Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заподіяним кримінальним правопорушенням збитки у вигляді майнової шкоди в розмірі 3000 грн. витрат на проведення оцінки пошкодження транспортного засобу та 100000 грн. моральної шкоди; стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Перша» заподіяні кримінальним правопорушенням за участю [PERSON] майнову шкоду в розмірі 107432,48 грн. завданої пошкодженням транспортного засобу; майнову шкоду в розмірі 5386,35 грн., що полягає у витратах на лікування та моральну шкоду в розмірі 5640,94 грн. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] приблизно о 10 год. 49 хв. 28 липня 2020 року, в порушення вимог п.п. б) п.2.3, п.12.3, п.13.1, п.13.3 Правил дорожнього руху, відповідно до яких - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу, водій повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху, керуючи технічно справним вантажним спеціалізованим сідловим тягачем марки «DAF XF105.460» р.н.з. [NUMBER] із спеціалізованим напівпричепом-рефрижератором SCHMITS SKO24 р.н.з. [NUMBER] , рухаючись автодорогою сполученням Сарни - Чудель зі сторони с.Чудель Сарненського району Рівненської області в напрямку м.Сарни Рівненської області, за межами населеного пункту, проявив неуважність до дорожньої обстановки, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості транспортного засобу, при наближенні до слідуючого у попутньому йому напрямку руху трактора марки «МТЗ/80», р.н.з. [NUMBER] , під час маневру обгону даного транспортного засобу виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення із задньою лівою частиною кузову трактора, в результаті чого цей транспортний засіб прослідував у межі правого кювету по ходу свого руху, де і перекинувся на ліву частину кузову. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій трактора марки «МТЗ/80», р.н.з. [NUMBER] [PERSON] отримав тілесне ушкодження у вигляді закритих переломів поперечних відростків L1-L5 (першого-п`ятого) поперекових хребців зліва, перелому ХІІ ребра зліва, забійної рани тім`яної ділянки голови, рваних ран та садна лівого ліктьового суглобу, забою м`яких тканин поперекової ділянки із ознаками забою лівої нирки, які в своїй сукупності відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали довготривалий розлад здоров`я. Крім того, в результаті вказаної ДТП зазнав значних механічних пошкоджень належний йому на праві власності трактор марки «МТЗ/80», р.н.. [NUMBER] . Внаслідок неправомірних дій [PERSON] позивачу було заподіяно матеріальну та моральну шкоду. Зазначає, що цивільна відповідальність власника транспортного засобу марки «DAF XF105.460» р.н.з. [NUMBER] на день дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «СК «Перша» згідно полісу №АО/4857989, ліміт страхової відповідальності за шкоду заподіяну здоров`ю становить 260000 грн., а за шкоду заподіяну майну 130000 грн. Розмір шкоди відповідач обґрунтовує тим, що в наслідок неправомірних дій [PERSON] він зазнав тілесних ушкоджень, що спричинило сильний фізичний біль, душевні страждання у продовж тривалого періоду час, необхідність лікування, що також зумовило необхідність зміни способу життя. Вказує, що має захворювання серця в зв`язку з яким йому встановлено кардіостимулятор, який після ДТП почав давати збої, через що його потрібно замінювати, що в свою чергу (вартість апарату без операції) становить 65000 грн., нестабільна робота кардіостимулятора призводить до погіршення його самопочуття та може призвести до найбільш негативних наслідків для здоров`я, що в свою чергу обумовлює сильні душевні хвилювання та побоювання за життя. Крім того, дії відповідача призвели до безповоротного пошкодження його трактора, який використовувався в господарстві, що спричинило суттєві труднощі у веденні домашнього господарства та призвело до зайвих витрат. Відповідач [PERSON] подав відзив, згідно якого в задоволенні позову просить відмовити. Відзив обґрунтовує тим, що позов є необґрунтований та не підтверджений належними доказами, оскільки його цивільна відповідальність застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Перша», а тому страхова відповідно до лімітів відповідальності оцінену шкоду. Позивач в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без участі позивача та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідач ПАТ «Страхова компанія «Перша» в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 26.10.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, призначивши покарання у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 20.09.2022 року вирок Сарненського районного суду Рівненської області в частині визнання винуватим та призначеного покарання залишено без змін, в частині вирішення цивільного позову потерпілого скасовано та призначено новий розгляд даного позову в порядку цивільного судочинства. Згідно звіту №00120/2020 від 03.02.2021 року встановлено, що матеріальний збиток, завданий власнику трактора МТЗ 80, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП становить 107432,48 грн. Згідно товарного чеку №000120/2020 від 29.01.2021 року встановлено, що [PERSON] оплатив ФОП [PERSON] за проведення оцінки транспортного засобу 3000 грн. Згідно долучених квитанцій встановлено, що позивачем були понесені витрати на придбання лікарських засобів та оплату медичних послуг в розмірі 5386,35 грн. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Відшкодування шкоди - один з найважливіших інститутів сучасної правової науки. У законодавстві України передбачено два види шкоди, що підлягає відшкодуванню - шкоду матеріальну і шкоду моральну. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В ухвалі Рівненського апеляційного суду від 20.09.2022 року вказано, що в матеріалах кримінального провадження наявна копія полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності [PERSON] в ПАТ «Страхова компанія «Перша». У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Частиною першою статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вказане свідчить, що позивач має право на відшкодування шкоди. Так, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначені дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них передбачена статтею 35 цього Закону, згідно з якою шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до страховика за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування. Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страховика про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. У постанові від 21 серпня 2018 року у справі № 227/3573/16-ц Верховний Суд дійшов висновку про необхідність стягнення страхового відшкодування незважаючи на те, що позивач не звертався до страховика із заявою про відшкодування шкоди і за таким відшкодуванням звернувся безпосередньо до суду в межах необхідного строку, а у постанові від 30 серпня 2018 року у справі № 732/865/16-к Верховним Судом відхилено посилання страховика на те, що потерпілий не звертався до нього із заявою про виплату страхового відшкодування. У постанові від 26 березня 2018 року у справі № 910/426/17 Верховний Суд зазначив, що потерпіла особа не зобов`язана звертатися до особи, у якої застраховано цивільно-правову відповідальність заподіювача шкоди. Таке право, враховуючи висновок, викладений у рішенні Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року № 15-рп/2002, може бути реалізоване безпосередньо шляхом подання відповідного позову до суду. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами в залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту. Частиною другою статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить. Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; глибини моральних страждань як нестерпний, душевний біль руйнівної для здоров`я сили; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені; довічні негативні наслідки для них. Визначаючи розмір суми, яка підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимушені зміни потерпілого у нормальних життєвих зв`язках у зв`язку з довготривалим лікуванням, моральні страждання, потребою у постійному лікуванні, що зумовлює зміни звичного способу життя, потребою в заміні кардіостимулятора та перенесенням чергової операції. Крім того, необхідність багаторазового відвідування органу досудового розслідування та суду та погоджується з його мотивацією моральної шкоди. Також позивач повністю довів матеріальні збитки які просить стягнути, що підтверджується перерахованими вище доказами. Таким чином, суд вважає, що позивачем належними доказами доведено заподіяння відповідачем шкоди, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. При визначенні розміру матеріальної шкоди суд враховує її документальну підтвердженість, а моральної - враховує вимоги розумності та справедливості, встановлені судом обставини. Суд вважає, що такий розмір моральної шкоди разом із засудженням обвинуваченого становитиме достатню справедливу сатисфакцію для позивача. З огляду на що, позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідачів. Оскільки, цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Перша», позов в частині стягнення з даного відповідача теж підлягає до задоволення. На підставі ст. ст. 22, 23, 1168, 1187,1201,1202 ЦК України,

Outcome: approved