Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

03 травня 2023 року [PERSON] (далі [PERSON] , позивач за первісним позовом) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач за первісним позовом, [PERSON] ) про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом її вселення до житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування позову зазначено. У відповідності до типового договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду укладеного [PERSON] , 26 квітня 1999 року з ГКП ВРЕЖО ЖРЕУ 28 на підставі ордера № 6012 від 15.11.1991 відповідаду за первісним позовом, як наймачу та членам його сім`ї, в тому числі [PERSON] , яка є донькою [PERSON] , була надана у безстрокове користування двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 50, 46 кв.м. Так, на сьогодні дана квартира є неприватизованою і є власністю територіальної громади міста Запоріжжя. У\~ній\~зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , а також рідний син [PERSON] , [PERSON] [INFO] (далі - третя особа за зустрічним позовом, [PERSON] ). Окрім того, восени 2022 року [PERSON] , протиправно ужеможливила доступ [PERSON] , шляхом зміни замку на віхдних дверях квартири. Зазначивши, що неодноразово вона намаглась вирішити питання мирним шляхом з [PERSON] , однак всі її намагання виявились марними. Відповідач постійно чинить перешкоди позивачу в користуванні квартирою. Відтак, своїми діями [PERSON] , порушує право позивача на проживання та вселення цієї квартири, за адресою: [ADDRESS] . Позивач, просив позов задовольнити та усунути перешкоди [PERSON] , у користуванні квртирою за адресою - [ADDRESS] шляхом її вселення в дане житлове приміщення. 22.05.2023 до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] (далі - позивач за зустрічним позовом) до [PERSON] (далі відповідач за зустрічним позовом), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача за зустрічним позовом [PERSON] (далі третя особа за зустрічним позовом), третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (далі - третя особа за зустріним позовом) про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житловою площею. В зустрічному позові [PERSON] , просить суд визнати [PERSON] , такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Просила позов задовольнити, з підстав зазначених у ньому. Визнати [PERSON] , такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Ухвалою суду від 08.05.2023 відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 29.05.2023 прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача за зустрічним позовом [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житловою площею в одне провадження з позовом [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення в квартиру. Ухвалою суду від 20.06.2023 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. 08.08.2023 представник позивача за зустрічним позовом надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, та у зв`язку із повторною неявкою [PERSON] , в судове засідання та відсутність заяви про розгляд справи у її відсутність, просила суд первісний позов залишити без розгляду. 07.06.2023 третя особа за зустрічним позовом [PERSON] , надіслав заяву до суду та просив первинний позов [PERSON] , залишити без задоволення, оскільки обставини зазначені в ньому не відповідають дійсності, підтримавши зустрічний позов, просив останній задовольнити. Інші треті особи не скористались своїм процесуальним правом щодо надання суду своїх письмових пояснень. Ухвалою суду від 08.08.2023 року первісний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа , що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення в квартиру залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання. Оскільки,\~сторони в\~судове засідання\~не з`явились,\~згідно з\~ч.\~2\~ст.\~247\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~(далі\~- ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. При вирішення зустрічного позову , суд дослідивши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Житлова площа (квартира) розташована за адресою: [ADDRESS] відноситься до державного житлового фонду та не приватизована. Так,\~ [PERSON] , є відповідальним наймачем даної квартири відповідно до типового договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, укладеною [PERSON] , 26 квітня 1999 року з ГКП ВРЕЖО ЖРЕУ 28 на підставі ордеру № 6012 від 15.11.1991. В якій зареєстровані три особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , фактично проживають дві особи: [PERSON] , [PERSON] . Оскільки [PERSON] , фактично не проживає з 2011 року, адже проживає поверхом вище в належній їй на праві приватної власності в квартирі [ADDRESS] (відповідно до інформаційної довідки з Дежавного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного ресєту заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 332220200 від 15.05.2023). Так, факт непроживання [PERSON] , за адресою спірної квартири пітверджується постановами: Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2022 № 337/2646/22, від 21.02.2023 № 337/136/23, де зазначено адресу її реєстрації: [ADDRESS] . Також, факт не проживання [PERSON] , підтверджується актом ОСББ «КАЛИНА - ЗП» від 17 травня 2023 року. Крім того, [PERSON] , в добровільному порядку з реєстраційного обліку не знімається. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. За статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 9 ЖК Української РСР визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до частин першої та другої статті 64 Житлового кодексу УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Згідно зі статтею 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно статті 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК Української РСР). Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. За частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої - третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно з статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь - яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь\~-\~яких шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав. Зустрічний позов підлягає до задоволення, оскільки позивачем належними та допустимими доказами доведено відсутність відповідача [PERSON] , з 2011 року (тобто більше шести місяців) за зареєстрованим місцем проживання без поважних причин. Судом не встановлено та [PERSON] , не доведено, що у цей період [PERSON] , чинила їй будь - які перешкоди у поверненні до житлового приміщення.

Outcome: approved