Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-20 00:00:00

07 червня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, в обґрунтування якого зазначив, що 31.03.2010 [PERSON] був прийнятий кріпильником у шахтобудівельному управлінні АТ «Кривбасзалізрудком» з повним робочим днем в підземних умовах. 02.08.2022 він звільнився з підприємства за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. 24.01.2023 висновком професійної лікувально-експертної комісії Державного підприємства «Українського науково-дослідного інституту промислової медицини» Позивачу встановлені діагнози захворювань: - Радикулопатія попереково-крижева та шийна з вираженими статико - динамічними порушеннями, стійким больовим і мязово-тонічним синдромами, вираженим периферичним нейросудинним синдромом верхніх кінцівок, нейродистрофією у вигляді двобічного плечелопаточного періартрозу, остеоартрозу у поєднанні з періартрозами ліктьових та колінних суглобів; - Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН першого-другого ступеня; - Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня ( з легким зниження слуху). Захворювання професійні. 01.06.2023р. висновком спеціалістів Дніпропетровської обласної МСЕК Позивачу первинно встановлено 3 групу інвалідності, визначено 65 % втрати працездатності, протипоказані - важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, робота в умовах виробничого пилу та шуму, рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності - спостереження у сімейного лікаря та невролога, санаторно-курортне та медикаментозне лікування. 20.03.2023р. складено Акт розслідування причин виникнення в мене професійних захворювань, відповідно до якого причинами виникнення в професійних захворювань зазначено: - важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну, перевищувала на 7 кг і складала 37 кг при нормі до 30 кг; періодичне перебування у незручній робочій позі 42% зміни при нормі до 25%; періодичне перебування у вимушеній робочій позі 25% зміни при нормі до 10%; нахили тулуба 125 разів за зміну, при допустимому - 51-100 разів. - пил переважно фібро генної дії: концентрація пилу переважно фібро генної дії з вмістом вільного діоксину кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично\-допустиму в 2,17 разів (4,11-4,33 мг\\м3 при ГДК 2.0 мг\\м3). Внаслідок незабезпечення належних умов праці (перевищення гранично допустимих норм праці на моєму робочому місці), Позивачу було заподіяно шкоду професійними захворюваннями та моральну шкоду. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, виражених у тривалому розладі його здоров`я. [PERSON] часто лікувався, але покращень не відчував, що призвело до стресу на ґрунті переживань і психологічного перевантаження, що викликало нервове виснаження та психічну роздратованість. Неналежне виконання працівниками з охорони праці своїх посадових обов`язків призвело до різкої, несподіваної і тривалої, в негативний бік, зміні звичного способу та якості життя. На теперішній час Позивач не працює, не має можливості як за станом здоров`я, так і за медичними показниками. Оскільки професійне захворювання у Позивача виникло внаслідок порушень норм охорони праці, допущених підприємством, де він працював, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці, тому свої моральні і душевні страждання Позивач, виходячи з критеріїв розумності та справедливості, оцінює в 320000,00 гривень та просить стягнути з АТ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» на його користь за спричинену моральну шкоду у зв`язку із ушкодженням здоров`я зазначену суму, без утримання усіх податків та обов`язкових платежів. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2023 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі доказами. Представник відповідача Литвиненко С.В. скористалась правом надання відзиву, який надійшов на адресу суду 27 червня 2023 року, в якому просить частково задовольнити позовні вимоги, стягнувши з Відповідача на користь Позивача моральну шкоду у розмірі 65325,00 гривень. У відзиві зазначила, що сума відшкодування моральної шкоди, зазначена Позивачем, недоведена та значно завищена, а сам Позивач звільнився з роботи за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію, а не внаслідок погіршення стану здоров`я. [PERSON] , укладаючи з Відповідачем трудовий договір, був повідомлений і ознайомлений під розпис про його права і обов`язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. При цьому, Позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та його наслідки. Окрім цього, представник Відповідача акцентує увагу на тому, що перед працевлаштуванням на підприємство Відповідача, Позивач мав стаж роботи (більше 9 років) у шкідливих умовах праці на іншому підприємстві, що також позначилось на виникненні у нього професійного захворювання. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] працював у Акціонерному товаристві «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» з 31.01.2010 по 02.08.2022 (12 років 06 місяців). Звільнено за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію за віком. Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 20.03.2023, встановлено причини виникнення професійного захворювання, а саме: - важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну, перевищувала на 7 кг і складала 37 кг при нормі до 30 кг; періодичне перебування у незручній робочій позі 42% зміни при нормі до 25%; періодичне перебування у вимушеній робочій позі 25% зміни при нормі до 10%; нахили тулуба 125 разів за зміну, при допустимому - 51-100 разів. - пил переважно фібро генної дії: концентрація пилу переважно фібро генної дії з вмістом вільного діоксину кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично\-допустиму в 2,17 разів (4,11-4,33 мг\\м3 при ГДК 2.0 мг\\м3). Відповідно до інформаційної довідки про умови праці від 27.09.2022 за №ДН/4.6.2/5585, наданої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, умови праці підземного кріпильника дільниці №5 проходки шахти «Гвардійська» («Козацька») шахто будівельного управління [PERSON] відносяться за вмістом аерозолю переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеня «шкідливі», за показниками мікроклімату - до 3 класу 1 ступеня «шкідливі», за показниками рівню шуму - до 3 класу 2 ступеня «шкідливі», за показниками рівня вібрації локальної до 3 класу 1 ступеня «шкідливі», за показниками важкості праці - до 3 класу 2 ступеня «шкідливі», за показниками напруженості праці - до 3 класу 2 ступеня «шкідливі». Загальна оцінка умов праці працівника відноситься - до 3 класу 2 ступеня «шкідливі». Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 24.01.2023 за №128, Позивачу було встановлено професійне захворювання: - Радикулопатія попереково-крижева та шийна з вираженими статико - динамічними порушеннями, стійким больовим і мязово-тонічним синдромами, вираженим периферичним нейросудинним синдромом верхніх кінцівок, нейродистрофією у вигляді двобічного плечелопаточного періартрозу, остеоартрозу у поєднанні з періартрозами ліктьових та колінних суглобів; - Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН першого-другого ступеня; - Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня ( з легким зниження слуху). Захворювання професійні. Відповідно до довідок МСЕК від 01.06.2023р. серії 12 ААА № 129509 та серії 12 ААВ №130966, Позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 65% (ХОЗЛ) та третя група інвалідності, з переоглядом 10.04.2024р. Відповідно до рекомендацій МСЕК, Позивач потребує «забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування». Протипоказана важка праця в умовах виробничого пилу, тривала хода, вимушена поза, переохолодження. З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки підставою виникнення професійного захворювання у позивача слугувало саме виконання нею трудових обов`язків значний період на підприємстві Відповідача, а отже наявні підстави, передбачені ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до статті 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Частинами 1, 3 статті 13 Закону України «Про охорону праці» визначено: роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 237-1КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Суд зауважує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»). Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди Позивачу підприємством - Відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Велика Палата Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду, у своїй постанові від 05 грудня 2018 року по справі №210/5258/16-ц (провадження №14-463 цс 18) зазначила: «Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України). Оцінюючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін його здоров`я, відсутності наявності динаміки покращення стану Позивача, постійний характер страждань, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності - 65%, значний період роботи (більше 12 років) у Відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, суд вважає необхідним визначити розмір компенсації у сумі 180 000,00 гривень що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Вищезазначене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») та Практичною інструкцією по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженою Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації. Стосовно питання про судові витрати суд зазначає наступне. Позивача згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 1800,00 гривень.

Outcome: partial