Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що він разом з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2021 року. Шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про що в книзі реєстрації актів про одруження 21 вересня 2021 р., зроблено відповідний актовий запис за №1608. Протягом останніх трьох років стосунки у подружжі розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. У подружжя є спільна малолітня дитина: [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх трьох років їх сім`я розпалася, виникали сварки на побутовому рівні, а саме: щодо ведення сімейного господарства. Дружина вже тривалий час проживає за іншою адресою, в с.Недобовці, Дністровського (Хотинського) району, Чернівецької області, дитиною не опікується зовсім, не відвідує її, займається своїм особистим життям. Їх спільною дитиною, сином, тимчасово опікуються батьки позивача, біля яких і проживає дитина, оскільки він наразі перебуваю на службі в ЗСУ. Також дитина знаходиться на його повному матеріальному забезпеченні. Також, позивач вказує, що їх спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з тим, що часто виникали сварки та непорозуміння внаслідок того, що кожен із них має різні погляди на сімейні відносини, у тому числі на виховання дитини. Відсутність між ними взаєморозуміння та спільної думки, щодо вирішення звичайних побутових питань спонукали до повного розриву відносин. Тому, вважаю, що подальше фактичне спільне проживання та збереження шлюбу неможливі і є такими, що суперечили особистим інтересам. На даний час подружні відносини між ними припинені, оскільки втрачено почуття кохання, взаєморозуміння та взаємоповаги один до одного, тому їхня сім`я існує формально. Позивач зазначає, що на даний час повністю опікуюсь інтересами та потребами дитини [PERSON] , [INFO] . При цьому, вказує, що він ніколи не перешкоджав матері дитини по приїзду до нього додому у спілкуванні з дитиною. Враховуючи вище викладене позивач просить суд шлюб, укладений між [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про що в книзі реєстрації актів про одруження 21 вересня 2021 р., зроблено відповідний актовий запис за №1608 розірвати та залишити, малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , проживати з батьком, який проживає і зараз з ним та знаходиться на його самостійному утриманні. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно ст. 279 ЦПК України розгляд справи слід проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони в судове засідання не викликалися. Від позивача до суду надійшла заява в якій просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Також від відповідача до суду надійшла заява в якій вказує, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до п 1ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 17.09.2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано- Франківськ), актовий запис № 1608, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сім`ю. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Як встановлено судом, від шлюбу у сторін є син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] , який після розірвання шлюбу буде на самостійному утримані та проживанні батька. Відповідно до довідки № 657 від 28.07.2023 року [PERSON] , дійсно зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , до складу його сім`ї входить син [PERSON] . Вирішуючи заяву позивача про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Більш того, відповідач подала до суду заяву в якій вказала, що позов підтримує у повному обсязі. У зв`язку із вказаним, після розірвання шлюбу дитину слід залишити на самостійному утриманні та проживанні батька, з яким вона на даний час проживає. За таких обставин, враховуючи спільне небажання сторін зберегти сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, а сина [PERSON] , [INFO] , залишити на самостійному утриманні та проживання батька. За таких обставин, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню позивача, а тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved