Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

Адвокат Тищенко Ю.П, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Соснівського районного суду м.Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат. В обґрунтування позовної заяви вказує, що у травні 2020 року [PERSON] звернулася до Соснівського районного суду міста Черкаси з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики від 11.02.2019 року та трьох процентів річних від простроченого грошового зобов`язання за період з 12.02.2020 року по 12.03.2020 року. Крім того, позивач просила суд відшкодувати судові витрати у вигляді судового збору та витрати на правничу правову допомогу. Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 12 жовтня 2020 року у справі № 712/4267/20 позовні вимоги [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) заборгованість за договором позики від 11 лютого 2019 року у розмірі 135 000 грн., три проценти річних за період із 12 лютого 2020 року по 12 березня 2020 року 331 грн. 97коп., судові витрати у виді судового збору 1 353 грн. 32 коп., судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу 12 752 грн. 10 коп., а всього стягнуто 149 437 грн. 39 коп. Рішення набрало законної сили 24.11.2020 року. У зв`язку з невиконанням [PERSON] рішення суду у добровільному порядку. Позивач 15 січня 2021 року звернулася із заявою про примусове виконання даного рішення до приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Юлії Володимирівни. 20.01.2021 року було відкрито виконавче провадження № 64214408 з виконання виконавчого листа № 712/4267/20 від 24 грудня 2020 року, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси та примусового стягнення з Відповідача суми боргу. Як вбачається із інформації про виконавче провадження, станом на 09.02.202 року ВП № 64214408 є відкритим, що свідчить про невиконання [PERSON] зобов`язань, що виникли у нього на підставі рішення суду та виконавчого листа від 24.12.2020 року. Крім того, 13.02.2023 року представник [PERSON] - адвокат Тищенко Ю.П. звернувся до приватного виконавця із адвокатським запитом № 01-13/02 з метою отримання актуальної офіційної інформації про хід даного виконавчого провадження, а також про розмір заборгованості [PERSON] у вказаному ВП. Так, зазначається, що 16.12.2022 та 31.01.2023 року приватним виконавцем частково стягнуто кошти із [PERSON] та перераховано на рахунки [PERSON] .. Проте, попри вказані стягнення, станом на 15.02.2023 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 135606,22 грн. що підтверджується листом-відповіддю № 353/02-01 на адвокатський запит. Таким чином, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.10.2020 року у справі №712/4267/20 не виконувалось відповідачем починаючи з 25.11.2020 року по дату першого стягнення, реалізованого приватним виконавцем, тобто по 16.12.2022 року. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позо про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення Позивач вказує, що в даному випадку, рішення суду не виконувалось відповідачем з моменту набрання рішенням суду законної сил (з 25.11.2020 року) до моменту здійснення стягнення приватним виконавцем (16.12.2022 року), у зв`язку з чим, виходячи із загальної суми заборгованості у розмірі 149 437 грн. 39коп., позивачем було розраховано 3% річних у розмірі 9 222,93 грн. та інфляційні збитки у розмірі 59 116,85 грн., що підлягають до сплати відповідачем за прострочення виконання рішення суду. Так, вважають, що наявні усі правові підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача грошових коштів у розмірі 68 339 грн. 78 коп., як відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду. У зв`язку з наданням професійної правничої допомоги адвокатським об`єднанням «Тищенко та Шимановський» у відповідності до умов договору про надання правничої/правової допомоги № 02/02-1 від 02.02.2023 року позивач поніс витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Враховуючи вищевикладені обставини, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь 3% річних у розмірі 9 222,93 грн. та інфляційні збитки у розмірі 59 116,85 грн., а всього - 68 339 грн. 78 коп., а також судові витрати. 13.042023 року ухвалою судді Соснівського районного суду м.Черкаси справу передано за підсудністю до Придніпровського районного суду м.Черкаси. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи №712/1720/23, визначено суддю Демчика Р.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.5.2023 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач та його представник, не з`явилися, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомленими в установленому законом порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку - шляхом направлення судової повістки за останнім відомим місцем проживання. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача [PERSON] , повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, та зі згоди позивача щодо такого порядку розгляду справи, викладеної в позовній заяві. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 12 жовтня 2020 року у справі № 712/4267/20 позовні вимоги [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) заборгованість за договором позики від 11 лютого 2019 року у розмірі 135 000 грн., три проценти річних за період із 12 лютого 2020 року по 12 березня 2020 року 331 грн. 97 коп., судові витрати у виді судового збору 1 353 грн. 32 коп., судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу 12 752 грн. 10 коп., а всього стягнуто 149 437 грн. 39 коп. Рішення набрало законної сили 24.11.2020 року. 20.01.2021 року відкрито виконавче провадження №64214408 за виконавчим листом №712/4267/20 від 24.12.2020, виданим Соснвським районним судом м.Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 11 лютого 2019 року в сумі 135000 грн., три процента річних за період із 12 лютого 2020 року по 12 березня 2020 року - 331 грн. 97 коп., судові витрати у виді судового збору 1 353 грн. 32 коп., судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу 12 752 грн. 10 коп., а всього стягнуто 149 437 грн. 39 коп. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також з угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а тому її приписи поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 14-16цс18 (686/21962/15-ц) щодо необхідності відступити від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20.01.2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц висловила правову позицію, що положеннями статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання не залежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Згідно правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 19.07.2018 року у справі № 910/9734/17 - оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. В постанові Верховного Суду від 06.11.2018 року у справі № 910/9947/15 висловлено наступне «Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 12 жовтня 2020 року у справі № 712/4267/20 позовні вимоги [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] заборгованість за договором позики від 11 лютого 2019 року у, три проценти річних за період із 12 лютого 2020 року по 12 березня 2020 року, судові витрати у виді судового збору, судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомоги, а всього стягнуто 149 437 грн. 39 коп. До цього часу вищезазначене рішення суду в повному обсязі не виконано, що підтверджується листом від 15.02.2023 року № 353/02-08, за підписом приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Ю.В. відповідно до якого, відповідач станом на 15.02.2023 року, не сплатив [PERSON] на виконання рішення суду 135606.22 грн. Суд враховує наданий позивачем розрахунок та розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. Основна сума заборгованості за період з 25.11.2020 до 15.12.2022 з якої здійснюється розрахунок складає 149437, 39 грн. Розрахунок 3 % річних за користування грошовими коштами. За період з 25.11.2020 до 15.12.2022 року має здійснюватися по формулі: (сума заборгованості) x 3% x (кількість днів прострочення) : (кількість днів у році) і визначена позивачем сумі 9222.93 грн. Індекс інфляції за весь період (100,9 : 100) x (101,30 : 100) x (101.00 : 100) x (101.70 : 100) x (100.70 : 100) x (101.30 : 100) x (100,20 : 100) x (100.10 : 100) x (99.80 : 100) x (101,20 : 100) x (100.90 : 100) x (100.80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101.60 : 100) x (104.50 : 100) x (103.10 : 100) x (102.70 : 100) x (103.10 : 100) x (100,70 : 100) x (101.10 : 100) x (101,90 : 100) x (102,50 : 100) х (100.70:100) = 1.39559611. Інфляційне збільшення 149437.39 x 1,39559611- 149437.39 = 59116.85 грн. З урахуванням вищевикладеного, позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення в загальній сумі 68339.78 грн. в межах заявлених позовних вимог. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір, що був сплачений позивачем при звернені до суду у розмірі 1073.60 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved