Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

24 березня 2023 року [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ТОВ "Укр Кредит Фінанс" про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору. В обґрунтування позовної заяви позивач [PERSON] вказав, що між ним та відповідачем 15 лютого 2021 року було укладено кредитний договір № 0624-8843, відповідно до якого відповідач (кредитодавець) мав надати позивачу (позичальнику) кошти у сумі 18 000,00 грн., які останній зобов`язується повернути до 07 березня 2021 року. Враховуючи, що при укладанні договору працівниками ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не було надано повної інформації щодо умов кредитування, позивач вважає, що його права, як споживача послуг, було порушено, а тому звертається до суду для захисту своїх прав та визнання вищезгаданого договору недійсним. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 753/4846/23 між суддями від 27 березня 2023 року, матеріали позовної заяви передано в провадження судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 29 березня 2023 року. 03 квітня 2023 року судом було постановлено ухвалу про передачу даної справи за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Постановою Київського апеляційного суду від 23 травня 2023 року було скасовано ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 квітня 2023 року, а справу було направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 30 травня 2023 року зазначена справа надійшла до вказаного суду. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12 червня 2023 року, справу було передано до провадження судді Шаповалової К.В. Ухвалою суду від 14 червня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 30 червня 2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Позивач не скористався своїм правом та не подав суду відповідь на відзив із викладенням заперечень проти доводів відповідача. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи позовної заяви, відзиву на позов, проаналізувавши надані у справі докази, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи таке. Звертаючись із позовом до суду, [PERSON] вказує, що 15 лютого 2021 року між ним та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» було укладено кредитний договір № 0624-8843, відповідно до п. 1 договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в кредит на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем комісію та проценти за користування кредитом, сума кредиту - 18 000 грн., Пунктом 2 договору зазначено, що строк кредиту становить 21 день. Підпунктом 3.1 передбачено термін сплати - 07 березня 2023 року. Позивач вважає, що при укладенні вказаного кредитного договору порушені його права як споживача. Зокрема відповідач порушив права позивача, оскільки не ознайомив його із положеннями Закону України "Про споживче кредитування", "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Позивач зазначає, що працівниками банку не було надано йому ознайомитися з правилами надання споживчих кредитів ТОВ "Укр Кредит Фінанс", які є невід`ємною частиною договору. Позивач вказує, що відповідачем були порушені вимоги ЗУ "Про захист прав споживачів". За таких підстав, позивач просить визнати недійсним кредитний договір від 15 лютого 2021 року № 0624-8843. Відповідач, заперечуючи проти заявлених позовних вимог та подаючи до суду відзив на позовну заяву просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, вказав, що як при укладенні договору, так і при наданні пропозиції про укладення договору, було дотримано вимог Законів України «Про захист прав споживача», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про захист персональних даних». Зазначив, що кредитний договір між сторонами укладений в порядку передбаченому ЗУ "Про електронну комерцію" та відповідно до правил про надання споживчих кредитів, складають єдиний договір. Договір був укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - веб-сайту відповідача, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як одне ціле. Позивачем на сайті відповідача самостійно було створено особистий кабінет, заповнено заявку на отримання кредиту, надано підтвердження про ознайомлення з офертою відповідача. Відповідач зазначає, що вся актуальна інформація щодо діючої угоди доступна в особистому кабінеті позивача на сайті відповідача. Щодо тверджень позивача про те, що відповідач веде нечесну підприємницьку діяльність та не надає споживачам інформацію до укладення договору про споживчий кредит відповідно до ЗУ "Про споживче кредитування", відповідач зазначає, що згідно п.2 частини першої статті 9 ЗУ "Про споживче кредитування" зазначається, що споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з інформацією необхідною для отримання кредиту споживачем для прийняття усвідомленого рішення. Відповідач зазначає, що окрім даного договору, між позивачем та відповідачем було укладено ще два кредитні договори, які були укладені на аналогічних умовах та виконані сторонами в повному обсязі. Зазначив, що ним не здійснювалося нарахування штрафних санкцій всупереч вимогам, які передбачені законодавством. Судом встановлено, що 15 лютого 2021 року між ним та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» було укладено кредитний договір № 0624-8843. Відповідно до п. 1 договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в кредит на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем комісію та проценти за користування кредитом. Пунктом 2 договору зазначено, що строк кредиту становить 21 день. Підпунктом 3.1 передбачено термін сплати - 07 березня 2023 року. Підпунктом 3.2 передбачено, що сума кредиту становить 18 000 грн. Нараховані проценти - 7560 грн (п.п. 3.3), разом до сплати - 25560 грн. (п.п.3.5). Пунктом 4 договору передбачено, що протягом строку кредиту фіксована процентна ставка складає 2% від непогашеної суми кредиту за кожен день користування. Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування позичальнику суми кредиту до закінчення визначеного кредитним договором строку, на який надається кредит. Річна процентна ставка складає 730%. Пунктом 12 договору передбачено, що за порушення умов кредитного договору сторони несуть відповідальність, встановлену договором, Правилами та чинним законодавством. Пунктом 13 встановлено, що цей кредитний договір та Правила разом складають єдиний договір (надалі - Договір) та визначають усі істотні умови Договору. Укладаючи цей Кредитний Договір, Позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті Кредитодавця (https://creditkasa.ua). повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним. Пункт 16 договору передбачає, що позичальник підтверджує, що до укладання договору уважно ознайомився з тексом Кредитного Договору та Правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема, частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Як вбачається зі змісту кредитного договору кредит був наданий позичальнику (позивачу) виключно за допомогою веб-сайту кредитодавця (відповідача), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Факт укладання кредитного договору від 15 лютого 2021 року сторонами у справі не оспорюється. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування відсотків та інші платежі відповідно до договору, у разі наявності. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Частинами першою, другою статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Частинами третьою-шостою статті 11 Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Згідно з п. 2 частини першої статті 12 Закону «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 статті 3 Закону «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно- цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Позивач підписав кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором (у відповідності до статті 12 Закону). Окрім того, електронним підписом одноразовим ідентифікатором позивачем було підписано і паспорт споживчого кредиту, у якому зазначені умови договору, порядок повернення кредиту та інша інформація. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 9 ЗУ "Про споживче кредитуваня" споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Крім того, відповідно до пункту 16 кредитного договору вбачається, що позичальник підтверджує, що до укладання договору уважно ознайомився з текстом кредитного договору та правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою статті 12 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та статтею 9 ЗУ "Про споживче кредитування", що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Також судом під час розгляду справи встановлено, що пунктом 11.2 договору передбачено, що кредитодавець має право на кожен 10-й (десятий) день існування прострочення, включаючи день виникнення та погашення прострочення, нараховувати, а позичальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 10% (десяти відсотків) від суми кредиту, однак у цілому не більше 50% (п`ятдесяти відсотків) суми кредиту (з врахуванням сплачених штрафів за весь строк користування Кредитом). Відповідно п.2 частини другої статті 21 ЗУ «Про споживче кредитування», сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. В свою чергу, відповідачем дотримано вимоги щодо встановлення розміру нарахування неустойки, що у цілому не перевищує 50% (п`ятдесяти відсотків) суми кредиту (з врахуванням сплачених штрафів за весь строк користування Кредитом) у відповідності до ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування». Крім того, відповідно до прийнятого Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення короновірусної хвороби кредитодавцем не нараховуються штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором у період з 01 березня 2020 року по останній календарний місяць (включно), в якому завершується дія карантину. Як зазначив у відзиві відповідач, ним не здійснювалося нарахування штрафу за прострочення виконання зобов`язань, згідно вищезгаданого закону, а сума неустойки (штрафу) за договором становить - 0 грн. Крім того, суд зауважує, що відповідно до статті 15 ЗУ "Про споживче кредитування" споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від договору про споживчий кредит споживач повідомляє кредитодавця у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг") до закінчення строку, встановленого частиною першою цієї статті. Протягом семи календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від договору про споживчий кредит споживач зобов`язаний повернути кредитодавцю грошові кошти, одержані згідно з цим договором, та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Відповідно до пункту 8 кредитного договору позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладання договору відмовитись від кредитного договору без пояснення причин. Позивачем не надано суду доказів надсилання відповідного повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору, зокрема і в тому числі у зв`язку із встановлення ним після підписання договору порушень, які стали підставою для подання цього позову. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною першою статті 215 ЦК України установлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті цього Кодексу. Згідно із частинами першою, четвертою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який укладається в письмові формі (ст. 1055 ЦК України). Згідно із частиною другою статті 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Як вбачається із наданої роздруківки з електронного файлу з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Укр Кредит Фінанс"», позивач [PERSON] підписав кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Після підписання кредитного договору одноразовим ідентифікатором, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті позивача та перераховані кошти, відповідно до умов договору. Нормою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Спірний кредитний договір підписаний сторонами в електронній формі, електронним підписом одноразовим ідентифікатором, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору; умови кредитного договору містять повну інформацію щодо умов кредитування, а тому відсутні підстави для визнання кредитного договору недійсним. Статтею 205 ЦК України щодо форм правочину, способу волевиявлення встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку, що кредитний договір від 15 лютого 2021 року № 0624-8843, був укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та не порушують вимог Закону України "Про захист персональних даних". За таких обставин, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини справи, належність, допустимість, достовірність кожного наданого сторонами доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами фактів, на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а відтак суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. На підставі статті 141 ЦПК України, оскільки позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судовий збір компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed