Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, в якому зазначила, що судовим наказом від 17.09.2019р. відповідача зобов`язано сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання їх доньки [PERSON] в розмірі частини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 30.08.2019р. до досягнення дитиною повноліття. Внаслідок неналежного виконання відповідачем свого обов`язку зі сплати аліментів станом на 19.01.2023р. за ним виникла заборгованість в розмірі 65863,24 грн. За розрахунком позивачки розмір пені, нарахованої з моменту виникнення у відповідача обов`язку зі сплати аліментів по 31.01.2023р., складає 183338,38 грн., з яких сума в розмірі 43\~411,40 грн. вже стягнута іншими рішеннями судів, а відтак залишок розміру пені складає 139\~926,88 грн. Натомість, оскільки розмір пені не може перевищувати розмір заборгованості по аліментам, то позивачка просить стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 65\~863,24 грн. Відзив відповідача проти позову до суду не надходив. Ухвалою суду від 08.06.2023р. відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, проте надала суду заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі і наполягає на їх задоволенні, а також просить розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки-виклику засобами поштового зв`язку за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання. Натомість судові повістки про виклик повернулись до суду без вручення відповідачу з причин відсутності останнього за адресою проживання. Додатково судом здійснювався виклик відповідача шляхом розміщення оголошення про виклик особи на офіційному веб-сайті судової влади /а.с. 27, 54/, що в контексті положень ст.ст. 128, ст.130 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд вважає належним повідомленням відповідача. Отже, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явився в судові засідання 30.06.2023р. та 20.07.2023р. та не повідомив про причини неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.10.2014р., який було розірвано рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.10.2019р. №711/7011/19, що набрало законної сили 11.11.2019р. 17.09.2019р. Придніпровським районним судом м. Черкаси видано судовий наказ №711/7012/19 (2-н/711/524/19) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 30.08.2019р. і до 29.10.2032р., тобто до повноліття [PERSON] .. Відомості про судові рішення та набрання ними законної сили доступні у вільному доступі на порталі Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reestr.court.gov.ua), а тому в контексті положень ст. 82 ЦПК обставини, які встановлені такими судовими рішеннями, не підлягають доказуванню. Позивачка проживає разом з донькою за однією адресою, що підтверджується відомостями про реєстрацію їх місця проживання /а.с. 13, 14/. Згідно довідки-розрахунку від 19.01.2023р. №120, складеній старшим державним виконавцем Шполянського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Задніпряною А.А, заборгованість по сплаті аліментів на виконання судового наказу №2-н/711/524/19 від 17.09.2019р. станом на 01.01.2023р. складає 65\~863,24 грн. (з врахуванням платежу за січень 2023 року) /а.с. 15/. У зв`язку із несвоєчасною сплатою аліментів позивачка вже зверталась до суду з позовними заявами про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, внаслідок чого Придніпровським районним судом м. Черкаси ухвалювались рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки відповідної неустойки на загальну суму 43\~411,50 грн.: - рішенням від 29.11.2021 у справі №711/5371/21 стягнуто неустойку за період з 30.08.2019 по 30.07.2021 в сумі 28\~119,52 грн.; - рішенням від 16.11.2022 у справі №711/515/22 стягнуто неустойку за період з 01.08.2021 по 31.12.2021 в сумі 10201,73 грн.; - рішенням від 04.11.2022 у справі №711/2240/22 стягнуто неустойку за період з 01.01.2022 по 31.03.2022 в сумі 5090,25 грн. Всі зазначені судові рішення набрали законної сили і є чинними на теперішній час. Відомості про такі судові рішення доступні у вільному доступі на порталі Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reestr.court.gov.ua), а тому в контексті положень ст. 82 ЦПК такі обставини не підлягають доказуванню. Оскільки відповідачем продовжується порушення його зобов`язання зі сплати аліментів, то звертаючись до суду в позовній заяві позивачка просила стягнути з відповідача неустойку за прострочення виконання відповідачем аліментних зобов`язань, обчислену за період з 30.08.2019р. по 31.01.2023р. включно в сумі, що дорівнює залишку заборгованості по сплаті аліментів 65863,24 грн. Таким чином, між сторонами існує спір з сімейних правовідносини з приводу виконання обов`язку із сплати аліментів на утримання дітей, який регулюється Сімейним кодексом України (далі СК). Відповідно до ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 196 СК у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. По обставинах спірних правовідносин судом встановлено, що відповідач періодично допускав прострочення виконання свого обов`язку зі сплати аліментів, внаслідок чого за період існування зобов`язання зі сплати аліментів з 30.08.2019р. по 31.01.2023р. існує заборгованість, яка за розрахунком державного виконавця складає 65\~863,24 грн. За змістом здійсненого державним виконавцем розрахунку судом встановлено, що за період з 30.08.2019р. по 31.01.2023р. загальний розмір нарахованих аліментів, що підлягають сплаті відповідачем, складає 94768,22 грн., а сплачено відповідачем 28904,98 грн. В позовній заяві позивачка вимагає стягнути з відповідача неустойку, що відповідно до наведеного у позові розрахунку обчислена за період з 30.08.2019р. до 31.01.2023р. За підрахунком позивачки загальна сума пені складає 183\~338,38грн, але стягненню з відповідача підлягає сума, що дорівнює залишку заборгованості по аліментам. Аналізуючи наведений позивачкою розрахунок слід звернути увагу, що в постанові Верховного Суду від 17.11.2021р. у справі №569/14819/19 зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25.04.2018р. у справі № 572/1762/15-ц та від 03.04.2019р. у справі № 333/6020/16-ц. Крім того, Верховний Суд в постанові від 19.01.2022р. у справі №711/679/21 сформував правову позицію щодо спірних питань, пов`язаних з порядком обчислення розміру неустойки за прострочення сплати аліментів, та зазначив, що: - при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць; - розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%; \~ \~ \~ \~- при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в а. 1 ч. 1 ст. 196 СК слід керуватися тим, що таке формулювання означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Отже, беручи до уваги вищезазначені висновки, в контексті обставин даної справи слід зауважити, що для правильності обчислення розміру пені за прострочення аліментів слід визначити терміни, з яких наступає прострочення виконання відповідачем свого зобов`язання зі сплати аліментів. По обставинам справи судом встановлено, що судове рішення (судовий наказ), яким для відповідача встановлений обов`язок зі сплати аліментів, було ухвалено судом 17.09.2019р. і того ж дня набрало законної сили. З урахуванням зазначених обставин обов`язок відповідача зі сплати першого аліментного платежу виник з моменту ухвалення судового рішення. В той же час зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і має бути виконано протягом календарного місяця, а отже перший платіж (аліменти в межах платежу за один місяць, тобто з 30.08.2019р. по 30.09.2019р.) відповідач зобов`язаний був вчинити до кінця вересня 2019 року, а відтак прострочення починається з 01.10.2019р. Стосовно інших платежів, то прострочення їх сплати починається з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліментні платежі, до дня їх фактичної виплати. Кінцем періоду нарахування пені за кожним окремим місячним платежем є місяць, в якому сума сплачених боржником аліментів є достатньою для погашення попередньої заборгованості та заборгованості за місяць, за який обчислюється пеня. Таким чином, оскільки аліментний платіж за вересень 2019 року мав бути сплачений відповідачем до 30.09.2019р., то з 01.10.2019р. починається прострочка такого платежу і на нього вже нараховується пеня відповідно до ч. 1 ст. 196 СК за формулою: Пеня = ЗМП*1%*Кд, де ЗМП залишковий розмір заборгованості по місячному платежу; 1% ставка пені, що при математичному обчисленні можна замінити дрібним числом 1/100; Кд кількість днів прострочення, яка обчислюється починаючи від 01 числа місяця, наступного за тим, в якому нарахований аліментний платіж, та закінчується останнім днем місяця, що передує місяцю, в якому сума сплачених аліментів є достатньою для погашення попередньої заборгованості та заборгованості по платежу за місяць, щодо якого обчислюється пеня. Беручи до уваги, що перший аліментний платіж був здійснений відповідачем у грудні 2019 року в сумі 1005,03 грн., то період прострочення для платежу за вересень 2019 року закінчується 01.12.2019р. Таким чином, беручи до уваги здійснення нарахування та сплати аліментних платежів, що відображені у розрахунку державного виконавця, для платежу за вересень 2019 року розмір пені складає 1149,39 грн., оскільки обчислюється наступним чином: 1884,25 грн. (залишок заборгованості місячного платежу на кінець місяця) * 1% * 61 (кількість днів за період прострочення з 01.10.2019р. до 01.12.2019р.). Аналогічним чином слід обчислювати розмір пені і по аліментним платежам за всі інші місяці, а період прострочення для кожного місяця буде різним, оскільки обмежується фактами сплати відповідачем аліментів. В той же час загальна сума сплачених відповідачем аліментів складає 28904,98 грн. (останній платіж у грудні 2021 року). Відповідна сума сплачених аліментів перекриває період їх нарахування з 30.08.2019 року по січень 2021 року включно, оскільки за такий період розмір нарахованих аліментів згідно розрахунку державного виконавця складає 29264,49 грн. Таким чином, для аліментних платежів, починаючи з лютого 2021 року, період прострочення вже жодного разу не переривається, оскільки відповідачем не здійснювалось ніяких платежів, достатніх для погашення поточної заборгованості. За таких обставин за період з лютого 2021 року по грудень 2022 року включно період прострочення складає: за лютий 2021 року 671 день, березень 2021 року 640 днів, квітень 2021 року 610 днів, травень 2021 року 579 днів тощо. З урахуванням тривалості такого періоду прострочення обчислена за вірним розрахунком сума пені значно перевищує загальний розмір заборгованості по сплаті аліментів. Натомість з огляду на положення ч. 1 ст. 196 СК, якими передбачено, що розмір пені не повинен перевищувати 100% заборгованості по аліментам, то сума пені не має перевищувати загального розміру нарахованих за такий період аліментних платежів. По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що загалом за період з 30.08.2019р. по 31.01.2023р. розмір нарахованих до сплати відповідачем аліментів складає 94\~768,22 грн. За цей період рішеннями судів з відповідача вже стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів на загальну суму 43\~411,50 грн. Таким чином, покладання на відповідача обов`язку зі сплати пені за прострочку аліментів в розмірі більшому, ніж різниця між фактично нарахованим розміром аліментів та вже стягнутої з відповідача суми пені за прострочку їх сплати, суперечитиме положенням ч. 1 ст. 196 СК. За таких обставин правомірним є покладання на відповідача обов`язку зі сплати пені на користь позивачки в розмірі, що дорівнює різниці між сумою фактично нарахованих аліментних платежів та сумою вже стягнутої з відповідача пені за прострочку сплати аліментів, тобто на суму 51\~356,74 грн. (94\~768,22 грн. 43\~411,50 грн.). Отже, беручи до уваги, що відповідачем допущено прострочення виконання його обов`язку зі сплати аліментів на підставі судового рішення, а поважних причин, які б давали підстави для звільнення його від відповідальності за таке прострочення судом не встановлено, то заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в межах суми 51\~356,74 грн. При цьому варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачкою вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати суд виходить з того, що такі витрати по даній справі складаються з судового збору, який має обчислюватись за ставкою для позовних заяв майнового характеру, які подаються фізичною особою (а. 2 пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), і складає один відсоток від ціни позову, але не менше 1073,60 грн. (0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому позовна заява надійшла до суду, що в даному випадку складає 2684 грн. (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік»)). Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави за мінімальною ставкою, встановленою для позовних вимог майнового характеру. На підставі вищевикладеного і

Outcome: partial