Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом (в новій редакції), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її матір [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на її майно. Згідно з заповітом, [PERSON] усе своє майно, де б воно не знаходилося, і з чого воно б не складалося, заповіла позивачці. До складу спадщини включається житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , де проживала та була зареєстрована по дату смерті матір позивача. Інші особи, які могли б претендувати на спадщину, відсутні. Зазначає, що заяву про прийняття спадщини подала лише вона, інформація про інших спадкоємців у нотаріальній конторі відсутня, а тому позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] . Позивачка звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про спадщину. Проте постановою від 18.10.2022 № 1234/02-31, виданою державним нотаріусом Вінницької нотаріальної контори Когутницьким Є.В., їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку, у зв`язку з тим, що не виділена (визначена) частка спадкодавця [PERSON] у спільному майні. Так, вказаний житловий будинок належав позивачці та її матері, [PERSON] , на праві спільної власності на підставі рішення Народного суду Вінницького району у справі № 2- 220/1976 від 29 березня 1976 року, яким було затверджено мирову угоду між матір`ю позивачки, [PERSON] , та батьком позивачки, [PERSON] , згідно з якою останній передав позивачці свою частку у житловому будинку, однак розмір часток в спільній власності на вказаний житловий будинок між колишнім подружжям не визначався, було лише зазначено перелік кімнат, які входять до частки кожного із співвласників. Провести розрахунок часток кожного співвласника є неможливим на даний час в зв`язку із смертю матері позивачки, як співвласниці даного житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, а право власності на житловий будинок, згідно відповіді КП «Вінницьке обласне об`єднання бюро технічної інвентаризації», станом на 31.12.2012 та з 16.04.1975 зареєстровано за його попереднім співвласником - батьком позивачки, [PERSON] , та згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.02.2023, відомості про житловий будинок за вищевказаною адресою не внесені в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Тобто перереєстрації житлового будинку на нових співвласників (позивачку та її матір [PERSON] ) здійснено не було. Разом з тим, позивач вказує, що чинним на дату прийняття вищезазначеного рішення Народного суду Вінницького району у справі № 2-220/1976 від 29.03.1976 законодавством УРСР виникнення права власності на будівлі та споруди не залежало від державної реєстрації, а тому вона з матір`ю набули право власності на відповідні частки в спільному майні на підставі вищевказаного рішення суду, яке є правовстановлюючим документом. Щодо визначення розміру частки в праві спільної власності, позивач, посилаючись на ч. 1 ст. 357, ст. 370 ЦК України, а також п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», зазначає про рівність часток кожного з співвласників. За вказаних обставин позивач просить суд визнати, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на дату своєї смерті була власником 1/2 частки у праві спільної власності на вищевказаний житловий будинок, та визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 (одну другу) частки у вищезазначеному житловому будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами на підставі рішення Народного суду Вінницького району від 29 березня 1976 року в справі № 2-220/1976 (з врахуванням поданого представником позивача клопотання про допущення помилки (описки) в позовних вимогах) (а.с. 40 - 46, 92 - 95). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 01.03.2023 за наслідком усунення недоліків позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження (а.с. 77). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 24.05.2023 закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 102). В судове засідання учасники справи не з`явились. Представник позивача, адвокат Нечай М.В. попередньо подала суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності позивача та його представника за наявними матеріалами справи (а.с. 82 - 84). Представник відповідачав судове засідання не з`явився, однак подав заяву про здійснення розгляду справи без участі селищної ради, зазначивши, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с. 97). Положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Батьками позивача [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про укладення шлюбу, згідно якого позивач змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 24, 25). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , в м. Київ, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)(а.с. 54). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , в смт Турбів Липовецького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Вінницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 55). За життя [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, а саме: все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалось, і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті, заповіла [PERSON] , що підтверджується копією відповідного заповіту (а.с. 56). Відповідно до копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 03.04.2021, заведено спадкову справу № 137/2021 у Вінницькій районній державній нотаріальній конторі (а.с. 57). Згідно копії довідки про надання інформації державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Березовської Л.М. від 22.07.2022 № 801/02-14, заяву про прийняття спадщина подала [PERSON] . Відомостей про інших спадкоємців в нотаріальній конторі немає (а.с. 58). Відповідно до копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого Вінницьким відокремленим підрозділом КП «ВООБТІ» станом на 19.09.2022 на замовлення [PERSON] , будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в цілому складається з житлового будинку літера «А», прибудови літера «а», ганку, сараю літера «Б», погребу з шиєю літера «П», огорожі № 2, воріт № 3, хвіртки № 4 (а.с. 59 - 63). Згідно копії рішення Народного суду Вінницького району від 29.03.1976, справа № 2-220/1976, затверджено мирову угоду, за якою [PERSON] відмовляється від своєї частини будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , тобто належна йому частина будинку кімната 1-2, кухня 1-3, і передав їх на праві особистої власності своїй дочці [PERSON] [PERSON] виділяється на праві особистої власності з вищезгаданого будинковолодіння кімната 1-1, комора 2-2, веранда 2-1, погріб 3 (а.с. 64). Відповідно до копії довідки Вінницького відокремленого підрозділу КП «ВООБТІ» № 13 від 03.06.2022, згідно матеріалів інвентаризаційної (реєстраційної) справи № 1720, станом на 31.12.2012, реєстрація права власності на житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] , за [PERSON] Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» не проводилась. Згідно матеріалів інвентаризаційної (реєстраційної) справи № 1720, станом на 31.12.2012, право власності на вище зазначений об`єкт нерухомості, 16.04.1975 року зареєстровано в цілому Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок виданого виконавчим комітетом Вороновицької селищної Ради депутатів трудящих 16 квітня 1975 року на підставі рішення № 7 від 11 квітня 1975 року. Станом на 27.03.1975 Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» проведено технічну інвентаризацію зазначеного вище об`єкта нерухомості на підставі заяви від [PERSON] (а.с. 65). Згідно копії довідки Вороновицької селищної ради від 29.08.2022 № 179/02-29/22, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 1963 року по день смерті [INFO] (а.с. 66). Відповідно до копії довідки Вороновицької селищної ради від 27.10.2022 № 230/02-29/22, за будинковолодінням за адресою: [ADDRESS] рахується земельна ділянка площею 0, 15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка перебувала в користуванні [PERSON] по день смерті [INFO] (а.с. 67). Згідно копії довідки Вороновицької селищної ради від 27.10.2022 № 231/02-29/22, [PERSON] була зареєстрована по день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 68). Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.10.2022 № 1234/02-31, державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницьким Є.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , померлій [INFO] . Постанова мотивована тим, що у рішенні Народного суду Вінницького району, копія якого надана як документ, що посвідчує право власності померлої на частку спадкового будинку, не визначено розмір частки, яка перейшла у власність [PERSON] . До того ж, з наданої довідки КП «ВООБТІ» вбачається, що право власності на цілий спадковий житловий будинок зареєстровано 16.04.1975 року за [PERSON] . За [PERSON] право на частку будинку зареєстровано не було (а.с. 69 - 70). Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.02.2023, відомості про житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , відсутні (а.с. 73). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Вирішуючи заявлені позовні вимоги в частині визнання, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на дату своєї смерті була власником 1/2 частки у праві спільної власності на житловий будинок, суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.06.2021, справа № 570/997/19. Так, заявляючи вказані позовні вимоги, позивачем не враховано, що в такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України, цивільна правоздатність [PERSON] припинилася 17.01.2021, що свідчить про неможливість визначення її частки у праві спільної власності на спірний житловий будинок, тому в цій частині в задоволенні позову слід відмовити. При цьому позивач не позбавлений права на захист своїх спадкових прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування, оскільки даною позовною заявою такої вимоги не заявлено. Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 18.12.2013 у справі № 6-137цс13, право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. В постанові ВС, постановленої у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в справі № 557/1209/16-ц від 10.10.2018, також зроблено правовий висновок про те, що право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права. Судом встановлено, що в 1975 році право власності на спірний житловий будинок в цілому було зареєстровано за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право особистої власності та в подальшому в судовому порядку здійснено його поділ як спільного майна подружжя, в ході якого [PERSON] відмовився від своєї частини будинковолодіння і передав її на праві особистої власності своїй дочці [PERSON] , що підтверджується рішенням Народного суду Вінницького району від 29.03.1976. Згідно ст. 112 ЦК УРСР в редакції 1963 року, чинній на час набуття права власності на спірний житловий будинок, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Згідно ст. 113 ЦК УРСР в редакції 1963 року, чинній на час набуття права власності на спірний житловий будинок, володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди - спір вирішується судом. Не може бути встановлено такий порядок користування жилим будинком, при якому учаснику спільної часткової власності виділяються в користування тільки непридатні для проживання або підсобні приміщення (підвал, коридор, комора тощо). Кожний учасник спільної часткової власності відповідно до своєї частки має право на доходи від спільного майна, відповідає перед третіми особами по зобов`язаннях, пов`язаних з спільним майном, і повинен брати участь у сплаті всякого роду податків і платежів, а також у витратах по утриманню і зберіганню спільного майна. Кожний учасник спільної часткової власності має право на оплатне або безоплатне відчуження іншій особі своєї частки в спільному майні. Однак частки у праві спільної власності на будинок у вказаному рішенні суду визначено не було. В подальшому, в тому числі після прийняття в 2004 році Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державної реєстрації права власності на будинок проведено не було, отже позивачу разом з [PERSON] будинок належав на праві спільної власності з виділенням в користування вказаних в рішенні приміщень кожному із співвласників, без визначення розміру часток кожного співвласника. Враховуючи, що позивач [PERSON] у 1976 році на підставі відповідного рішення суду набула у власність частку в праві спільної власності на житловий будинок, розмір якої визначено не було, та оскільки для оформлення права власності позивач потребує визначення частки у праві спільної власності, та враховуючи виділені кожному співвласнику приміщення, суд вважає, що розмір частки кожного співвласника є рівним та становить 1/2 частку в праві спільної власності на спірне майно. При цьому, в зв`язку зі смертю іншого співвласника, захист прав позивача на набуту за рішенням суду від 29.03.1976 частку в праві спільної власності на житловий будинок можливий шляхом визнання за нею права власності на відповідну частку в праві спільної власності на спірне майно, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Тому позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на 1/2 частку спірного житлового будинку на підставі рішення Народного суду Вінницького району від 29.03.1976 підлягають задоволенню. В зв`язку з відсутністю клопотання про розподіл судових витрат, суд не вирішує питання їх розподілу. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: partial