Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги таким. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина за заповітом на житловий будинок, яку він має намір прийняти. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Після смерті [PERSON] позивач звернувся з заявою до нотаріальної контори для оформлення спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи та відсутня державна реєстрація права власності і запропоновано звернутися до суду для визнання права власності на будинок. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника за наявними в матеріалах справи документами. За результатами судового розгляду на підставі повідомлених позивачем обставин справи та наданих ним доказів, встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини. Згідно з додатковим свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11 квітня 2009 року, посвідченим державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Оксендлєром О. Б., зареєстрованим в реєстрі за № 1-1599, спадкоємицею всього спадкового майна після [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] . Спадкове майно, на яке в указаній частці видане це свідоцтво складається з: житловий будинок з надвірними будівлями, розташований на земельні ділянці Малинівської селищної ради, розміром 1573 кв.м., у [ADDRESS] . Відповідно до заповіту від 23 квітня 2018 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області Приходько Л. М., зареєстрованого в реєстрі за № 106, [PERSON] все її майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилося і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право заповіла правнуку [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11 вересня 2019 року, виданим виконавчим комітетом Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, [PERSON] померла [INFO] у віці 93 років, про що складено відповідний актовий запис № 71. Відповідно до повідомлення № 1116/01-16 від 13 липня 2023 року, наданого Чугуївською державною нотаріальною конторою Харківської області, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу та запропоновано звернутися до суду для визнання права власності на житловий будинок. Також повідомлено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в термін, передбачений ст. 1270 ЦК України (шість місяців) з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся [PERSON] , який діє за малолітнього сина [PERSON] . Заведена спадкова справа 11 лютого 2020 року за № 70/2020. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» спадкоємець повинен пред`явити належний правовстановлюючий документ про право власності на ім`я спадкодавця. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно з ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених\~Конституцією України. Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За положеннями ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обґрунтовано звернувся з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за ним права на земельну ділянку в судовому порядку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За приписами п. 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - відсутність оригіналу правовстановлюючого документа є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні своїх спадкових прав. Згідно з наказом Міністерства юстиції України за № 914/5 від 26 травня 2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна на підставі рішень судів» - рішення судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна. Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин справи, враховуючи, що позивач як спадкоємець позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , шляхом звернення до нотаріальної контори через те, що відсутній належно посвідчений правовстановлюючий документ, що підтверджував би право власності померлої на житловий будинок, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved