Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

[PERSON] 20 вересня 2021 року звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що 27 лютого 2020 року вона уклала договір № 1-27/02/2020 про надання юридичних послуг з фізичною особою-підприємцем [PERSON] . Звертаючись до юриста - ФОП [PERSON] , вона просила його про правову допомогу в підготовці процесуальних документів для звернення до суду з позовом про стягнення безпідставно отриманих коштів її колишньою невісткою та представництво її інтересів в суді при розгляді такої цивільної справи. Відповідач обіцяв позивачці допомогу, вислухавши, заявив, що її вимоги є обґрунтованими і він вбачає можливість ухвалення позитивного рішення на її користь. Він запропонував укласти договір про надання юридичних послуг, та сплатити аванс в сумі 2500 грн. Крім того, він запропонував нотаріально посвідчити довіреність з метою представництва з його боку її інтересів, та визначив, що вона повинна буде сплачувати додаткові витрати, пов`язані з підготовкою документів для подачі для суду. 27 лютого 2021 року сторони уклали договір № 1-27/02/2020 про надання юридичних послуг, 28 лютого 2020 року вона сплатила обумовлену суму - 2500 грн., та вони підписали додаток № 1 до договору №1-27/2020 року, яким підтвердили сплату авансу за укладеним договором в розмірі 2500 грн. В зв`язку з тим, що до цього часу [PERSON] не приступив до виконання зобов`язань за договором, вона відмовляється від його послуг і ставить питання про відшкодування збитків в судовому порядку. 09 вересня 2021 року вона нотаріально посвідчила заяву, якою припинила надані нею повноваження [PERSON] та [PERSON] довіреністю від 27 лютого 2020 року. За нотаріальне посвідчення заяви про припинення повноважень, нею сплачено нотаріусу 200 грн. Таким чином, збитки, пов`язані з бездіяльністю [PERSON] по виконання умов договору, склали 3700 грн. В зв`язку невиконанням відповідачем умов договору, вона бажає стягнення з нього на її користь пені у розмірі трьох відсотків вартості роботи за кожний день прострочення виконання, передбачений ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Так як виконання роботи за договором не розпочате, вона вважає, що пеня повинна нараховуватись з часу укладення договору до дня звернення до суду з цією позовною заявою. З 27 лютого 2020 року по 20 вересня 2021 року - 569 днів. Виходячи зі сплаченої нею авансової суми за договором - 2500 грн., 3% від цієї суми становить - 75 грн., таким чином, за весь час прострочення виконання зобов`язання за договором пеня складає - 42675 грн. Вважає, що діями (бездіяльністю) відповідача їй завдано моральну шкоду. На протязі значного часу вона готувала документи для звернення до суду, бажала настання певних наслідків, сподівалась на допомогу адвоката у вирішенні наявних в неї проблем. Замість правової допомоги юриста, звернення до суду з позовною заявою, отримала зайві проблеми з [PERSON] . Вона була вимушена неодноразово до нього телефонувати, відвідувати його офіс. Нервувала, бо сподівалась, що позов до суду буде подано в розумні строки. Сплачувала значні для неї суми, обмежуючи себе в задоволенні нагальних побутових проблем. Коли переконалась, що відповідач заволодів її коштами, та не збирається виконувати взяті на себе зобов`язання, перенесла значний нервовий стрес, відчувала себе ошуканою. В неї підвищився кров`яний тиск, тривалий час вона відчувала головні болі, внаслідок чого в неї погіршився зір. Крім того, вона вимушена була звертатись до органів поліції, до суду, вважаючи, що в діях [PERSON] наявні ознаки шахрайства. Вважає, що на її користь за порушення її прав як споживача, з відповідача повинно бути стягнуто на відшкодування завданої моральної шкоди 10000 грн. 27 лютого 2020 року за пропозицією відповідача позивачка підписала та була посвідчена нотаріально довіреність, якою вона уповноважила [PERSON] та за його пропозицією [PERSON] представляти її інтереси, в тому числі і в суді, пов`язані з зверненням до суду з позовом про стягнення з [PERSON] безпідставно отриманих сум. За нотаріальне посвідчення зазначеної довіреності вона передала [PERSON] 400 грн., щоб він сплатив нотаріусу за посвідчення довіреності. Крім сплаченого авансу, вона передала [PERSON] двічі по 300 грн., на його пропозицію, як компенсацію витрат, пов`язаних з його візитами до [PERSON] для узгодження (з його слів) позиції, по поверненню безпідставно отриманих нею від позивачки коштів. Таким чином, в загальній сумі, вона сплатила [PERSON] 3500 грн. Зазначає, що вона передала [PERSON] всі наявні в неї документи, які на її думку та на думку відповідача були достатні для підготовки процесуальних документів в суд з визначених нею підстав. Проте, отримавши від неї грошові кошти та документи, [PERSON] припинив спілкування з позивачкою. Телефонні дзвінки ігнорує, сам на зв`язок з нею не виходить, вона неодноразово, в тому числі і не сама, їздила до нього в офіс, але його не заставала. Посилаючись на вказані обставини, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь збитки в зв`язку з її відмовою від договору про надання юридичних послуг від 27 лютого 2020 року № 1- 27/02/2020 в сумі 3700 грн.; моральну шкоду за невиконання договору в сумі 10000 грн.; пеню за порушення зобов`язань за договором в сумі 42675 грн. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 жовтня 2021 року відкрите провадження у справі за вказаною позовною заявою та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено підготовче засідання на 31 січня 2022 року о 13 год.00 хв. 20 грудня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що він заперечує проти вимог позивача, виходячи з наступного. Вказує, що відповідно до п.6.1. спірного договору, він набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом двох років. Після закінчення терміну дії цього Договору, він може бути пролонгований або ж сторони можуть укласти новий договір. Отже, договір є діючим. Зазначає, що він ніколи не ухилявся від виконання Договору, а навпаки, своєчасно підготував позовну заяву, але через відсутність доказів отримання безпідставно отриманих коштів [PERSON] і судову перспективу позову без відповідних доказів, не подав позовну заяву до суду. Позивач багато разів змінювала свою думку щодо вибору варіанту вирішення спору, чи мирно вирішити спір шляхом усних переговорів з [PERSON] , що він добросовісно робив, чи все ж таки подати позовну заяву до суду. Заперечує твердження позивачки про передачу нею документів для складання позовної заяви, передачу грошових коштів за посвідчення довіреності нотаріусом, а також вказує, що позивачкою не надано доказів на підтвердження завданої моральної шкоди. Заявлений розмір неустойки є завищеним, а також вказує, що спірні правовідносин Закон України «Про захист прав споживачів» не регулює. Тому вважає, що в задоволенні позову слід відмовити (а.с.33-35). 29 грудня 2021 року від [PERSON] , надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що жодного з перелічених прийнятих на себе обов`язків за договором відповідачем виконано не було. Відповідач посилається на ті обставини, що договір є діючим, в зв`язку з тим, що строк його дії встановлений - 2 роки. Проте, за час дії договору відповідач повинен був скласти процесуальні документи, і забезпечити участь у двох-трьох судових засіданнях. На час звернення її до суду з позовною заявою, жодного процесуального документу складено не було, не зважаючи на ті обставини, що вона за пропозицією відповідача надала йому довіреність, якою уповноважила його від її імені підписувати процесуальні документи. Позовна заява до суду складена не була, про що свідчить та обставина, що позовна заява від її імені до суду не надходила. Відповідач посилається на ті обставини, що вона не надала необхідних документів для звернення до суду, змінювала свою позицію, що перешкоджало йому належним чином виконати прийняті на себе обов`язки. Проте, всі наявні в неї документи нею були відповідачу надані ще на час укладення договору. У відсутність таких документів відповідач не мав би можливості приймати на себе зобов`язання по складанню процесуальних документів до суду, бо тоді не зрозуміло б було, з яким позовом звертатись до суду. Якби вона не виконала обов`язків по наданню документів, чи надання будь-якої іншої інформації для належного виконання договору, відповідач повинен був діяти на підставі п. 4.1.2 Договору, яким передбачено: при виникненні обставин, що перешкоджають належному виконанню своїх зобов`язань, згідно з цим договором, терміново повідомити про це Замовника. Відповідач з посиланням на Договір, зазначає про зобов`язання Замовника по договору. Проте, жодних доказів, що вона не надала витребуваних ним документів, не з`явилась на його запрошення до нього для з`ясування необхідних обставин, не надає, та на них не посилається. Довіреність нею була підписана та відповідачу надана. В добровільному порядку узгодити з відповідачем будь-які питання вона не мала можливості, в зв`язку з тим, що за місцем знаходження його офісу він не перебуває, на телефонні дзвінки її не відповідав. І навіть отримавши позовну заяву, не пропонував їй узгодити спірні питання мирним шляхом. Відповідач заявляє, що вона не передавала йому необхідних документів. Якщо це так, не зрозуміло, чому він до часу звернення нею до суду не ставив питання про припинення або розірвання договору. Відповідачем не надано жодного доказу, що він витребував в неї будь-які документи, необхідні для нього для виконання ним обов`язків за договором. Відповідач у справі не наводить будь-яких аргументів, що надання юридичних послуг не підпадає під дію Закону України «Про захист прав споживачів». Просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.41-43). 31 січня 2022 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 29 березня 2022 року 09 год. 30 хв. у зв`язку з клопотанням відповідача. Враховуючи, що Верховною Радою України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні було запроваджено воєнний стан через вторгнення Росії на територію України, беручи до уваги ситуацію, що склалась у м. Суми на день запровадження такого стану, на підставі п.1 рішення зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24 лютого 2022 року №5, з метою запобігання загрози життю та здоров`ю учасників судового процесу і працівників суду, з 24 лютого 2022 року дану справу було знято з розгляду до стабілізації ситуації в країні та в м. Суми. Рішенням зборів суддів від 02 травня 2022 року №11 відновлено здійснення розподілу та розгляд усіх категорій справ, у тому числі цивільних, які перебували в провадженні судді станом на 24 лютого 2022 року. Справа призначена до судового розгляду на 27 липня 2022 року о 13 год. 00 хв. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 липня 2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу для розгляду по суті на 13 жовтня 2022 року, визначено дату судового розгляду 19 жовтня 2022 року о 15 год. 00 хв., вирішено здійснити виклик свідків. 13 жовтня 2022 року від [PERSON] на адресу суду надійшла заява, в якій просить суд, з врахуванням вимог ст. 551 ЦК України, зменшити розмір неустойки, оскільки він має незадовільний матеріальний стан та проблеми зі здоров`ям (а.с.79). 13 жовтня 2022 року у зв`язку із закінченням відведеного процесуального часу та клопотанням представника позивачки про відкладення, протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 19 жовтня 2022 року, сторони зобов`язані забезпечити явку свідків. 19 жовтня 2022 року у зв`язку із закінченням відведеного процесуального часу, протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 23 грудня 2022 року, позивачка зобов`язана забезпечити явку свідків. 23 грудня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 08 лютого 2023 року, 10 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням відповідача. 08 лютого 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 23 березня 2023 року, 13 год. 20 хв. у зв`язку з не забезпеченням явки свідків. 23 березня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 11 травня 2023 року за клопотанням відповідача надати час для можливості забезпечити явку свідків, роз`яснена можливість забезпечення явки свідків в судовому засіданні в режимі відеоконференції. 11 травня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 05 липня 2023 року 09 год. 30 хв. у зв`язку з клопотанням відповідача. 05 липня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 14 липня 2023 року, 14 год. 40 хв. у зв`язку з клопотанням відповідача, роз`яснено наслідки повторної неявки. В зазначеному судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Протокольною ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи в зв`язку з ненаданням доказів на підтвердження поважності неявки його в судове засідання та свідків. Суд, заслухавши пояснення осіб які з`явилися в судове засідання, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Судом встановлено, що 27 лютого 2020 року між [PERSON] (замовник) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (виконавець) укладено договір № 1-27/02/2020 про надання юридичних послуг (далі договір), згідно умов якого виконавець зобов`язується за завданням замовника надавати послуги, в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Пунктом 2 договору сторони погодили відомості про послуги: 2.1. Юридичні послуги пов`язані з стягненням з [PERSON] на користь замовника безпідставно отриманих коштів. 2.2. Для виконання цього договору виконавець проводить аналіз діючого законодавства, що регулює відповідні правовідносини. Аналізує та вивчає відповідну судову практику (відповідні пленуми, узагальнення, постанови, практику Європейського суду). Згідно п.п. 3.1, 3.2, 3.3, 3.4. договору сторони визначити ціну та умови оплати: аванс 2500 грн. Кошти будуть сплачені до 28 лютого 2020 року (включно). Сторони домовились, що окрім авансу додаткова оплата послуг виконавця по цьому договору буде здійснена за додатковою домовленістю сторін за ринковими цінами. Сторони домовились, що з цим договором, в межах цієї ціни, виконавець виконує умови передбачені в п. 2 цього договору, тобто складає необхідні документи виходячи з змісту справи, дає на підпис замовнику або самостійно підписує на підставі довіреності, забезпечує явку представника або адвоката на 2-3 судових засідання, складає процесуальні документи. В разі, якщо замовник передумав, відмовляється від послуг, примирився з іншою стороною, тощо, кошти отримані виконавцем за послуги не повертаються. За умовами п. 4.1. договору сторонами визначено обов`язки виконавця: п. 4.1.1. Своєчасно та якісно надавати послуги зазначені в п. 2 цього договору. п. 4.1.2. При виникненні обставин, що перешкоджають належному виконанню своїх зобов`язань, згідно з цим договором, терміново повідомити про це замовника. п. 4.1.3. Виконавець зобов`язаний виконати послуги, передбачені в п. 2 цього договору в розумний строк. Згідно п 5.1. вказаного договору, у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність визначену цим договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У відповідності до п. 5.2. договору сторони не несуть відповідальність за порушення своїх зобов`язань за цим договором, якщо воно сталося не з їх вини. Сторона вважається не винуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання. Відповідно п.5.4 договору за одноразову необґрунтовану відмову від виконання своїх зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні штраф у розмірі 50% від суми договору. Також п. 5.5 договору передбачає, що в разі не виконання виконавцем п. 2.1 цього договору, виконавець повертає замовнику кошти в повному обсязі (а.с. 6-8). За умовами додатку до Договору № 1-27/02/2020 про надання юридичних послуг від 27 лютого 2020 року, укладеного сторонами 28 лютого 2020 року, сторони стверджують, що аванс за цим договором був сплачений 28 лютого 2020 року в розмірі 2500 грн. 00 коп. (а.с. 9). Згідно довіреності від 27 лютого2020 року [PERSON] уповноважила в усній формі [PERSON] , Шиленко П.В. представляти її інтереси, в тому числі і в суді, довіреність посвідчена приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Шоколою Н.В, та зареєстрована за № 973 (а.с. 10-11). 09 вересня 2021 року [PERSON] склала нотаріально посвідчену заяву, якою довела до відома [PERSON] , [PERSON] про припинення їх представництва за довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Шоколою Н.В. від 27 лютого 2020 року за р.№ 973, яка видавалася нею на їх імена (а.с.13). За скасування довіреності позивачкою сплачено 200 грн. 00 коп. згідно квитанції від 09 вересня 2021 року (а.с. 12). 11 грудня 2020 року [PERSON] , звернулася до Сумського відділу поліції ГУНП у Сумській області про вчинення шахрайства [PERSON] та просила внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за даним фактом (а.с.14). 30 грудня 2020 року Сумським ВП ГУНП в Сумській області на адресу [PERSON] направлено відповідь на її звернення, в якій зазначено, що її звернення зареєстровано згідно вимог чинного законодавства та внесено до журналу ЄО за № 77995 від 11 грудня 2020 року проведено перевірку. Матеріали звернення перебували на вивченні в слідчому відділі Сумського ВП та були направлені до відділу превенції у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, провадження по яким здійснюється органами внутрішніх справ. Відповідна інформація до ЄРДР не вносилась (а.с.15). Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 липня 2021 року у справі № 592/8566/21скаргу [PERSON] на бездіяльність Сумського РУП ГУНП в Сумській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення - залишено без задоволення (а.с. 18). 26 листопада 2021 року, 15 грудня 2021 року, 26 січня 2022 року [PERSON] на адресу [PERSON] направляв листи, у яких повідомляв про укладення договору про надання юридичних послуг № 1-27/02/2020 від 27 лютого 2020 року та що строк договору діє до 27 лютого 2022 року, пропонував прибути за адресою: м. Суми, вул. Інтернаціоналістів, буд. 5, каб. 215 для проведення переговорів щодо виконання ним Договору про надання юридичних послуг № 1-27/02/2020 від 27 лютого 2020 року. Також просив надати наявні у неї докази для складання позову (а.с. 44, 51, 52, 53). З копії витягу із сайту «Судова влада» вбачається, що цивільна справа № 591/3094/22, яка надійшла до суду 27 липня 2022 року (головуючий суддя Ніколаєнко О.О.) за позовом [PERSON] в особі представника позивача [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів розглянута (повернута) 29 липня 2022 року (а.с.77). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 29 липня 2022 року у справі № 591/3094/22 позовну заяву про стягнення безпідставно отриманих коштів повернуто позивачу (а.с.78). Свідок [PERSON] суду пояснила, що є подругою позивачки, знайомі з 1991 року. Позивачка їй повідомила, що знайшла адвоката у травні 2020 року з приводу вирішення питання з невісткою про аліменти старшого сина. Потім сказала, що адвокат не відповідає на телефонні дзвінки, вона запропонувала поїхати до нього. Поїхали на [ADDRESS] , за церквою, другий поверх і двері направо, здається 215 кабінет. Приїхали, стукали в двері, але ніхто не відчинив. Позивачка телефонувала адвокату та його помічнику, але ніхто не відповідав. Потім вони ходили в Адвокатське бюро, і їм сказали, що [PERSON] не має адвокатського посвідчення. Разів три їздили до офісу. Тоді їй зателефонував [PERSON] , і вона спитала де він є, а він сказав, що їздив до невістки, але вони не могли його знайти. Потім пішли до МВС до поліції і подали заяву про вчинення шахрайських дій відповідачем та його розшук. Позивачка не раз говорила, що [PERSON] не повернув їй кошти , але відповідач говорив, що виконав роботу і не буде повертати (позивачка розмовляла по телефону на гучному зв`язку). Ця ситуація негативно вплинула на [PERSON] порушився тиск, постійно нервовий стрес. Для неї було важливо, що відповідач повинен був довести, що вона кошти направляла невістці. У вересні, жовтні, грудні останній раз приїздили до офісу відповідача. Приїжджали часів в 11 -13, поїхали тільки тому, що [PERSON] не відповідав на дзвінки. Допускали, що він зайнятий, чекали годину, потім знову телефонували, але він не брав слухавку. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з відповідачем вона працювала деякий час. Разом з ним працювали з 2012 року до 2022 рік, були засновниками громадської організації «Правовий захист споживачів кредитних послуг», разом займалися офісною роботою, займали один кабінет за адресою: [ADDRESS] . Позивачка приходила в якості клієнта, але коли вона не пам`ятає. [PERSON] попросив свідка надрукувати договір про надання послуг між ним та [PERSON] , вона зробила, вони перевірили та підписали. Вона не вникала у суть їхніх справ, умови договору не пам`ятає. Потім [PERSON] приходила пару разів, [PERSON] був у суді. Вона передавала [PERSON] , що позивачка приходила, він призначав зустрічі, але позивачці не підходив час, було незручно. Вони по телефону між собою спілкувалися. В чому була проблема їй не відомо. Ксерокопії документів вона не робила, чи робив Питання щодо передачі коштів їй не відомі. У неї бували спільні клієнти, і по шаблону і її, і [PERSON] вносили у довіреність. Відповідно до ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. За вимогами ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Під час судового розгляду встановлено, що договір про надання юридичних послуг був укладений 27 лютого 2020 року за взаємною згодою та вільним волевиявленням сторін. Зазначений правочин недійсним у судовому порядку не визнавався, а тому, відповідно до ст. 204 ЦК України, діє презумція правомірності правочину. Згідно ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Відповідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З наданих суду доказів вбачається, що сторонами 27 лютого 2020 року укладений договір про надання юридичних послуг, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов`язання по наданню юридичних послуг пов`язаних з стягненням з [PERSON] на користь позивачки безпідставно отриманих коштів в розумний строк. В той же час станом на 20 вересня 2021 року (час звернення позивачки до суду з вказаним позовом) відомості про надання таких юридичних послуг відсутні. Посилання відповідача в заперечення проти позову на неможливість здійснити виконання умов договору з огляду на ненадання позивачкою документів суд вважає неспроможними з огляду на те, що за умовами укладеного сторонами договору визначено обов`язки замовника та наслідки в зв`язку з порушенням таких. Так, у відповідності до п. 4.2.3 договору замовник зобов`язаний з`явитись до виконавця за адресою: 40034, м. Суми, вул. Інтернаціоналістів, буд. 5, каб. 215, на дату та час, які вказані в смс повідомленні та направлені на номер телефону замовника. Згідно п. 4.2.4 договору в разі невиконання умов п. 4.2.3 цього договору замовником, виконавець має право розірвати договір в односторонньому порядку і має право не повертати гроші, які отримав на підставі цього договору. За умовам п. 4.2.5 договору замовник зобов`язаний на вимогу виконавця надати всі необхідні докази, документи, відомості, інформацію про наявність свідків (ПІБ, адресу, тощо) на дату та час, які вказані в смс повідомленні направленому на номер телефону замовника. Проте відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин направлення позивачці смс повідомлення на її номер телефону з пропозицією з`явитися на певну дату та час, а також надати необхідні докази, нестача яких, за твердженням відповідача, унеможливило надати узгоджені юридичні послуги. Не можна взяти до уваги як доказ виконання умов договору обставини звернення відповідача 27 липня 2022 року до Зарічного районного суду м. Суми з позовною заявою, яка ухвалою цього суду по справі № 591/3094/22 від 29 липня 2022 року повернута з підстав ненадання доказів, які б підтверджували повноваження [PERSON] діяти в інтересах позивачки (а.с. 77, 78). Враховуючи факт звернення позивачки до суду з зазначеним позовом з обставин відмови від договору про надання юридичних послуг на момент подачі [PERSON] такого позову та скасування 29 вересня 2021 року довіреності, посвідченої 27 лютого 2020 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Шокола Н.В. позивачкою на ім`я позивача, наявні підстави вважати, що відповідач діяв поза межами наданих йому повноважень. Не дивлячись на те, що умови укладеного сторонами договору не містили чіткої дати виконання взятих на себе зобов`язань відповідачем, є очевидним обставини допущення ним протягом тривалого (більше ніж півтора роки з моменту укладення договору) часу бездіяльності, тобто вказує на порушення розумних строків виконання послуг, на які розраховувала позивачка. Враховуючи умови п. 5.5. договору, згідно якої в разі невиконання виконавцем п. 2.1 цього договору, виконавець повертає замовнику кошти в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню понесені позивачкою витрати у виді сплати авансу в розмірі 2500 грн. 00 коп. В той же час позивачкою не надано доказів на підтвердження понесених витрат за посвідчення довіреності у розмірі 400 грн. 00 коп. , компенсації витрат в розмірі 600 грн. 00 коп., які за її твердженнями, вона передала відповідачу з огляду на невизнання таких обставин відповідачем. Також не підлягають стягненню з відповідача кошти, сплачені позивачкою за нотаріальне посвідчення скасування довіреності сплачені нею 09 вересня 2021 року в розмірі 200 грн. 00 коп., оскільки такі збитки не визначені умовами укладеного з відповідачем договору. Щодо позовних вимог про стягнення пені, суд приходить до таких висновків. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (статті 549, 551, 611 ЦК України). Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. У частині п`ятій статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що в разі якщо виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня в розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Згідно п. 5.4 укладеного між сторонами договору за одноразову необґрунтовану відмову від виконання своїх зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні штраф у розмірі 50% від суми договору. Таким чином сторони погодили відповідальність виконавця за невиконання умов договору про надання юридичних послуг у виді штрафу. Стаття 61 Конституції України\~передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, і підлягає обов`язковому застосуванню як норма прямої дії. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання імперативних положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, чинним законодавством запроваджено заборону одночасного застосування подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. В разі якщо б розмір відповідальності не було визначено сторонами в договорі, то до спірних правовідносин застосовується частина п`ята статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Отже, на підставі наведених правових приписів, принципу заборони притягати особу двічі за одне й те саме правопорушення, виконавець за укладеним між сторонами договором несе відповідальність у вигляді штрафу, визначеного в договорі, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки штраф за порушення зобов`язань за договором в сумі 1250 грн. 00 коп. (50% від 2500 грн. 00 коп.). Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача збитків в зв`язку з відмовою від договору про надання юридичних послуг від 27 лютого 2020 року № 1-27/02/2020 в сумі 2500 грн. 00 коп., штрафу за порушення зобов`язань за договором в сумі 1250 грн. 00 коп. Щодо стягнення грошових коштів на відшкодування моральної шкоди, суд приходить до таких висновків. Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до\~статті 611 ЦК України\~моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Статтею 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Також в\~Постанові Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди») зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує положення п. 9 вказаної постанови Пленуму ВС України, відповідно до якої розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Стаття 1167 ЦК України\~передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п. 4\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31.03.1995 р. №4, позивачем має бути доведено, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод (в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Отже, суду необхідно враховувати в своїй діяльності прецеденту практику Європейського суду з прав людини. Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду). Право на відшкодування моральної шкоди з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача, але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв, які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з прав людини. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, Cabalesand Balkandali v. The United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.\~\~\~\~\~\~\~\~ З урахуванням викладеного, суд вважає, що\~ позивачці [PERSON] була заподіяна моральна шкода, що\~виникла у неї в зв`язку з не виконанням відповідачем договору про надання юридичних послуг від 27 лютого 2020 року № 1-27/02/2020. Разом з тим, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості,\~суд приходить до переконання, що розмір такої шкоди позивачкою завищений, а тому, із врахуванням обставин справи, вважає, що достатнім та справедливим є стягнення моральної шкоди у розмірі 3000 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із частковим задоволенням позову, з у рахуванням того, що позивачка при подачі позову до суду була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial