Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

У серпні 2022 року [PERSON] звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову вказала, що між вона з [PERSON] перебувала в шлюбі, який зареєстрований 11.06.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області, який розірвано рішенням Подільського районного суду м. Києва від 28.04.2021 у справі № 758/3342/21. За час шлюбу 03.03.2015 спільними коштами для потреб сім`ї придбано автомобіль Opel Insignia Sports Tourer, 2015 року випуску, кузов - універсал, об`єм дизельного двигуна 1956 кв.см, автоматична КПП. Вказує, що актуальна вартість вказаного автомобіля марки становить 403 001,00 грн, на підтвердження чого надала висновок суб`єкта оціночної діяльності про вартість оцінюваного майна, виконаним на замовлення позивача. Просить суд в порядку поділу спільного майна подружжя визнати зазначений автомобіль спільною сумісною власністю подружжя та поділити його шляхом сплати позивачу компенсації вартості 1/2 частини вартості, а саме стягнути з [PERSON] на її користь 201 500,50 грн. Ухвалою суду від 31 серпня 2022 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. 21 жовтня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій [PERSON] просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та не погодився з суму вартості автомобіля, оскільки його було придбано за 5 250 Євро, що за курсом на дату придбання складало 144 141,90 грн. Після тривалої експлуатації, автомобіль було відчужено за ринковою ціною в сумі 120 000,00 грн. Ухвалою суду від 17 січня 2023 року у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Житомирському НКДЕЦ МВС України (м. Житомир, вул. Старий бульвар, 18), провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 28 лютого 2023 року проведення експертизи доручено експертам Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. 05 квітня 2023 року цивільна справа повернулась до суду разом із висновком експерта від 30.03.2023 № СЕ-19/106-23/4019-АВ. 28 червня 2023 року представником позивача - адвокатом Божок Л.В. подано заяву про збільшення позовних вимог, в якому вона просила визнати автомобіль Opel Insignia Sports Tourer, 2015 року випуску, спільною сумісною власністю подружжя та поділити його шляхом сплати позивачу компенсації вартості 1/2 частини вартості, а саме стягнути з [PERSON] на її користь 293 100,00 грн. У судове засідання представник позивача - адвокат Божок Л.В. не з`явилася, подала до суду заяву, в які позовні вимоги, з врахуванням заяви про їх збільшення, підтримала та просила здійснювати розгляд справи без участі сторони позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що ним придбано автомобіль Opel Insignia Sports Tourer, 2015 року випуску, за загальну вартість 291 072,00 грн, з яких 215 250,00 грн вартість самого автомобіля, 75 822,10 - платежу за розмитнення, подав відповідні доказ. Не заперечував проти стягнення з нього 1/2 вартості автомобіля, а саме суми 145 536,00 грн. Разом з цим, просив здійснювати розгляд справи без його участі. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на законності і повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному ЦПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який зареєстрований 11.06.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області, який розірвано рішенням Подільського районного суду м. Києва від 28.04.2021 у справі № 758/3342/21. За час шлюбу 03.03.2015 спільними коштами для потреб сім`ї придбано автомобіль Opel Insignia Sports Tourer, 2015 року випуску, кузов - універсал, об`єм дизельного двигуна 1956 кв.см, автоматична КПП. Згідно роз`яснень, викладених у п. 23 постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до ч. 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Згідно з ст. 63 СК України дружина і чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Пунктом 30 постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року передбачена рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. Згідно з п. 19 та п. 22 Постанови, вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України Отже, судом встановлено, що за час перебування у шлюбі сторонами було придбано автомобіль Opel Insignia Sports Tourer, 2015 року випуску. Відповідачем в ході розгляду справи не заперечувався режим спільного майна стосовно вказаного майна, тому з огляду на викладене, позивач набуває право на отримання компенсації вартості її частки у спільному майні подружжя. Як вбачається з відповіді Територіального сервісного центру № 3245 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС, [PERSON] 03.09.2022 здійснив перереєстрацію транспортного засобу Opel Insignia Sports Tourer, номерні знаки [NUMBER] , на нового власника по договору купівлі-продажу та вказав вартість 120 000,00 грн. Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Саме таку правову позицію висловила Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 3 жовтня 2018 року по справі № 127/7029/15-ц. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 755/20923/14-ц (провадження № 61-10442св18), від 09 грудня 2020 року у справі № 301/2231/17 (провадження № 61-5392св19), від 07 квітня 2021 року у справі № 402/849/18 (провадження № 61-8383св19), в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), суд касаційної інстанції дійшов таких висновків: - у справі № 755/20923/14-ц: при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів, витребування цього майна у третіх осіб з підстав його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Отже, за відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна; - у справі № 127/7029/15-ц: у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні; - у справі № 301/2231/17: у випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) зазначено, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні. - у справі № 402/849/18: у разі, коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що у договорі купівлі-продажу автомобіля визначена вартість його продажу. Водночас суди не врахували, що у договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а також на момент поділу майна вартість автомобіля може змінитися, а тому під час вирішення спору суд зобов`язаний був врахувати дійсну його вартість. Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди безпідставно не застосували до спірних правовідносин правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18). Звертаючись до суду з позовом, позивач на обґрунтування вартості спірного автомобіля надала звіт про оцінку майна, за яким середня ринкова вартість транспортного засобу становить 489 530 грн. Відповідач на спростування розміру ринкової вартості автомобіля інших доказів суду не надав, не звертався із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи, не надав суду заперечень щодо звіту про оцінку транспортного засобу, а тому Верховний Суд дійшов висновку, що саме ці обставини, з`ясовані судами на підставі звіту, підлягали врахуванню ними під час визначення належного розміру компенсації частини спільного майна колишнього подружжя. Висновком експерта Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 30.03.2023 № СЕ-19/106-23/4019-АВ визначено середню ринкову вартість автомобіля Opel Insignia Sports Tourer, 2015 року випуску, кузов універсал, об`єм двигуна 1956см3, автоматична КПП, на 29.03.2023 складає 586 200,00 грн. Даний висновок суд приймає до уваги оскільки при його складані експерт попереджався про кримінальну відповідальність, жодних зауважень чи клопотань про проведення додаткової або повторної експертизи сторони не заявляли. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. З урахуванням викладено, беручи до уваги, що транспортний засіб було придбано в період перебування подружжя у шлюбі, він є об`єктом спільної сумісної власності, а тому кожна зі сторін мала рівні права на нього, відповідач без відома позивача відчужив цей автомобіль, суд приходить до висновку, що стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 1/2 частки вартості транспортного засобу у сумі 293 100,00 грн. Виходячи з вищевикладеного, суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2 015,01 грн.

Outcome: approved