Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] у травні 2023 року в особі представника звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 червня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, актовий запис № 371. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей-синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на життя, звички та інтереси, різні життєві цілі. Спільне господарство подружжям не ведеться з квітня 2023 року. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги, та буде суперечити інтересам сторін. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Розпорядженням голови Верховного Суду від 15.03.2022 року № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» територіальна підсудність справ Краматорського міського суду Донецької області визначена Індустріальному районному суду м. Дніпропетровська. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 травня 2023 року, головуючим суддею у розгляду вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 15 травня 2023 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та її представник, адвокат Стасюк А.В., у судове засідання не з`явились, натомість матеріали справи містять заяву представника позивача, відповідно до якої просить розглядати справу без участі сторони позивача та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, натомість матеріали справи містять заяву останнього, відповідно до якої просив розглядати цивільну справу без участі відповідача. Позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 25 червня 2005 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») уклали шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 371 (а.с. 12). Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей-синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 13, 14). На даний час між позивачем та відповідачем відсутній спір про поділ майна та місце проживання спільних дітей, які проживають разом з ними. Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, сторони не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачем [PERSON] заявлено клопотання про залишення її прізвища після розірвання шлюбу без змін, суд вважає необхідним залишити його без змін. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Outcome: approved