Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

6 лютого 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, поз вимоги по якій було збільшено 30.06.2023 року, в якій він просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дитини у розмірі 6 000 грн. щомісячно, а також заборгованість по аліментам на утримання дитини за минулий час у розмірі 58 000 грн., починаючи з 01.09.2022 року по 01.07.2023 рік. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Фактичні шлюбні відносини з відповідачкою припинилися у березні 2022 року. Дитина проживає разом з батьком та знаходиться на його повному забезпеченні, оскільки відповідачка переїхала жити до своєї матері в м. Нижньовартівськ Ханти-Мансійського автономного округу в Російській Федерації. Відповідачка матеріальну допомогу на утримання сина не надає, домовитись про добровільну сплату аліментів не вдається. Вважає, що крім аліментів, відповідачка повинна сплатити аліменти за період який вона не проживала разом із малолітнім сином, тобто з 28.09.2022 року по 01.07.2023 рік., а тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. 15.06.2023 року представник відповідачки - адвокат Кононенко О.Р. надала відзив на позовну заяву в якому відповідачка не погоджується із позовом, вважає, що позивачем не доведено підставність позовних вимог, зокрема, те, що вона не надає матеріальної допомоги. Вказує, що з жовтня 2022 року по травень 2023 року, кожного місця вона переказувала грошові кошти позивачу, однак з грудня 2022 року він перестав забирати грошові перекази, що свідчить про його незацікавленість в отриманні цих коштів. Вважає, що подання завідомо безпідставного позову означає, що позивач заздалегідь усвідомлював безпідставність свого позову та всупереч інтересам правосуддя, а також засадами судочинства, звернувся з таким позовом. Дії позивача, пов`язані з подачею завідомо безпідставного позову, за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер, можна кваліфікувати як зловживання процесуальними правами, а тому просить залишити позовну заяву без розгляду. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що 12 травня 2020 року укладено шлюб між сторонами, зареєстрований Чечелівським районним у місті Дніпро відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що складно актовий запис № 274, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 12). Від даного шлюбу сторони мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 716, видане Чечелівським районним у місті Дніпро відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 19 серпня 2020 року (а.с. 13). Судом також встановлено, що сторони проживають окремо. Згідно довідки ОСББ «Житлоремсоюз» від 22.09.2022 року, вбачається, що малолітній син [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із своїм батьком [PERSON] . [PERSON] мешкала за вказаною адресою з 10.09.2019 року по червень 2022 року. (а.с. 6). Як зазначає в позові позивач, та не спростовує у відзиві відповідачка, малолітній син [PERSON] проживає разом із батьком з 28.09.2022 року. Оскільки малолітня дитина проживає з батьком, мати - відповідачка по справі зобов`язана надавати матеріальну допомогу на його утримання та виховання. Як вбачається з наданих суду доказів, відповідачка перераховувала аліменти на утримання сина в середньому 1 500 - 3 000 грн. Вказані доводи позивач не спростував. Окрім того, матеріали справи не містять доказів, що сторони погоджували розмір аліментів, як і не доведено, що вказаної суми достатньо на утримання дитини. Враховуючи, що відповідачка перебуває у працездатному віці, суд вважає, що вона спроможна сплачувати аліменти на утримання спільної дитини, яка проживає разом з батьком. У позовній заяві позивач просить стягувати з відповідачки аліменти на утримання дитини у розмірі 6 000 грн. щомісячно. Однак, позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що відповідачка має можливість та спроможна сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі заявленому позивачем. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць встановлений для дітей віком до 6 років в розмірі 2272 гривні. Враховуючи дані обставини, суд прийшов до висновку, що справедливим та об`єктивним розміром стягнення аліментів на утримання малолітнього сина, які необхідно стягнути з відповідача, буде 2 000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (частина 1 статті 192 СК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час, то в цій частині суд не вбачає підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Згідно ст. 194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність обставин, передбачених зазначеною нормою права, які б давали правові підстави для стягнення аліментів за минулий час, позивач суду не надав, а саме доказів в підтвердження обставин щодо вжиття ним заходів для одержання аліментів з відповідачки та свідоме ухилення останньої від їх сплати. Тому суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про стягнення аліментів минулий час. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, то з відповідачки необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial