Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до Старокостянтинівського районного суду з позовом до [PERSON] в якому просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обгрунтування позову посилались на те, що їм на праві спільної часткової власності по 1/3 частці кожному належить кв. [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстроване місце проживання позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , шлюб з яким розірвано та який з 1999 року не проживає у вказаній квартирі, не сплачує будь-які кошти за житлово-комунальні послуги, не веде з позивачем спільне господарство, вони не пов`язані спільним побутом. Натомість відповідач [PERSON] постійно проживає без реєстрації по [ADDRESS] . Вважають, що відповідач за первісним позовом [PERSON] втратив право користування житлом, а саме кв. [ADDRESS] на підставі ч.2 ст.405 ЦК України, оскільки був відсутній у ньому без поважних причин понад один рік. На заперечення зустрічного позову [PERSON] пояснила, що з 1999 року [PERSON] покинув її з двома малолітніми дітьми та поїхав до росії і більше не повернувся, оскільки почав проживати в іншій сім`ї в с.Лісова Волиця Красилівського району Хмельницької області. Будь яких перешкод у користуванні кв. [ADDRESS] вона йому не чинила, оскільки він більше до квартири не приходив та не ставив питання про можливість проживання чи користування нею. У травні 2019 року [PERSON] звернувсь до Старокостянтинівського районного суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в якому просив усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням та вселити його у житлове приміщення квартиру [ADDRESS] . В обгрунтування позову посилавсь на те, що йому та членам його сім`ї у 1980 році було видано ордер на кв. [ADDRESS] та з того часу він зареєстрований у вказаній квартирі. В 1997 році він розірвав шлюб із відповідачкою за зустрічним позовом [PERSON] та з того часу має неприязні стосунки з останньою. Зазначає, що відповідачка за зустрічним позовом з 2017 року чинить йому перешкоди в користуванні зазначеною квартирою, змінила замки вхідних дверей та не пускає його в квартиру, та вважає зазначені обставини поважними причинами відсутності у вищевказаній квартирі. На заперечення первісного позову [PERSON] пояснив, що не з`являвся в квартирі [ADDRESS] тривалий час з поважних причин, оскільки він повернувсь у 2001 році до України, а [PERSON] чинила йому перешкоди, шляхом зміни замків у вхідних дверях, однак до правоохоронних органів з цього приводу він не звертався, у зв`язку із чим постійно змушений був проживати с.Лісова Волиця Красилівського району Хмельницької області. 06 червня 2019 року ухвалою Старокостянтинівського районного суду прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання втратившим право користування житловим приміщенням зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення у житлове приміщення. 11 липня 2019 року ухвалою Старокостянтинівського районного суду зупинено провадження у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання втратившим право користування житловим приміщенням та зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення у житлове приміщення до розгляду Старокостянтинівським райсудом справи за №683/1439/19 провадження №2/683/1036/2019 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Старокостянтинівської міськради про скасування розпорядження, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло. 20 грудня 2021 року ухвалою Старокостянтинівського районного суду поновлено провадження у даній цивільній справі. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та її представник - адвокат Кравчук В.М. підтримали первісний позов, просили його задовольнити, з вищенаведених підстав, а зустрічний позов не визнали, заперечили проти його задоволення, посилаючись на його безпідставність та недоведеність. Також, позивачі за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з письмовими заявами, кожен окремо, про те, що позовні вимоги за первісним позовом підтримують, просять їх позов задовольнити та відмовити у задоволенні зустрічного позову до них. В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник - адвокат Віхерко Н.О. зустрічний позов підтримали, просили його задовольнити, з вищенаведених підстав, а первісний позов не визнали, заперечили проти його задоволення, посилаючись на його безпідставність та недоведеність. Суд, заслухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, з наступних підстав. Так, відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Так, зокрема ст.41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ч.2 та ч.4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. До членів сім`ї власника будинку належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: дружина наймача (власника), їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача (власника) може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем (власником) і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Крім того, згідно з ч.2 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Право члена сім`ї власника жилого будинку (квартири), який не є співвласником, на користування цим будинком (квартирою) відповідно до ст.156 ЖК України обумовлене наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у даному будинку (квартирі). Виходячи з цього особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням у належному власникові жилому будинку (квартирі), якщо вона вийшла зі складу сім`ї останнього і перейшла проживати в інше місце. В суді встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03 жовтня 2016 р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на кв. [ADDRESS] зареєстровано право спільної часткової власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/3 частці кожному. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області 10 травня 2011 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №225 від 21 грудня 1997 року. Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30.11.2017р. скасовано рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 лютого 2001 року у справі №2-415/2001 за заявою [PERSON] , яким [PERSON] було визнано безвісно відсутнім. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №2522 від 25.02.2019 р. у кв. [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до змісту актів обстеження житлово-побутових умов, які були складені 27.03.2017р., 30.05.2018 р., 23.10.2018 р., 08.02.2019 р. депутатом Старокостянтинівської міської ради Городовою Л.О. за наслідками обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що за цією адресою дві особи: власник - [PERSON] , 1952 р.н. та її бувший чоловік [PERSON] , 1952 р.н. В даній квартирі постійно проживає [PERSON] .. Зі слів [PERSON] та поданих нею документів, бувший чоловік [PERSON] постійно проживає за адресою: с.Лісова Волиця Красилівського району. Згідно довідок про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб та землекористування, виданих Кременчуцькою сільською радою від 02.10.2018р. р.№1213 та від 26.02.2019р. №257 на ім`я [PERSON] , який проживає без реєстрації по [ADDRESS] , склад зареєстрованих осіб за даною адресою наступний: [PERSON] - власник, [PERSON] (зареєстрований, але не проживає) - син, [PERSON] (проживає без реєстрації) - співмешканець. Сім`я користується земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства та має у володінні земельну частку (пай). Також, рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 травня 2021 року визнано недійсним та скасовано розпорядження відділу по управлінню та приватизації комунального майна управління економіки виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 30 серпня 2016 року за №7724 про приватизацію та передачу у приватну власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнано недійсним та скасовано Свідоцтво про право власності на квартиру що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , видане 03 жовтня 2016 року відділом по управлінню та приватизації комунального майна управління економіки виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що знайома тривалий період часу з [PERSON] та [PERSON] , які були подружжям. Їй відомо, що [PERSON] в 1999 році виїхав на роботу в росію та невдовзі припинив спілкування з [PERSON] та їхніми неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] . З того часу він більше не з`являвся в квартирі [ADDRESS] , а проживає десь в Красилівському районі Хмельницької області з іншою жінкою. Аналогічні показання надала в судовому засіданні свідок [PERSON] , при цьому вказавши, що є сусідкою [PERSON] та майже кожного дня із нею спілкується, та після того як [PERSON] поїхав у 1999 році до росії, він більше у кв. [ADDRESS] не повертався. Свідок [PERSON] , яка була допитана в судовому засіданні за клопотанням сторони відповідача за первісним позовом повідомила, що [PERSON] є її рідним братом та перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . В 90-х роках її брат поїхав працювати до росії, а через кілька років після повернення не зміг зайти до своєї квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки [PERSON] поміняла замки у вхідних дверях та перестала його пускати. У зв`язку із цим він почав проживати в с.Лісова Волиця Красилівського району Хмельницької області. Зазначила, що [PERSON] неодноразово намагався прийти до своєї квартири, однак [PERSON] його туди більше не пустила. Аналогічні показання надав в судовому засіданні свідок [PERSON] , при цьому вказавши, що був присутній, коли [PERSON] намагався потрапити до своєї квартири, але [PERSON] його туди не пустила, після чого було викликано поліцію. По приїзду поліції [PERSON] дозволила [PERSON] зайти в квартиру та проживати там, однак останній повідомив, що наразі йому проживати там не потрібно. Точної дати вказаних події зазначити не зміг, але повідомив, що це відбувалися уже після того, коли [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із відповідними позовами. Аналізуючи вищевказані досліджені докази, суд прийшов до висновку, що відповідач за первісним позовом [PERSON] з 1999 року не проживає у житловому приміщенні - будинку по [ADDRESS] без поважних причин. Він постійно проживав та проживає по [ADDRESS] , не сплачує будь-які кошти за житлово-комунальні послуги, не веде з позивачем спільне господарство, вони не пов`язані спільним побутом, тобто підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним житловим приміщенням немає. З огляду на ці обставини в сукупності, суд вважає, що відповідача за первісним позовом [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Згідно із ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Звертаючись до суду із зустрічним позовом [PERSON] посилається на те, що відповідач за зустрічним позовом [PERSON] чинить йому перешкоди у користуванні спірною квартирою, порушує його право користування спірною квартирою. Однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження зазначених обставин, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про те, що позивачем за зустрічним позовом в судовому засіданні не надано належних, допустимих, достовірних доказів, які б кожен окремо, або в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку могли б беззаперечно доводити факти вчинення відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] перешкоди у користуванні спірною квартирою [PERSON] . Зважаючи на викладене суд прийшов до висновку, що первісний позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання втратившим право користування житловим приміщенням слід задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення у житлове приміщення слід відмовити. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підлягає стягненню 768,4 грн. судових витрат - сплаченого судового збору при подачі позову за кв.№51 від 19.03.2019р. На підставі викладеного,

Outcome: approved