Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

10 липня 2023 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що [INFO] померла її тітка, [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, зокрема право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності колгоспу «Росія» на території Комендантівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. Спадкоємцями на спадкове майно після смерті [PERSON] є [PERSON] і [PERSON] . [PERSON] прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. [INFO] [PERSON] померла. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON] , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане вище право на земельну частку (пай) їй відмовлено через відсутність сертифікату на земельну частку (пай) та витягу з технічної документації з нормативно-грошової оцінки земель. З метою оформлення спадщини [PERSON] прохає суд встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] та визнати за позивачем, у порядку спадкування, право на земельну частку (пай). Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 квітня 2023 року відкрито провадження у справі. Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Позивач, [PERSON] прохала суд розглянути справу без її участі. Відповідач, [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позов визнала повністю. Представники третіх осіб: Кобеляцької державної нотаріальної контори та Пришибської сільської ради подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. При прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. Представник Пришибської сільської ради заперечень проти ухвалення рішення на користь позивача не має. Так як відповідач позов визнала повністю, суд, із урахуванням положень ст. 200 ЦПК України, вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому судовому засіданні. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Так як у цій справі встановлення факту необхідне для прийняття спадщини та в справі існує інший спадкоємець, а також існує декілька вимог, у тому числі й щодо прийняття спадщини, то справа розглядається у порядку позовного провадження. Статтею 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року вказано, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, яким належний їй житловий будинок з допоміжними побудовами до нього, що знаходиться у с. Комендантівка Кобеляцького району Полтавської області заповіла племінниці - [PERSON] . [PERSON] прийняла у спадщину майно, яке їй заповіла спадкодавець та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Згідно відомостей погосподарської книги № 1 за 1947-1949 роки головою двору, за особовим рахунком № [NUMBER] значиться [PERSON] , членами сім`ї якої є : [PERSON] - чоловік; сини: [PERSON] , [PERSON] ; [PERSON] ; дочки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 1913 року народження (а.с.24). 27 березня 1959 року між [PERSON] і [PERSON] зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с.17). [PERSON] та [PERSON] по Комендантівській сільській раді значаться як одна й та ж сама особа (а.с.22). Відповідно до довідки виконавчого комітету Комендантівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області [PERSON] проживала в [ADDRESS] разом із своєю сестрою, [PERSON] , [INFO] до дня її смерті - [INFO] та вели спільне господарство (а.с.25). Таким чином, на підставі досліджених доказів, суд вважає доведеним, що [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами, тому позов у цій частині підлягає задоволенню, оскільки породжує для позивача право на спадкування. Крім цього, судом установлено, що за даними Коменданівської сільської ради та довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, станом на 01.01.2016 року за [PERSON] значиться право на земельну частку (пай) площею 5,17 умовних кадастрових гектари на території Комендантівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області згідно Проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) в межах бувшого КСП «Росія» на території Комендантівськї сільської ради Кобеляцького району Полтавської області в квадраті № 90 (а.с.27, 28-29). [PERSON] Сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримувала, але значиться в списках громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Росія» Кобеляцького району Полтавської області (а.с.35, 37-39). [PERSON] була членом колгоспу "Росія" Кобеляцького району Полтавської області (а.с.31,33). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до абз. 3 ч. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно зі статтями 1, 2, Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до роз`яснень, викладених в п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Враховуючи викладене, судом установлено, що [PERSON] дійсно мала право на земельну частку (пай) в межах бувшого КСП «Росія» на території Комендантівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. Відповідно до вимог статтей 529, 530, 549 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що [PERSON] має право на спадкування за законом після смерті [PERSON] . Так як на момент смерті спадкодавця - [PERSON] , спадкоємець - [PERSON] проживала разом із нею, то відповідно є такою, що прийняла спадщину шляхом вступу в управління і володіння спадковим майном. [INFO] померла [PERSON] (а.с.16). Заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подала її донька - [PERSON] (а.с.9-15,73). На час своєї смерті [PERSON] проживала в с. Комендантівка Кобеляцького району Полтавської області. Таким чином, єдиним спадкоємцем на права та обов`язки спадкодавця - [PERSON] є [PERSON] . Так як судом установлено, що [PERSON] на момент смерті мала право на земельну частку (пай), то відповідно таке право, в порядку спадкування за законом, переходить до спадкоємця. Згідно ст. 392 ЦК України, у разі, якщо право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою, таке право підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України) Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України). Оскільки [PERSON] за життя належним чином не оформила своїх спадкових прав, у зв`язку з чим [PERSON] не має можливості належним чином прийняти спадщину, то таке її право підлягає вирішенню у судовому порядку шляхом визнання за останнього такого права, в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved