Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

у травні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просила стягнути із відповідача на користь позивача на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку і доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначено, що 29.12.2018 року між сторонами у справі зареєстровано шлюб, у період якого у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Станом на час звернення до суду з позовом, сторони у справі не проживають разом, позивач проживає окремо із сином, який перебуває на її утриманні. Відповідач дитині достатньої уваги не приділяє, матеріальної допомоги не надає у повній мірі. Дитині має бути забезпечено належний рівень життя, однак, позивач самостійно на даний час не може утримувати дитину, а тому вона вимушена звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.05.2023 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 9-10). Відзив на позов від відповідача не надходив. З клопотаннями, заявами процесуального характеру відповідач до суду не звертався. За вказаних обставин, суд розглядає справу за наявними у ній доказами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. [INFO] народився [PERSON] , о стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.07.2019 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 5). Відповідно до даних вказаного свідоцтва про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] . Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що відповідач не у повному обсязі виконує батьківськийобов?язок по утриманню сина, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було, як і не було надано доказів на підтвердження належного утримання дитини з боку батька. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 181 СК України, домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Враховуючи те, що домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дітей відсутня, доводи позову відповідачем не спростовані, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх дитини. Крім того, згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, а також відсутність будь-яких відомостей про перебування на утриманні відповідача інших осіб. Зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141 СК України), суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання дитини із відповідача на користь позивача у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини в даному віці. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позовна вимога про стягнення аліментів в частці від заробітку відповідача є обґрунтованою та законною, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат слід вирішити в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved