Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

У квітні 2023 року акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі - АТ «Криворізька теплоцентраль») звернулось до суду з позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є постачальником теплової енергії за адресою проживання відповідачів: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані відповідачі та останні не здійснюють оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01.12.2015 року по 31.03.2023 року у розмірі 40128,28 грн., по платі за абонентське обслуговування з 01.11.2021 року по 31.03.2023 року у розмірі 40,34 грн., які просить стягнути з відповідачів, також у зв`язку із невиконанням відповідачами обов`язків щодо сплати заборгованості просить стягнути з відповідачів суму інфляційних витрат у розмірі 25239,22 грн., 3% річних у розмірі 1227,03 грн. Крім того, просить стягнути з відповідачів понесені судові витрати в сумі 2684,00 грн. Позивачем уточнено позовні вимоги та згідно уточнених позовних вимог позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості за спожиту послугу з постачання теплової енергії/централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.12.2018 року по 21.10.2019 року у розмірі 6870,61 грн. основного боргу, інфляційні втрати у розмірі 1094,45 грн., 3% річних у розмірі 588,17 грн. Також позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості за спожиту послугу з постачання теплової енергії/централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , за період з 22.10.2019 року по 31.03.2023 року у розмірі 33257,67 грн. основного боргу, інфляційні втрати у розмірі 1444,77 грн., 3% річних у розмірі 638,86 грн. Крім того, просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір. 26 травня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 13 червня 2023 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якій останній зазначає, що він не є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та не зареєстрований за вказаною адресою. Вважає, що вимоги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги до нього пред`явлено безпідставно та просив суд застосувати строки позовної давності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] просили суд застосувати строки позовної давності до заявлених позовних вимог. Представник позивача до суду не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі до судового засідання не з`явились, заяв про поважність нез`явлення до судового засідання до суду не подавали. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] з 11.01.2008. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 25.01.2008 по теперішній час та отримують житлово-комунальні послуги з централізованого опалення житлової квартири від акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», де мають відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , а отже є споживачами вказаних послуг від позивача. Відповідач [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 28.07.2008 по 22.10.2019 та отримував житлово-комунальні послуги з централізованого опалення житлової квартири від акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», де має відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , а отже є споживачем вказаних послуг від позивача у зазначений період. За частиною третьою статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. У відповідності до положень ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідачів оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та / або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно з ст. 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Відповідач [PERSON] , [INFO] , на період виникнення боргу був неповнолітнім, тому останній не може нести відповідальність по зобов`язанням щодо сплати комунальних платежів за період з 01.12.2018 року по 21.10.2019 року (включно). Як встановлено судом, відповідачі [PERSON] , [PERSON] у період з 01.12.2018 року по 21.10.2019 року своєчасно не сплачували грошові кошти позивачу за отримані послуги з централізованого опалення та мають заборгованість у розмірі 6870,61 грн., яка підтверджується наданим до суду розрахунком. Також, [PERSON] , [PERSON] у період з 22.10.2019 року по 31.03.2023 року своєчасно не сплачували грошові кошти позивачу за отримані послуги з централізованого опалення та мають заборгованість у розмірі 33257,67 грн., яка підтверджується наданим до суду розрахунком. Також відповідачами [PERSON] , [PERSON] не внесена плата за абонентське обслуговування за період 01.11.2021 року по 31.03.2023 року у розмірі 40,34 грн., яка підтверджується наданим до суду розрахунком. З урахуванням викладеного суд приходить до переконання, що відповідачі у вказаних періодах мають зобов`язання перед позивачем по оплаті комунальних платежів з централізованого опалення. Крім того, згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Беручи до уваги вищевикладене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України. Таким чином, згідно з розрахунку доданого до позову, з яким погоджується суд, з відповідачів [PERSON] , [PERSON] у період з 01.12.2018 року по 21.10.2019 року підлягають стягненню 3% річних у сумі 588,17 грн. та інфляційні втрати у сумі 1094,45 грн. Також з відповідачів [PERSON] , [PERSON] у період з 22.10.2019 року по 31.03.2023 року підлягають стягненню 3% річних у сумі 638,86 грн. та інфляційні втрати у сумі 1444,77 грн. Згідно ст.540 ЦК України якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Частиною 1 статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Враховуючи те, що зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг виникло у зв`язку із користуванням одним об`єктом нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , тому вони мають неподільне зобов`язання зі сплати послуг за централізоване опалення зазначеної квартири, а відтак вказана сума заборгованості підлягає стягненню солідарно з відповідачів у відповідних періодах. Стосовно заяви про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність, відповідно до частини першої статті 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно з пунктами 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято 11.03.2020 року постанову «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» за №211, якою установлено із 12 березня до 3 квітня 2020 року на усій території України карантин. У подальшому Кабінет Міністрів України неодноразово його продовжував, і він діє й на теперішній час. Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява подана до суду 10 квітня 2023 року та перебіг позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості, нарахованої починаючи з грудня 2018 року закінчився під час дії карантину, а тому ці строки продовжуються, що свідчить про дотримання позивачем позовної давності при зверненні до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з кожного відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі по 894,67 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial