Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

20.03.2023 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська від представника позивача надійшла вищезазначена позовна заява, в якій представник просить суд: - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право спільної часткової власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0.0994 гектарів, кадастровий номер: 1210100000:09:080:0001, цільового призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] ; - - судові витрати віднести на рахунок позивача. У підготовчому засіданні 02.05.2023 року судом прийнято від відповідача зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому відповідач просить суд: -визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право спільної часткової власності на 1/6 частку земельної ділянки площею 0.0994 гектарів, номер: 1210100000:09:080:0001, цільового призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] - [PERSON] , [INFO] . -судові витрати віднести на рахунок позивача за зустрічним позовом. І. Стислий виклад позиції учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] померла [PERSON] . Після померлої залишилось спадкове майно, яке складається з 1/2 частини земельної ділянки площею: 0,0994 га, кадастровий номер: 1210100000:09:080:0001, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями після померлої залишилися: [PERSON] , який доводиться правнуком померлої (спадкоємець за заповітом) та [PERSON] , який доводиться внуком померлої (спадкоємець за законом). 15.11.2011 року державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори Камендо О.М., був посвідчений заповіт за яким [PERSON] на випадок своєї смерті все належне їй рухоме та нерухоме майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось заповідала [PERSON] . [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Небосенко О.А. з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом до майна померлої [PERSON] , однак постановою від 18.02.2022 державним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на те, що в Державному земельному кадастрі власником земельної ділянки значиться інша особа. Відмова нотаріуса ґрунтується на відсутності в [PERSON] правовстановлюючих документів на спадкове майно (земельну ділянку) на ім`я померлої- [PERSON] . Отже, [PERSON] позбавлений можливості реалізувати своє право власності на спадкове майно, що стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав (а.с. 2-8). Зустрічний позов [PERSON] обгрунтовано тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після померлої залишилось спадкове майно, яке складається з 1/6 частини земельної ділянки площею: 0,0994 га, кадастровий номер: 1210100000:09:080:0001, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями після померлої залишилися: [PERSON] , який доводиться племінником померлої (спадкоємець за законом) та [PERSON] , який доводиться двоюрідним онуком померлої. [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Небосенко О.А. з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про спадщину за законом до майна померлої [PERSON] , однак постановою від 18.02.2023 нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на те, що в Державному земельному кадастрі власником земельної ділянки значиться інша особа. Відмова нотаріуса ґрунтується на відсутності в [PERSON] правовстановлюючих документів на спадкове майно (земельну ділянку) на ім`я померлої- [PERSON] . Таким чином, позивач за зустрічним позовом позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкове майно, яке складається з 1/6 частини земельної ділянки площею: 0.0994 га (кадастровий номер: 1210100000:09:080:0001), що стало підставою для звернення до суду за захистом прав (а.с. 58-64). У судовому засіданні 27.07.2023 року представник позивача - адвокат Голубніченко Владислав Олегович підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Визнав вимоги за зустрічним позовом. Представник відповідача - адвокат Мироняк Тетяна Сергіївна у судовому засіданні 27.07.2023 року підтримала позовні вимоги за заустрічним позовом у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Вимоги первісного позову визнала у повному обсязі. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 11 квітня 2023 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання, витребовано докази (а.с. 29-30). 01.05.2023 року від Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 33-54). У підготовчому засіданні 02.05.2023 року судом прийнято від відповідача зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом (а.с. 58-68). 15.05.2023 року представника позивача за первісним позовом - адвокат Голубніченко Владислав Олегович подав до суду клопотання про витребування доказів в цивільній справі та ухвалою суду витребувано від державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори копію спадкової справи до майна, померлої [INFO] [PERSON] , копію спадкової справи до майна, померлого [INFO] [PERSON] , копію спадкової справи до майна, померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 81-85). 16.07.2023 року до суду від Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори надійшли копії витребованих спадкових справ (а.с. 91-112). Ухвалою суду від 17 липня 2023 року було закрито підготовче провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с. 188). У судовому засіданні з розгляду справи по суті спору судом були заслухані пояснення представників позивача та відповідача, досліджені письмові докази, наявні в матеріалах справи. 27.07.2023 року у судовому засіданні судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є першим власником земельної ділянки площею: 0.0994 га (кадастровий номер: 1210100000:09:080:0001), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ДП *Д № 005246 84494009, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів 22.01.1998р. № 144, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 005246, 27 лютого 1998 року. [INFO] у віці 60 років померла [PERSON] , про що 05 серпня 2005 року Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області видано копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (актовий запис №73) (а.с. 94 з обороту). 08 червня 2007 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до яких кожен успадкував після смерті [PERSON] по 1/3 житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 0.0994 кв. м. та земельної ділянки площею 5,100 га у межах згідно з планом, розташованої на території Любимівської сільської ради, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області та переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 109 з обороту - 112). 20.06.2007 року держаним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Н.С. видані додаткові свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] кожному на 1/3 частку земельної ділянки площею 994 кв. м, у межах згідно з планом, розташованої на території [ADDRESS] (а.с. 123 з обороту - 124). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» №16342131 від 19.10.2007 року, 1/3 частина домоволодіння за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 80). [INFO] у віці 89 років помер [PERSON] , про що 09 лютого 2010 року зроблено відповідний актовий запис № 125; місце державної реєстрації смерті: Самарський відділ реєстрації актів цивільного стану Дніролретровського міського управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09 лютого 2010 року (а.с. 131 з обороту). 08 грудня 2010 року [PERSON] та [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом та 22 грудня 2010 року видані додаткові свідоцтва про право на спадщину, відповідно до яких кожен успадкував після смерті [PERSON] по 1/2 частки спадкового майна, а саме: земельна ділянка площею 1,7314 га в межах згідно з планом, розташованої на території Любимівської сільської ради, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області та переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та 1/3 частина житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 1104 кв. м. (а.с. 147 з обороту, 149, 150 з обороту, 152, 159, 160 з обороту). 15 листопада 2011 року державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори Камендо О.М., був посвідчений заповіт за яким [PERSON] на випадок своєї смерті все належне їй рухоме та нерухоме майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось заповідала [PERSON] , [INFO] (а.с. 72). [INFO] у віці 91 року померла [PERSON] , про що 12 серпня 2019 року складено відповідний актовий запис № 765; місце державної реєстрації: Самарський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Це підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12 серпня 2019 року (а.с. 16). 07 грудня 2019 року до Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою № 1539 про прийняття спадщини після смерті прабаби [PERSON] , звернувся [PERSON] (а.с. 34). [INFO] у віці 72 років померла [PERSON] , про що 23 лютого 2022 року Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (актовий запис №162) (а.с. 167 з обороту). 18 лютого 2023 року постановою державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Небосенко О.А. було відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом, відповідно, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] на 1/2 частку у праві спільної власності на земельну ділянку площею 0.0994 гектарів, кадастровий номер: 1210100000:09:080:0001, цільового призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , з підстав того, що відповідно до відомостей з Державного земельного кадастру власником вищезазначені земельної ділянки є інша особа (а.с.18). 18 лютого 2023 року постановою державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Небосенко О.А. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] на 1/2 частку у праві спільної власності на земельну ділянку площею 0.0994 гектарів, кадастровий номер: 1210100000:09:080:0001, цільового призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , з підстав того, що відповідно до відомостей з Державного земельного кадастру власником вищезазначені земельної ділянки є інша особа (а.с.66-67). 20.04.2023 року держаним нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Небосенко О.А. видані свідоцтва про право на спадщину (після померлої [PERSON] ) за заповітом та за законом [PERSON] та [PERSON] , відповідно на 1/2 та 1/6 частку житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 0.0994 гектарів, кадастровий номер 1210100000:09:080:0001, цільового призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 77-78). Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу визнання за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право спільної часткової власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0.0994 гектарів, кадастровий номер: 1210100000:09:080:0001, цільового призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] та визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом право спільної часткової власності на 1/6 частку земельної ділянки площею 0.0994 гектарів, номер: 1210100000:09:080:0001, цільового призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] - [PERSON] , [INFO] . ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд (ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України). Відповідно до частин 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 5 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ЦК України, згідно з якою способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, визнання права. Згідно з п. 2, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з частинами 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Однією з таких підстав є спадкування прав на майно за законом та за заповітом, відповідно до ст. 1217 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст.ст. 1220, 1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини . Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Аналіз викладених вище норм та обставин справи дає суду підстави дійти наступних висновків. [PERSON] є першим власником земельної ділянки площею 0.0994 га (кадастровий номер: 1210100000:09:080:0001, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , право власності на земельну ділянку успадкували в таких частинах: -1/3 частину земельної ділянки, мати спадкодавця- [PERSON] ; -1/3 частину земельної ділянки, батько спадкодавця- [PERSON] ; -1/3 частину земельної ділянки, син спадкодавця- [PERSON] . Після смерті [PERSON] , спадкоємці які отримали свідоцтво про право на спадщину по 1/3 частині, зокрема [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - не звернулася до державного земельного кадастру для реєстрації права власності, у зв`язку з чим в державному земельному кадастрі власником земельної ділянки в цілому значиться [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , спадкоємцями 1/3 частини земельної ділянки, яка належала йому, стали: дружина - [PERSON] - 1/6 (однієї шостої) частини земельної ділянки та донька - [PERSON] - 1/6 (однієї шостої) частини земельної ділянки. Таким чином [PERSON] успадкувала 1/3 частину земельної ділянки після смерті доньки- [PERSON] та 1/6 частину земельної ділянки після смерті чоловіка- [PERSON] . На день смерті [PERSON] , їй належала 1/2 частини земельної ділянки площею: 0,0994 га, кадастровий номер: 1210100000:09:080:0001, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яку вона успадкувала відповідно до ч. з ст. 1268 ЦК України. Відповідно до заповіту позивач за первісним позовом [PERSON] є спадкоємцем 1/2 зазначеної земельної ділянки, але не може прийняти спадщину на спадкове майно через відсутності державної реєстрації нерухомого майна (земельної ділянки) спадкодавцем. Тому отримав постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку у праві спільної власності на земельну ділянку після [PERSON] . Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] суд зазначає наступне. [PERSON] на сьогодні є власником 1/3 частини земельної ділянки площею: кадастровий номер: 1210100000:09:080:0001, яку успадкував після матері- [PERSON] , але крім того має право на успадкування 1/6 частини зазначеної земельної після смерті своєї тітки- [PERSON] . На день смерті [PERSON] , їй належала 1/6 частини земельної площею: 0,0994 га, кадастровий номер: 1210100000:09:080:0001, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яку вона успадкувала відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України після смерті батька [PERSON] . Після смерті [PERSON] , його донька [PERSON] належним чином не оформила своїх спадкових прав та не звернулась до державного земельного кадастру для реєстрації права власності на земельну ділянку. Отже, позивач за зустрічним позовом позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкове майно, яке складається з 1/6 частини земельної ділянки площею: 0.0994 га вий номер: 1210100000:09:080:0001. Сторони, як спадкоємці померлих [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини звернулись до Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та про видачу на їх імена свідоцтв про право на спадщину. Проте постановами нотаріуса від 18.02.2023 року їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, з огляду на те, що власником земельної ділянки (кадастровий номер 1210100000:09:080:0001) згідно відомостей з Державного земельного кадастру є інша особа. Водночас судом було встановлено, що спадкодавцю [PERSON] на момент смерті належала 1/2 частини земельної ділянки, [PERSON] належала 1/6 частини земельної ділянки, що і входить до складу спадкового майна. Сторони є єдиними спадкоємцями померлих. Отже, єдиним правовим способом захисту порушених прав позивачів є визнання за ними права власності в порядку спадкування за заповіотм та за законом, відповідно. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими та доведеними належними, допустимими, достатніми доказами позовні вимоги про визнання права власності за позивачами в порядку спадкування за законом та за заповітом, відповідно. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сторони просили судові витрати віднести на рахунок позивача за первісним та зустрічним позовом, відповідно. Отже судові витрати стягненню не підлягають.

Outcome: approved