Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

У березні 2023 року позивач звернувся до суду з цим позовом та просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 102225 грн шкоди, заподіяної у результаті дорожньо-транспортної пригоди, та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову зазначено, що у березні 2020 року між Приватним акціонерним\~товариством «Страхова\~компанія «Уніка»(далі за текстом СК Уніка) та Товариством «Лілія\~ЛТД»укладено договір добровільного страхування транспортного засобу Кіа Rio, реєстраційний номер [NUMBER] (далі за текстом автомобіль Кіа). У жовтні 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Кіа та транспортного засобу Шевролет, реєстраційний номер [NUMBER] (далі за текстом автомобіль Шевролет), під керуванням водія [PERSON] , відповідача по справі, внаслідок якої застрахований транспортний засіб отримав технічні пошкодження. Вказана ДТП сталася через порушення правил дорожнього руху відповідачем. На підставі заяви потерпілої особи позивачем було виплачено розмір страхового відшкодування в сумі 229625 грн та, відповідно, до нього перейшло право вимоги на отримання від винної особи, відповідача, компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Кіа. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Євроінс Україна» (далі за текстом СК Євроінс), то позивач отримав страхове відшкодування у розмірі 127400 грн в межах ліміту відповідальності страховика за полісом обов`язкового страхування. Однак, решту суму збитків у розмірі 102225 грн, не відшкодовану на дату подання позову, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Учасники судового процесу в судове засідання не прибули. Представник позивача в позові просив слухати справу за його відсутності. Причини повторної неявки відповідача, належним чином повідомленого про слухання справи, невідомі, правом подати відзив на позов він не скористався. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову з огляду на таке. Встановлено, що 17.03.2020 між позивачем та Товариством «Лілія ЛТД» укладено договір добровільного страхування транспортного засобу Кіа. 27.11.2020, близько 18 год, на автодорозі Київ-Чоп в с. Перемога Новоград-Волинського району Житомирської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Кіа та Шевролет. Останнім керував водій [PERSON] , відповідач по справі, який виконуючи маневр ліворуч, не надав перевагу в русі автомобілю Кіа, що рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого здійснив із ним зіткнення та в результаті транспортні засоби були пошкоджені. Учасникам події було завдано матеріальної шкоди. Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 09.02.2021 у справі №285/4793/20 [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Постанова суду є чинною та 22.02.2021 набрала законної сили. З огляду на наведене, вина відповідача у вчиненні ДТП та заподіянні шкоди встановлена. Відповідно до страхового акту №00388246 від 17.03.2020 та розрахунку суми страхового відшкодування, розмір останнього склав 229625,00 грн, яке позивачем було сплачено згідно платіжного доручення №198840 від 03.02.2021. На момент пригоди цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом Закон про обов`язкове страхування) згідно полісу №АР/004413397 від 01.11.2020 в СК Євроінс, ліміт відповідальності якої становить 130000 грн, франшиза 2600 грн. Позивач звернувся до СК Євроінс з заявою про виплату страхового відшкодування щодо події ДТП 27.11.2020 і вона 29.03.2021 виплатила страхове відшкодування з урахуванням зносу замінених складових у розмірі 127400 грн. Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані положеннями Цивільного кодексу України про страхування, Законів України про обов`язкове страхування, «Про страхування» (далі за текстом Закон). Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст.1 Закону). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ст.10 Закону). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст.980 ЦК). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування. Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (ст.6 Закону). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ст.999 ЦК). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст.7 Закону, до яких відноситься страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон про обов`язкове страхування. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом про обов`язкове страхування порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст.38 Закону про обов`язкове страхування, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до ст.1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У даній справі встановлено, що страхове відшкодування за пошкоджений транспортний засіб виплачено страховою компанією завдавача шкоди в межах ліміту її відповідальності в сумі 127400 грн. Разом з тим, загальний розмір заподіяної майнової шкоди становить 229625 грн, яку позивач у повному розмірі виплатив потерпілому. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст.37 Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. З урахуванням наведеного, з винної особи, відповідача [PERSON] , в порядку ст.1194 ЦК України, слід стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і лімітом відповідальності його страховика в сумі 102225 грн. Таким чином, позовні вимоги, зважаючи на їх обґрунтованість, підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України стягненню також підлягають документально підтверджені судові витрати з відповідача на користь позивача у розмірі 2684 грн по сплаті судового збору.

Outcome: approved