Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивує наступним. 19.03.2020 року близько 20 год. 45 хв. на вул. В.Великого, 225 у с. Крупське, Миколаївського району, Львівської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «ВАЗ 2103» д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Wolkswagen Golf д.р.н. [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] . У результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Галицького районного суду м. Львова від 27.04.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Страховою компанією ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» встановлено суму страхового відшкодування в розмірі 97510,00 грн. Дані кошти були перераховані на рахунок позивача 20.07.2020 року. Також позивачем сплачена вартість експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 3000 грн. Відповідачем було відшкодовано завдану шкоду у розмірі 1000 доларів США, що на день отримання (25.05.2020 року) згідно з офіційним курсом НБУ (26.7556) складало еквівалент 26755,60 грн. У подальшому зі сторони відповідача жодних дій щодо відшкодування шкоди не вчинялося. З урахуванням зменшених позовних вимог позивач просить задовольнити позов та стягнути з відповідача на свою користь матеріальної шкоди у розмірі 53495,69 грн., моральної шкоди у розмірі 10000 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Галицького районного суду від 21.10.2022 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову у справі. Ухвалою Галицького районного суду від 04.11.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 02.12.2022 року на адресу Галицького районного суду м. Львова надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідач не визнає позовні вимоги з огляду на наступне. Відповідач вказує, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача у сумі 341866,70 грн. розрахована у висновку експерта № 75 без врахування значення коефіцієнта фізичного зносу та ВТВ, що суперечить вимогам законодавства. Щодо відшкодування моральної шкоди зазначено, що позивачем не доведено жодними доказами заподіяння їй моральної школи внаслідок ДТП. Окрім того, позивач отримала страхове відшкодування в розмірі 97510,00 грн., відповідачем було відшкодовано завдану шкоду у розмірі 1000 доларів США. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 07.02.2023 року на адресу Галицького районного суду м. Львова надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальної шкоди у розмірі 53985,69 грн., моральної шкоди у розмірі 10000 грн. та понесені судові витрати. 23.03.2023 року на адресу Галицького районного суду м. Львова від представника відповідача надійшли письмові пояснення, в яких зазначено наступне. Представник відповідача стверджує, що позивач звернувся до неналежного відповідача. Оскільки, ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», уклавши договір страхування цивільно-правової відповідальності, взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником іншій особі внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відтак, зобов`язаною особою у даному випадку є страховик - «Українська пожежно-страхова компанія». Тобто позивач визнала дії страховика відповідача законними та звернулася до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої ДТП, до неналежного відповідача. Позивачем не було оскаржено звіт від 02.04.2020 року № ФД-78 вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу позивача та рішення ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про виплату їй страхового відшкодування у сумі 97510 грн. Також зазначено, що судова експертиза не є визначальним джерелом розміру завданих збитків, так як у висновку експерта зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем. Окрім цього, заперечуються позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди внаслідок ДТП. Оскільки, твердження позивача про те, що відповідач втік з місця дорожньо-транспортної пригоди та не надав позивачу будь-яку допомогу за отримані тілесні ушкодження спростовується тим, що відповідач не притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме залишення місця дорожньо-транспортної пригоди. Наявність тілесних ушкоджень, заподіяних позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не підтверджується жодними наявними в матеріалах справи доказами. Підтвердженням відсутності тілесних ушкоджень є і те, що страховик відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не відшкодовувала позивачу шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілої. 12.04.2023 року на адресу Галицького районного суду м. Львова від представника позивача надійшла заява про залучення у справі третьої особи ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». 17.05.2023 року на адресу суду від представника позивача на адресу Галицького районного суду м. Львова надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено наступне. ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» у своєму листі від 06.04.2023 року № 0851/03, адресованому представнику позивача, вказала про обставини сплати страхового відшкодування позивачеві, зокрема, «20.07.2020 року [PERSON] за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, яка мала місце 19.03.2020 року, за участі забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 2103 д.н.з. [NUMBER] пiд керуванням [PERSON] внаслідок пошкодження транспортного засобу Wolkswagen реєстраційний номер [NUMBER] було сплачено страхове відшкодування у сумі 98 000,00 грн. Таким чином на користь [PERSON] сплачено максимально можливу суму відшкодування за зазначеним страховим випадком». Представник відповідача вказує, що з урахуванням ст. 1166 ЦК України, різниця між страховою виплатою та завданою позивачу шкодою підлягає стягненню із відповідача, а як наслідок будь-які правові підстави для додаткового звернення позивачем до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди відсутні. Тому не потребує оскарження звіту від 02.04.2020 року № ФД-78 вартості матеріального збитку, завданого КТЗ позивача, оскільки такий визначає більшу суму збитку, як відшкодовано за рішенням ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та рішення страхової компанії про страхове відшкодування. Згідно з відповіддю ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» позивачу сплачено страхове відшкодування у сумі 98 000 грн., а позовні вимоги позивача розраховувались, виходячи із суми 97 510 грн. Позивач вважає, що різницю у сумі 490 грн. склала комісія банку при проведенні платежу та така додатково стягненню з відповідача не підлягає, а відтак зменшує розмір позовних вимог в частині матеріальної шкоди на цю суму. Окрім цього зазначено, що висновок експерта № 75 складений відповідно до вимог законодавства, містить розрахунки вартості відновлювального ремонту КТЗ за актуальними цінами на момент його складення, сторонами під сумнів не ставився та не оскаржувався, а тому є належним і допустимим доказом розміру збитків, завданих відповідачем позивачу. Також варто зазначити, що позивачем для розрахунку вартості матеріального збитку взято за основу саме висновок незалежного судового експерта №75 від 25.05.2020 року. На підтвердження завданої моральної шкоди представником позивача зазначено те, що позивач 19.03.2020 року о 23.00 год. після дорожньо-транспортної пригоди зверталась за медичною допомогою у приймальне відділення КНП «Миколаївська міська лікарня» зі скаргами на наявність рани правої кисті, біль правої стопи. Була оглянута черговим лікарем, встановлено діагноз: рвана рана III пальця лівої кисті, гематома правої стопи. Виконано хірургічну обробку рани лівої кисті, пов`язка на рану та скеровано на амбулаторне лікування. Вказані тілесні ушкодження є доказом спричинення моральної шкоди через фізичний біль та страждання, яких позивач зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Також позивачу було завдано моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із пошкодженням її транспортного засобу. До додаткових пояснень представником позивача було долучено заяву про зменшення позовних вимог. Представник позивача у судовому засіданні надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві та письмових поясненнях. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши сторонни, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 19.03.2020 року близько 20 год. 45 хв. на вул. В.Великого, 225, у с. Крупське, Миколаївського району, Львівської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «ВАЗ 2103» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Wolkswagen Golf» д.н.з. [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] . У результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Галицького районного суду м. Львова від 27.04.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником автомобіля «Volkswagen Golf» д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] . Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 75 від 25.05.2020 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Golf» д.н.з. [NUMBER] від виявлених при обстеженні 15.05.2020 року його пошкоджень внаслідок ДТП 20.03.2020 року, становить 178251,29 грн. Згідно з квитанцією АТ «КБ Приватбанк» від 14.05.2020 року № 1960-5600-9932-0598 позивачем було оплачено проведення експертизи у розмірі 3018 грн. 20.07.2020 року на користь позивача страховою компанією ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» сплачено страхове відшкодування у сумі 98000 грн. за шкоду, заподіяну транспортному засобу «Volkswagen Golf» д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП, яка мала місце 19.03.2020 року, за участі забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 2103 реєстраційний номер [NUMBER] пiд керуванням [PERSON] . Відповідачем було відшкодовано завдану шкоду у розмірі 1000 доларів США, що на день отримання (25.05.2020 року) згідно з офіційним курсом НБУ (26.7556) складало еквівалент 26755,60 грн. Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вина [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 19.03.2020 року не підлягає доказуванню при розгляді даної справи. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.ч. 1,2 ст. 1166 ЦКУ України). Згідно з приписами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих з наслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до п. 2.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленої) законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до вимог п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик,

Outcome: partial