Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача в якій прохає зняти арешт з нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 38553084, квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, серія та номер: 18809688, виданий 16.04.2010 Орджонікідзевським ВДВС, зняти арешт з нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 38553108, квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, серія та номер: №176/1-08, виданий 25.02.2008 Орджонікідзевським ВДВС Харківського МУЮ. 17.01.2012 [PERSON] склала заповіт, відповідно до змісту якого, на випадок її смерті, заповіла все належне їй майно на користь [PERSON] . Однак, перешкодою для видачі [PERSON] свідоцтва про право власності на спадщину, після смерті [PERSON] , слугує наявність обтяжень на квартиру [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №229413470 від 23.10.2020 на квартиру накладено обтяження у вигляду арешту майна. Тому, з метою захисту своїх законних прав, позивач звернулася до суду з позовною заявою про скасування арешту з майна. Провадження у справі було відкрито за ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.11.2021. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан, який наразі продовжено. Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова, Комінтернівського районного суду м. Харкова та визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави. До Ленінського районного суду м. Полтави з Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшла справа № 641/7369/21, яка на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Високих М.С. Ухвалою суду від 28.12.2022 справу прийнято до свого провадження з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. 30.05.2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження справу призначено до судового розгляду по суті. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились. Від представника позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, заявлені вимоги ним підтримані повністю, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував, прохав стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористалася. Третя особа надіслала до суду заяву, в якій прохала розгляд справи здійснювати без участі представника державної виконавчої служби. Згідно з ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 18.04.1995 [PERSON] уклала договір довічного утримання з [PERSON] , відповідно до умов якого [PERSON] передає у власність останній квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). 17.08.2006 заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова у справі №2-2679/2006 було розірвано договір довічного утримання, укладений 18.04.1995 між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 7-ю Харківською державною нотаріальною конторою за №3-2994. Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 9). 17.01.2012 [PERSON] склала заповіт, відповідно до змісту якого, на випадок її смерті, заповіла все належне їй майно на користь [PERSON] (а.с. 10). Згідно повторної копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с. 11). 30.07.2019 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Череватенко О.М. з заявою про прийняття спадщини, яка зареєстрована в реєстрі за №6339 (а.с. 12). Постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Т.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.08.2019 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] , померлої [INFO] у зв`язку з пропущенням строку прийняття спадщини (а.с. 16). Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.02.2020 [PERSON] визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 17 -18). 23.07.2020 постановою Харківського апеляційного суду рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.02.2020 залишено без змін (а.с. 19 - 21). 28.09.2020 державним реєстратором Жбадинським О.М. на підставі заочного рішення №2-2679/2006 від 17.08.2006, було зареєстровано право приватної власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (а.с. 22). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №229413470 від 23.10.2020 на квартиру [ADDRESS] накладено обтяження у вигляді арешту майна на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, серії та номера: 18809688, виданої 16.04.2010 Орджонікідзевським ВДВС та на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, серії та номера: №176/1-08, виданої 25.02.2008 Орджонікідзевським ВДВС Харківського МУЮ. 18.01.2021 представник [PERSON] звернувся до Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Харків) з заявою про видачу копій постанов від 16.04.2010 Орджонікідзевського ВДВС №18809688 та від 25.02.2008 Орджонікідзевського ВДВС Харківського МУЮ №176/1-08 з метою з`ясування об`єктивності та законності підстав накладення арешту на квартиру [ADDRESS] та реалізації прав [PERSON] на прийняття спадщини (а.с. 29). 24.03.2021 представник позивача звернувся до Міністра юстиції України зі скаргою на бездіяльність співробітників відділу державної виконавчої служби, у звязку з тим що останні станом на 24.03.2021 жодної інформації щодо результатів розгляду заяви від 18.01.2021 не надали (а.с. 21). Згідно відповіді Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за вих. №13622/Б-2265/04.4 від 14.04.2021 встановлено, що в Орджонікідзевському відділі державної виконавчої служби м. Харків ГТУЮ у Харківській області перебувало виконавче провадження №18809688 з примусового виконання судового наказу №2н-643 від 24.04.2009 Орджонікідзевського районного суду м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 11966,64 грн. Постанова про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника винесена 16.04.2010, а 20.06.2010 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону що діяла на час прийняття рішення). Відповідно до п. 9.9. розділу 9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 №2274/5 (в редакції чинній до 19.07.2017), строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік, тому надати копії матеріалів (постанов) зазначеного виконавчого провадження та більш детальну інформацію не виявляється можливим (а.с. 34-35). Ідентичну позицію було викладено в листі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за вих. №13656/Б-2058/04.4 від 15.04.2021 (а.с. 36). З листів Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вбачається що в Автоматизованій системі виконавчого провадження наявна інформація лише відносно виконавчого провадження №18809688, інформація щодо виконавчого провадження №176/1-08 відсутня. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. За змістом п.11 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. За змістом ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно пункту 4.15, 4.17 п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Як встановлено судом, арешт на майно [PERSON] було накладено органом виконавчої служби у 2008 та 2010 році, на даний час виконавчі провадження не здійснюються, а відтак потреби в арешті не існує. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм,суд приходить до висновку про те, що підстав для накладення арешту на майно не існує, а наявність накладених обтяжень майна порушує права позивача як спадкоємця, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушенні права позивача неможливо. Рішення про зняття арешту з майна є підставою для зняття його заборони в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Питання про судові витрати вирішено відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved