Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

03.11.2022 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивачка, з урахуванням уточненого позову, просить поділити майно, що є спільною власністю подружжя, визнавши: за нею право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та автомобіль Nissan Note, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] ; визнавши за відповідачем автомобіль Mercedes C180, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] , та всі судові витрати пов`язані з розглядом справи покласти на відповідача. В обґрунтування заявлених вимог посилається на наступне. 29.06.2002 між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який розірвано рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.11.2018. Питання щодо розподілу майна судом не вирішувалось. Протягом шлюбу між відповідачем та позивачем було придбане майно, що є об`єктом поділу. Достатньої матеріальної допомоги відповідач не надає, участі в вихованні та оздоровленні дітей не приймає. Рішенням суду було визначено місце проживання сина разом з відповідачем, а доньки з позивачкою, проте син фактично проживає також з матір`ю, тому на спірну квартиру слід визнати право власності за позивачкою. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та своєчасно, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та своєчасно, надав до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, та письмові пояснення по справі, в яких просив провести розподіл сумісного майна відповідно до наведеного позивачем розподілу з зазначенням, що діти будуть мешкати з позивачкою, та просив виключити з обгрунтувань факти неналежного піклування про дітей з його боку, оскільки він надає матеріальну допомогу своїм дітям, та забезпечує їх всім необхідним, про що свідчать надані до суду копії відповідних документів: чеки, квитанції, фото скріншотів з меседжерів про надання відповідної матеріальної допомоги, та просив судові витрати з нього не стягувати. Відповідно до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, та за наявними в справі доказами. 03.11.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, та розподілена судді Зубу Г.А. Ухвалою судді від 13.12.2021 вказану позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу 10-денного строку для усунення недоліків з моменту отримання копії ухвали, які усунені позивачем 12.01.2022. Ухвалою судді від 09.02.2022 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 28.06.2023 закрито підготовче провадження по справі, та справу призначено до судового розгляду по суті. Судом встановлено, що 29.06.2002 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від якого народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.11.2018, яке набрало законної сили, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, та місце проживання неповнолітніх дітей після розірвання шлюбу встановити наступним чином: [PERSON] разом з батьком [PERSON] , [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . На даний час між сторонами виник спір щодо утримання дітей, та надання матеріальної допомоги дітям, але це не є предметом розгляду вказаної справи. За час шлюбу сторонами було придбано наступне майно: квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , автомобіль Nissan Note, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] ; та автомобіль Mercedes C180, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] , що не оспорюється сторонами по справі. У зв`язку з тим, що діти сторін проживають з позивачем по справі, вона просить визнати за нею право власності на вказану квартиру, з чим погоджується відповідач, визнаючи позовні вимоги. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У частині першій статті 61\~СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі статтею 63\~СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). Відповідно до частини першої\~статті 70\~СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга\~статті 71 СК України). Також відповідно до положень частини першої\~статті 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою\~статті 70 СК України\~в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів,які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і інші обставини. За вказаних обставин, судом встановлено, що спірна квартира та автомобілі придбані подружжям у період перебування у шлюбі, а тому є їх спільною сумісною власністю, проживання дітей з позивачем, та не надання матеріальної допомоги само по собі не є підставами для відступу від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до частини третьої статті 70 СК України. Однак, враховуючи те, що відповідач погоджується з таким варіантом поділу майна подружжя, посилаючись на те, що у вказаній квартирі будуть проживати позивачка разом з їх дітьми, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved