Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] з вимогами: розірвати шлюб між сторонами; визначити місце постійного проживання його малолітнього сина [PERSON] - [INFO] разом з батьком; стягнути з відповідачки аліменти на дитину в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що протягом останніх років шлюбні відносини між сторонами погіршувалися, постійно виникали сварки, що призвело до розірвання стосунків. Відповідачка залишила сім`ю разом з неповнолітньою дочкою та виїхала за кордон, а син [PERSON] залишився з ним на його утриманні та вихованні. Він не підтримує з відповідачкою стосунків, не знає, де вона перебуває в даний час, вважає відновлення сім`ї не можливим. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з`явилася повторно, відзиву не надала. Суд, враховуючи згоду позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення. Третя особа - Орган опіки і піклування Зборівської міської ради заперечень до позову немає, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини з позивачем про що надали письмовий висновок по суті справи. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 травня 2010 року, що посвідчує свідоцтво про шлюб [NUMBER] , згідно якого шлюб зареєстровано 29 травня 2010 року Зарудянською сільською радою Зборівського району Тернопільської області, актовий запис №4. У шлюбі у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження дітей. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Зборівської міської ради, затвердженого рішенням Зборівської міської ради №102 від 23 червня 2023 року встановлено, що малолітній [PERSON] - [INFO] проживає з батьком - позивачем у справі по [ADDRESS] . Позивачем створені всі необхідні житлово - побутові умови для проживання та розвитку сина, дитина матеріально забезпечена, при спілкуванні з дитиною визначено, що син прихильний до батька, що встановлено за результатами перевірки Органу опіки та піклування Зборівської міської ради та підтверджується актом обстеження житлово - побутових умов. Мати дитини на засідання комісії з питань захисту прав дітей Зборівської міської ради не з`явилася. Орган опіки та піклування не має заперечень щодовизначення місця постійного проживання малолітнього [PERSON] - [INFO] з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що малолітня дитина проживає з позивачем, забезпечена всіма необхідними умовами для життя та розвитку, враховуючи висновок Органу опіки та піклування Зборівської міської ради, позовні вимоги що визначення місця проживання дитини підлягають задоволенню, оскільки не суперечать правам та інтересам дитини. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає примирення та збереження шлюбу не можливим. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя позивача і відповідача та збереження шлюбу неможливе, дана сім`я фактично розпалася, сторонни сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. При цьому суд наголошує, що статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Щодо вимоги про стягнення аліментів, суд визначає наступне: відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач є працездатною особою, а тому зобов`язана утримувати свою дитину, отже з неї слід стягувати аліменти. Згідно ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином позов слід задовольнити.

Outcome: approved