Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

Орган опіки та піклування в особі Корюківської міської ради Чернігівської області звернувся до суду в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про відібрання малолітньої дитини у батьків без позбавлення їх батьківських прав. Свої вимоги мотивують тим, що [PERSON] та [PERSON] не створюють умов для забезпечення проживання малолітньої дитини, її повноцінного розвитку, зловживають спиртними напоями. 12.06.2023 року надійшло звернення від районного педіатра КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Корюківський центр сімейної медицини» Корюківської міської ради [PERSON] про те, що [PERSON] і [PERSON] перебувають у стані алкогольного сп`яніння, у будинку, де перебуває новонароджена дитина, відсутні умови для її проживання. 14.06.2023 року на засіданні виконавчого комітету Корюківської міської ради було прийняте рішення №214 про негайне відібрання дитини від батьків без позбавлення батьків батьківських прав та направлення малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] до закладів соціального захисту (КНП «Прилуцький обласний будинок Дитини «Надія»). Представник позивача в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не прибули. Відзиву на позовну заяву не подали. Представники третіх осіб надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Враховуючи позовні вимоги позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, беручи до уваги відсутність відповідачів, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та відзиву не подали, суд приходить до висновку про можливість заочно розглянути справу відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, враховуючи вказане, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що в [ADDRESS] без реєстрації проживає сім`я [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] [PERSON] зареєстрований в м. Мена Корюківського району Чернігівської області. [PERSON] поступила до пологового відділення Корюківської центральної районної лікарні 12.05.2023 року без документів (був відсутній паспорт громадянина України, не перебувала на обліку як вагітна). Місцем проживання родини було названо [ADDRESS] . Як було пізніше повідомлено до Центру надання соціальних послуг Корюківської міської ради, перед цим родина [PERSON] проживала в с. Трудовик Корюківського району, але через вживання ними спиртних напоїв, не підтримання елементарного санітарного порядку в будинку, де вони проживали, їх звідти виселили. Як було встановлено, у подружжя [PERSON] відсутні будь-які документи, що засвідчують особу. Тому державну реєстрацію народження дитини провести було неможливо. Комісійно місце проживання родини [PERSON] було обстежено 16.05.2023 року. Було виявлено, що помешкання не пристосоване для проживання новонародженої дитини: відсутні елементарні умови, немає ні постільної білизни, ні дитячого одягу, ні засобів гігієни, ні продуктів. Батькам [PERSON] було запропоновано до вирішення питання облаштування їх житла, придбання всього необхідного для дитини та оформлення документів батьків направити дитину до державного закладу. Батьки відмовились. Дитина була переведена з пологового відділення до педіатричного відділення Корюківської Центральної районної лікарні, де стала перебувати разом з матір`ю. 07.06.2023 року [PERSON] звернувся до відділу соціальних служб Центру надання соціальних послуг Корюківської міської ради і повідомив, що вони облаштували помешкання для проживання малолітньої дитини, мають необхідний одяг для дитини та предмети побуту, а також оформили документи на себе (АD-картки) та провели державну реєстрацію народження малолітньої дитини. 08.06.2023 року будинок, в якому мала проживати родина [PERSON] , був обстежений. Було відмічено, що в будинку є необхідні для дитини речі, чисто. Дитина може проживати в таких умовах. І 08.06.2023 року дитина була повернута її батькам в [ADDRESS] . 12.06.2023 року надійшло звернення від районного педіатра КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Корюківський центр сімейної медицини» Корюківської міської ради [PERSON] про те, що [PERSON] і [PERSON] перебувають у стані алкогольного сп`яніння, у будинку, де перебуває новонароджена дитина, відсутні умови для її проживання. Комісією у складі начальника Служби у справах дітей Корюківської міської ради [PERSON], фахівця з соціальної роботи відділу соціальних служб ЦНСП Корюківської міської ради [PERSON], лікаря-неонатолога КНП «Корюківська центральна районна лікарня» [PERSON] , старости Брецького старостинського округу [PERSON] сім`я [PERSON] була обстежена комісійно. О 8.30 ранку батько дитини, її мати були помічені в можливому стані алкогольного сп`яніння. В будинку було помічено побитий посуд, побита шафа; стіни, підлога, речі (в т.ч і дитячі) були в крові, в блювоті. Кругом в помешканні був безлад. Залишки їжі були на стінах та шторах. Новонароджена дитина разом з матір`ю була доставлена до дитячого відділення Корюківської ЦРЛ. Мати дитини пройшла медичне дослідження на наявність алкогольного сп`яніння. Було виявлено 1,4% рівня алкоголя. 14.06.2023 року на засіданні виконавчого комітету Корюківської міської ради було прийняте рішення №214 про негайне відібрання дитини від батьків без позбавлення батьків батьківських прав та направлення малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до закладів соціального захисту (КНП «Прилуцький обласний будинок Дитини «Надія»). Згідно Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально забезпечувати та утримувати її. Відповідно до статті 170 Сімейного кодексу України суд може прийняти рішення про відібрання дітей у батьків, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Право на звернення до суду з відповідним позовом має орган опіки та піклування Виходячи з викладеного вище, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] не створюють умов для забезпечення проживання малолітньої дитини, її повноцінного розвитку, зловживають спиртними напоями, тому Корюківська міська рада Чернігівської області вважає, що є всі необхідні підстави для негайного відібрання дитини [PERSON] , [INFO] від її батьків [PERSON] та [PERSON] , які проживають в [ADDRESS] . Частини 1, 2 ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства" вказують, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідальність батьків за виховання дітей, яка в однаковій мірі покладається як на матір, так і на батька, визначена і в ст. ст.9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 780-ХІІ 27.02.1991 року. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. При задоволені позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. За пунктом 2 частини першої статті 164 СК України підставою для відібрання дитини від батьків є ухилення ними від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У частині 2 пункту 16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про переконливість наданих позивачем доказів та необхідність відібрання у відповідачів малолітньої дитини без позбавлення їх батьківських прав. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь держави. Відповідачам необхідно роз`яснити, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за їх письмовою заявою. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Outcome: approved