.А. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити, посилаючись на факт недоведеності вини свого довірителя у залитті квартири позивача. Суд, дослідивши наявні матеріали справи та перевіривши їх доказами в їх сукупності, дійшов наступних висновків. У власності позивача перебуває квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 18 листопада 2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Колядою Тетяною Геннадіївно та зареєстрованим в реєстрі за № 1795, а також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВУ № 367531 від 22 листопада 2005 року. У період часу з 29 червня 2011 року по 09 жовтня 2020 року епізодично відбувалися залиття квартири [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження від 08 липня 2011 року залиття квартири [ADDRESS] відбулося, ймовірно, з причин прориву з`єднювального гибкого трубопроводу подачі холодної води на проводу машину. Згідно з актом обстеження від 14 липня 2017 року залиття квартири [ADDRESS] відбулося з причин необережного користування сантехприборами мешканцями квартири [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження від 29 жовтня 2019 року залиття квартири [ADDRESS] відбувся з причин халатного ставлення мешканців квартири [ADDRESS] до користування сантехприборами. Згідно з актами обстеження від 27 лютого 2020 року, від 19 червня 2020 року та від 01 вересня 2020 року відповідно, залиття квартири [ADDRESS] халатного ставлення мешканців квартири [ADDRESS] до користування сантехприборами. Суд констатує, що вказані вище акти обстеження не відповідають вимогам Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року «Про затвердження правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій». Відповідно до п.2.3.6. Правил у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Суд акцентує увагу, що акти обстеження не встановлюють вину відповідача та факт залиття, а містять лише припущення щодо причини залиття. Особа, з чиєї вини завдано шкоди від залиття чужої квартири, зобов`язана відшкодувати потерпілому втрати, яких той зазнав у зв`язку зі знищенням або пошкодженням майна, а також витрати, які він мусить зробити для відновлення майна (реальні збитки) - зазначено положеннями статті 22 ЦКУ. Обсяг знищеного або пошкодженого майна та опорядження квартири визначається актом про залиття, складання якого спеціальною комісією врегульоване нормативно. При заявленні вимог про відшкодування матеріальної шкоди факт, взаємозв`язок з залиттям та розмір такої шкоди має бути доведено позивачем достатніми доказами. Відшкодуванню підлягає вартість знищеного майна та витрат для відновлення пошкодженого майна по ціні з урахуванням їх фізичного зносу на момент залиття, а в деяких випадках - упущена вигода. Не підлягають відшкодуванню витрати на ремонт майна, руйнування або знищення якого не встановлено в акті про залиття. Як зазначено вище, відповідно до п. 2.3.6 «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 р. №76, в разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4). Додатком 4 передбачено, що в акті мають описуватися наслідки залиття (що залито, висновки про те, хто заподіяв шкоду, що необхідно зробити, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено). В акті про залиття комісією управителя будинку чи іншої організації, яка забезпечує його утримання, має бути встановлено вичерпний перелік пошкодження водою майна та конструктивних чи опоряджувальних елементів квартири, а також місце витікання води і причину цього, якщо це можливо встановити. У випадку утруднень чи неможливості визначення причини залиття актом про затоплення остання має бути визначена висновком судового експертно-будівельного дослідження. Суд акцентує увагу, що в більшості актів обстеження в частині висновків комісії зазначено ймовірні причини залиття кварти позивача. Верховний Суд, переглядаючи цивільні справи про стягнення збитків, спричинений залиттям квартири, дійшов висновку, якщо актом про залиття не встановлено знищення чи втрати певного майна, то позовні вимоги про відшкодування їх вартості не підлягають задоволенню - за постановами Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 569/14230/15-ц, від 21 лютого 2018 року у справі № 2-1974/11, від 22 травня 2019 року у справі № 640/8205/17, від 18 грудня 2019 року у справі № 711/7670/16-ц відмовлено у відшкодуванні шкоди, завданої залиттям, у зв`язку із тим, що складені акти про залиття не відповідають вимогам, передбаченим Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 року № 76, а в постанові від 04 вересня 2020 року по справі №761/46293/18 встановлено, що на момент залиття не складався перелік пошкодженого майна, звіт про оцінку вартості збитків складений у грудні 2017 року, що позбавило суди можливості зробити висновок про пошкодження майна саме подією залиття приміщення, що сталася у квітні 2017 року. Вартість відшкодування майна при залитті квартири має бути доведена позивачем у справі (розмір реальних збитків) відповідно до ст.ст. 22, 1192 ЦК України. Суд зазначає, що доказом вартості відшкодування є лише висновок судового експерта. Позивачем, на доведеність розміру шкоди, подано Зведений кошторисний розрахунок вартості ремонту приміщень квартири [ADDRESS] , яким визначено розмір загальної кошторисної вартості ремонту у сумі 15260,00 грн., суд зазначає, що такий документи не є належним і достатнім доказом. Крім цього, за п. 2 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» за ПКМ від 10.09.2003 №1440 неякісна (недостовірна) - це оцінка, проведена з порушенням принципів, методичних підходів, методів, оціночних процедур та (або) на основі необґрунтованих припущень, що доводиться шляхом рецензування; за п. 67 рецензія повинна містити висновок про відповідність звіту вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна та про можливість його використання з відповідною метою, у тому числі про достовірність оцінки майна. У відповідності до ст. 76 ЦПКУ доказом у справі є висновок судового експерта. Згідно зі ст. 72 ЦПК України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Відповідно до ст. 10 Закону «Про судову експертизу» судовими експертами є особи за умови, що вони пройшли підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом. Наданий замість такого висновку зведений коштористний розрахунок вартості поточного ремонту, виконаний відповідальним виконавцем окремих видів робіт (послуг), пов`язаних зі створенням об`єктів архітектури, не є достовірним доказом. Суд доводить до відома, що оціночно-будівельну експертизу має виконувати атестований МЮУ експерт за спеціальностями «10.6 Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів» і «10.10 Визначення оціночної вартості будівельних об`єктів та споруд». Проведення експертизи при залитті квартири можуть замовити як Позивач так і Відповідач, але для подальшої економії часу та витрат стороні-ініціатору варто офіційно запропонувати опоненту погодити кандидатуру конкретного експерта. В іншому випадку є імовірність відмови власника квартири допустити експерта для огляду квартири зі складанням повідомлення про неможливість проведення експертизи; чи заперечення винуватця шкоди проти наданого позивачем висновку експерта. В такому випадку в суді доведеться просити про призначення експертизи і сплачений експерту аванс буде втрачено для замовника, якщо суд відмовиться доручити експертизу саме йому. Згідно з ч. 7 ст. 102, ч. 5 ст. 106 ЦПК України судовий експерт має зазначити в висновку про обізнаність із кримінальною відповідальністю за неправдивий висновок для суду. Якщо стороною подається інший документ, наприклад звіт оцінювача, то про таку відповідальність не зазначається, через що документ не є переконливим доказом. Крім того, при проведенні огляду квартири для експертизи після залиття має бути запрошений винуватець, заслухана його думка і проаналізовані його зауваження. Суд, проаналізувавши надані позивачем акти огляду квартири, не вбачає підтверджень присутності відповідача при складанні відповідного акту. У порушення п. 2.3.6 «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій», відповідно до якого з актом про залиття під підпис ознайомлюються мешканці квартир, доказів підтвердження присутності мешканців квартири, що належить відповідачу на праві власності, суд не вбачає. Суд констатує, що, якщо всупереч встановленим нормам Відповідач не приймав участі при огляді залиття квартири комісією, не був для цього запрошений, не мав можливості зауважити чи заперечити з питань огляду і не отримав під розписку акт про залиття, то розрахунки збитків на підставі такого акту не є достовірними. КЦС ВС у постанові від 27.05.2021 р. №761/12945/19З зазначає наступне, що за змістом ч. 3 ст. 386, ст. 22 ЦКУ власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Майновими (реальними) збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням майна, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Т.ч., під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням майна, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. Такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням порушеного права потерпілого, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення порушеного права особою. Такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відтак, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Щодо ознак, що свідчать про наявність вини заподіювача шкоди у зв`язку із залиттям приміщення - КЦС ВС 11.09.2019 №203/2378/14-ц. З урахуванням процесуальних принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Відповідно до ст. 76 ЦПК України дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) для вирішення справи, встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч. 1 ст. 102 ЦПК України). Причина затоплення квартири має бути підтверджена актом про затоплення чи висновком судового експертного-будівельного дослідження. Якщо позивачем доведено розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, то завдана шкода підлягає стягненню з відповідача в суді. Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Враховуючи викладене, суд вважає, що вищевказані акти, що до комісійного обстеження від 08 липня 2011 року, 14 липня 2017 року, 29 жовтня 2019 року, 27 лютого 2020 року, 19 червня 2020 ркоу, 01 вересня 2020 року, 09 жовтня 2020 року квартири [PERSON] не відповідають вимогам, викладеним у Правилах, в них не зазначені конкретні причини залиття квартири та особи, які допустили таке залиття, інші необхідні для такого документа реквізити. Зважаючи на зазначене, дані акти не можуть бути належними і допустимими доказами заподіяння відповідачем майнової шкоди. Крім того, позивачем не подано до суду належних та допустимих доказів проведення ремонтних робіт з метою усунення пошкоджень, заподіяних внаслідок залиття квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Належним доказом розміру матеріальної шкоди може слугувати, наприклад, висновок експертизи, кошторис складений відповідною будівельною організацією (зазначені висновки містяться в ухвалах ВССУ від 16 листопада 2016 року у справі № 644/11576/15-ц; від 31 травня 2017 року у справі № 761/10016/13-ц; від 17 серпня 2017 у справі № 667/8086/15-ц). Оскільки, розмір завданої шкоди є істотною обставиною, яка підлягає доведенню, і суд, виходячи із принципу диспозитивності, за відсутності належних доказів, не може на власний розсуд визначати розмір завданої шкоди, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими, достатніми доказами розміру завданої шкоди. Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність доказів, вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, задоволенню не підлягають, оскільки не встановлений факт залиття, не встановлено винність дій відповідача, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та діями відповідача. Суд зазначає, що за відсутності підстав для задоволення позову понесені позивачем витрати по сплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed