Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , яка діє в інтересах позивача [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи заявлені вимоги тим, що позивач перебуває у шлюбі з відповідачем з 07.06.2014 року, від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Фактичні подружні стосунки між сторонами припинені, сторони втратили почуття один до одного, спільних інтересів не мають, проживають окремо з 2019 року, у кожного існує окремий бюджет, мають різні характери, різні погляди, спільного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що майнових спорів між ними немає та дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї позивач вважає неможливим, та таким, що суперечить інтересам сторін, примирення сторін вважає неможливим, тому звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги позивачу не надає. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 07.06.2023 року позовну заяву прийнято до провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 07.07.2023 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. 07.07.2023 року судове засідання було відкладено через неявку відповідача, повідомленого належним чином про дату, час і місце розгляду справи. В судове засідання представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представником позивача зазначено в позові про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги нею підтримуються в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи до судового засідання не з`явився за невідомою суду причиною, заяв та клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення судового засідання від нього на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 07 червня 2014 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Виконавчим комітетом Соледарської міської ради м. Артемівськ Донецької області, про що зроблено актовий запис за № 29, та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.06.2014 року (а.с. 7). Під час перебування в шлюбі у сторін [INFO] народилась дитина - [PERSON] , свідоцтво про народження від 28 грудня 2015 року, серії [NUMBER] , батьками в якому записані сторони, а саме: батько [PERSON] та мати [PERSON] . Згідно зі ст. 120 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Згідно зі ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності зі ст. 112 СК України, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, якими є втрата почуття один до одного, наявність різних характерів, різних поглядів, відсутність спільних інтересів. Приймаючи до уваги фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, такі, як відсутність спільного господарювання, фактичне припинення шлюбних відносин, відсутність згоди на примирення, суд дістається висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, внаслідок чого цей позов підлягає задоволенню в частині позовних вимог про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судом встановлено, що між сторонами не має домовленості відносно розміру сплати аліментів відповідачем на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, утому числі придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини від повідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч. 2 ст. 184 ЦПК України). Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони не дійшли згоди щодо розміру аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , враховуючи стан здоров`я відповідача, який є працездатною особою (доказів протилежного під час розгляду справи суду не надано), та інші істотні обставини, що підтверджуються письмовими доказами, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача в межах заявлених позовних вимог і міру можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 червня 2023 року до досягнення дитиною повноліття, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно з ч. 3 ст. 179 СК України, неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Також суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ст. 186 СК України, за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачення аліментів. У разі нецільового витрачення аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділення Державного ощадного банку України. Суд, відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Одночасно, враховуючи, що позовні вимоги задоволені, суд відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за подання позовної вимоги про розірвання шлюбу у сумі 1073,60 гривень. Крім того, враховуючи, що при поданні позовної заяви в частині вимог про стягнення аліментів [PERSON] була звільнена від сплати відповідного судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то судовий збір підлягає стягненню з [PERSON] в сумі 1073,60 гривень на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved