Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 2000 року по 21.07.2009 року включно. У період перебування у шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . На даний час повнолітня позивачка навчається на денній формі навчання у Національному педагогічному університеті ім.. Драгоманова на контрактній основі. Позивачці [PERSON] самій важко утримувати дитину, при цьому відповідач має можливість допомагати, але не робить цього. На підставі викладеного позивачі звертаються до суду з даним позовом, в якому просять стягнути з відповідача на користь позивачки [PERSON] на утримання повнолітньої дочки аліменти у розмірі 3000, 00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що він постійно надавав дочці матеріальну допомогу. Протягом останнього року він не працює, не може знайти роботу, а тому не має можливості надавати допомогу у тому розмірі, який просить позивач. На підставі викладеного відповідач просив позовні вимоги задовольнити частково. Вислухавши пояснення представника позивачки, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 2000 року по 21.07.2009 року включно. У період шлюбу у сторін по справі народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. На даний час повнолітня [PERSON] навчається на ІІ курсі денної форми навчання у Національному педагогічному університеті ім.. Драгоманова на контрактній основі, що підтверджується відповідною довідкою. Враховуючи те що повнолітня [PERSON] продовжує навчання, потребує у зв`язку з цим додаткових витрат на навчання, додаткову літературу, харчування, одяг, проїзд та інші потреби. Позивачка [PERSON] на даний час працює, отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 10794, 08 грн., що підтверджується відповідною довідкою. Відповідач по справі [PERSON] на даний час не працює, доходу не має. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв?язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов?язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно із п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року обов"язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов"язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв"язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як встановлено при розгляді справи, повнолітня [PERSON] навчається на денній формі, потребує у зв"язку з цим матеріальної допомоги, відповідач допомогу на утримання дочки не надає, а тому, враховуючи матеріальний стан батька, який є працездатною особою, має можливість надавати матеріальну допомогу, матеріальне становище матері, яка також працює, отримує дохід, але отриманих коштів не вистачає на утримання дочки, оскільки позивачка має ще одну неповнолітню дитину, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дочки, починаючи з 09 травня 2023 року і до закінчення навчання - до 30.06.2025 року. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, розмір прожиткового мінімуму, встановленого для непрацездатних осіб у 2023 році, та приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 2500, 00 грн. щомісячно. Такий розмір аліментів суд вважає обґрунтованим і достатнім, який зможе забезпечити потреби позивачки у додаткових коштах на утримання дочки, а також суттєво не вплине на майновий стан відповідача. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial