Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

У липні 2022 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України», про захист прав споживачів та примусове повернення коштів, в якому позивач просила суд: стягнути з Приватного акційного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» на користь [PERSON] вартість невикористаних авіаквитків на рейс PS 511 за маршрутом Київ (Бориспіль) - Тбілісі з датою вильоту 04 лютого 2022 року та на рейс PS 512 Тбілісі-Київ (Бориспіль) з датою вильоту 17 лютого 2022 року у розмірі 20 232,00 грн. Свої позовні вимоги позивачки обґрунтовували тим, що 29 листопада 2021 року [PERSON] було придбано у Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» (надалі - авіаквитки № 5662415735273, 5662415735289, 5662415735274, 5662415735223, 5662415735240, 5662415735294 на рейс PS 511 за маршрутом Київ (Бориспіль) - Тбілісі з датою вильоту 04 лютого 2022 року та на рейс PS 512 Тбілісі - Київ (Бориспіль) з датою вильоту 17 лютого 2022 року. За вказані квитки [PERSON] було сплачено 20 232,00 грн., оплата за квитки була здійснена позивачем електронними засобами переказу коштів (банківською карткою). В подальшому виліт не відбувався, оскільки ПАТ «авіакомпанія Міжнародні авіалінії України» припинила виконання регулярних польотів з аеропорту «Бориспіль» за маршрутом Київ - Тбілісі та у зворотному напрямку. Так, у позовній заяві зазначено, що 06 січня 2022 року, на електронну скриньку позивача надійшов лист, яким відповідач повідомив позивача, що рейс PS 511 за маршрутом Київ (Бориспіль) - Тбілісі з датою вильоту 04 лютого 2022 року та на рейс РБ 512 Тбілісі - Київ (Бориспіль) з датою вильоту 17 лютого 2022 року скасовано у зв`язку з впливом пандемії COVID-19. Крім того, позивачу запропоновано скористатись одним із способів компенсації вартості авіаквитків: 1) Безкоштовно змінити дату подорожі за тим саме маршрутом на рейси МАУ в рамках терміну дії авіаквитка; 2) Отримати промокод онлайн; 3) Відправити претензію щодо повернення коштів за невикористаний авіаквиток. В обґрунтування позову, позивачем вказано, що враховуючи зазначене вище, [PERSON] неодноразово (17 січня 2022 року та 17 жовтня 2022 року) зверталась до відповідача шляхом заповнення онлайн форми зворотного зв`язку на офіційному веб-сайті Авіакомпанії Міжнародні авіалінії України з вимогою повернути сплачені грошові кошти за невикористані авіаквитки. Крім того, 02 березня 2023 року, позивач засобами поштового зв`язку через свого представника адвоката Петришака Андрія Ярославовича звернулась до ПАТ «Авіакомпанії «Міжнародні авіалінії України» з письмовою претензією з вимогою повернути сплачені грошові кошти за невикористані авіаквитки, яка отримана відповідачем - 13 березня 2023 року. Аналогічна претензія була направлена позивачем на електронну поштову адреса Відповідача - uia@flyuia.com. Однак до часу звернення до суду вартість квитків [PERSON] не повернута. Позовна заява мотивована тим, що за таких обставин, у відповідача перед позивачкою виникла заборгованість у розмірі 20 232,00 грн. за сплачені, але не використані авіаквитки. Відтак, беручи до уваги викладене, зважаючи, що Позивачем сплачено повну вартість авіквитків, відповідач взяті на себе зобов`язання з авіаперевезення не виконав, обумовлену послугу не надав, грошові кошти не повернув, позивач вважає, що існують підстави для задоволення вимог в частині стягнення коштів за невикористане повітряне перевезення. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.08.2022р. відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 12.06.2023 року до суду надійшов відзив відповідача на позову заяву, у якому просив суд прийти відзив на позовну заява та врахувати його при розгляд справи та ухваленні судового рішення, а також відстрочити відповідачу виконання зобов`язань за невикористанні авіаквитки у сумі 20 232,00 грн. до скасування воєнного стану в Україні та відкриття повітряного простру, в іншій частині заявлених позовних вимог відмовити. Відповідачем у відзиві казано, що 29.11.2021 року на офіційному сайті авіакомпанії МАУ позивачка придбала електронні квитки: - 566-2415735273 [PERSON] - 3061 UAH; - 566-2415735274 [PERSON] - 3061 UAH ; - 566-2415735223 [PERSON] - 3683 UAH ; - 566-2415735240 [PERSON] - 3683 UAH ; - 566-2415735294 [PERSON] - 3061 UAH; - 566-2415735289 [PERSON] - 3683 UAH, на міжнародне повітряне перевезення за маршрутом Київ-Тбілісі рейсом MAY PS511 на 04.02.2022 року та на зворотний рейс за маршрутом Тбілісі-Київ рейсом PS512 на 17.02.2022 року. Загальна вартість квитків становила 20 232,00 грн. Відповідачем зазначено, що 13.03.2020 року Указом Президента України №87/ 2020 було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», вісі регулярні рейси були скасовані, згодом через повномасштабну військову агресію проти України та як наслідок закриття повітряного простору України для польотів цивільних суден, авіакомпанія МАУ була вимушена скасувати усі заплановані рейси, починаючи з 24.02.2022. У відзиві зазначено, що виключно через настання форс-мажорних обставин, належним чином засвідчених листом Торгово-промислової палати України, авіакомпанія МАУ не мала змоги вчасно виконати зобов`язання щодо повернення коштів за невикористані авіаквитки. Окрім того, відповідачем у відзиві зазначено, що пасажири були проінформовані про скасування рейсів особисто (СМС-повідомлення, електронні листи) та їм було запропоновано змінити дату подорожі. або звернутися до відповідачка із заявою про повернення коштів, або обміняти невикористані квитки на іменні промокоди з додатковим бонусом 25% його вартості. 14.06.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив у якому позивач просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач явку свого представник в судове засіданні не забезпечив, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, до суду надійшов лист представника відповідача [PERSON] в якому просив суд розглянути справу без участі представника авіакомпанії , при ухваленні судового рішення, просив врахувати позицію відповідача ПАТ «Авіакомпанія «МАУ», яка викладена у відзиві. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 908 ЦК України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що 29.11.2021 року на офіційному сайті авіакомпанії МАУ позивачка придбала електронні квитки: - 566-2415735273 [PERSON] - 3061 UAH; - 566-2415735274 [PERSON] - 3061 UAH ; - 566-2415735223 [PERSON] - 3683 UAH; - 566-2415735240 [PERSON] - 3683 UAH; - 566-2415735294 [PERSON] - 3061 UAH; -566-2415735289 [PERSON] - 3683 UAH, на міжнародне повітряне перевезення за маршрутом Київ-Тбілісі рейсом MAY PS511 на 04.02.2022 року та на зворотний рейс за маршрутом Тбілісі-Київ рейсом PS512 на 17.02.2022 року. Загальна вартість квитків становила 20 232,00 грн., що підтверджується копіями електронних квитків, долучених позивачкою до матеріалів справи та роздруківками з баз даних авіакомпанії МАУ з інформацією щодо вказаних вище квитків, а також випискою по рахункам [PERSON] . Придбавши електронні авіаквитки Позивачка та інші пасажири уклали з відповідачем Договори міжнародного повітряного перевезення за Правилами авіакомпанії МАУ. Під час придбання авіаквитків пасажири були зобов`язані ознайомитися з Правилами застосованого тарифу та Правилами повітряних перевезень пасажирів і багажу авіакомпанії МАУ. Згідно із ст. 910 ЦК України, за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Відповідно до преамбули Повітряного кодексу України цей закон встановлює правові основи діяльності в галузі авіації. Згідно з ч. 1 ст. 3 Повітряного кодексу України дія цього Кодексу поширюється на фізичних та юридичних осіб незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості, які провадять діяльність у галузі авіації та використання повітряного простору України. Згідно з п. 78 ч. 1 ст. 1 Повітряного кодексу України, повітряне перевезення - перевезення пасажирів, багажу, вантажу або пошти, яке здійснюється повітряним судном на підставі відповідного договору повітряного перевезення, а відповідно до п. 50 ч.1 ст. 1 вказаного Кодексу, квиток (пасажирський квиток та багажна квитанція) - виданий перевізником (його агентом) документ, у тому числі електронний, який містить умови договору перевезення, повідомлення, польотні та пасажирські купони. Згідно з пунктами 1, 2 глави 1 розділу ІV Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу пасажирський, квиток та багажна квитанція є підтвердженням укладення договору про перевезення та відображають його умови. Квиток надає право пасажиру на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов`язує перевізника здійснити відповідне перевезення пасажира та його багажу, а також надати інші послуги, пов`язані з перевезенням, згідно з умовами договору перевезення, крім випадків, визначених у пункті 4 цієї глави. Положеннями ч. 16 ст. 100 ПК України визначено, що пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 104 ПК України, у разі якщо авіаперевізник мотивовано очікує на відмову пасажирам у посадці на рейс, він зобов`язаний провести опитування з метою виявлення пасажирів, готових відмовитися від свого підтвердженого бронювання в обмін на узгоджену між пасажиром, який за власним бажанням відмовляється від посадки на рейс, та перевізником винагороду. Крім виплати винагороди, авіаперевізник зобов`язаний запропонувати пасажиру на вибір: 1) відшкодування впродовж семи днів, яке має бути виплачено готівкою, електронним банківським переказом, банківськими дорученнями або банківськими чеками чи, за наявності засвідченої у письмовій формі згоди пасажира, у вигляді дорожніх чеків, повної вартості квитка за ціною, за якою його придбано, за невикористану частину квитка та за використану частину або частини квитка, якщо рейс більше не задовольняє потреби пасажира, а також за потреби забезпечити зворотний рейс у початковий пункт відправлення за першої можливості; 2) зміну маршруту, яка здійснюється за відповідних транспортних умов: до кінцевого пункту призначення - за першої можливості або у пізніший час за бажанням пасажира та за наявності вільних місць. З матеріалів справи вбачається та не заперечувалось сторонами, що 06 січня 2022 року, на електронну скриньку позивача надійшов лист, яким Відповідач повідомив Позивача, що рейс PS 511 за маршрутом Київ (Бориспіль) - Тбілісі з датою вильоту 04 лютого 2022 року та на рейс РБ 512 Тбілісі - Київ (Бориспіль) з датою вильоту 17 лютого 2022 року скасовано у зв`язку з впливом пандемії COVID-19. Крім того, позивачу запропоновано скористатись одним із способів компенсації вартості авіаквитків: 1) Безкоштовно змінити дату подорожі за тим саме маршрутом на рейси МАУ в рамках терміну дії авіаквитка; 2) Отримати промокод онлайн; 3) Відправити претензію щодо повернення коштів за невикористаний авіаквиток. Судом встановлено, що сторона позивачка 02.03.2023 через свого представника адвоката Петришака А.Я. зверталась до відповідача із претензією щодо повернення грошових кошів у розмірі 20 232,00 грн. за сплачені авіаквитки у зв`язку із скасування рейсу, аналогічна вимога була направлена на електронну пошту відповідача ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» 09.03.2023. Відповідно до п.5 глави 1 розділу XVIII Авіаційних правил повернення коштів авіаперевізник здійснює у день розірвання договору повітряного перевезення (пред`явлення квитків у день розірвання договору повітряного перевезення інформації від пасажира щодо бажання повернути кошти за невикористане повітряне перевезення, оформлене електронним квитком), а вразі неможливості повернути кошти у день розірвання договору повітряного перевезення в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Строк повернення коштів розраховується з дня, наступного за днем отримання авіаперевізником або агентом з продажу документів, необхідних для здійснення операції повернення коштів. Позивач у своєму позові стверджував, що станом на момент подання позову до суду відповідачем не було повернуто вартість сплачених, але не використаних квитків у зв`язку із скасуванням рейсу авіаперевізником, а тому позивач просили суд стягнути з відповідача вартість авіаквитків у сумі 20 232,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачів слід стягнути вартість невикористаних авіаквитків у розмірі по 20 232,00 грн. Суд зазначає, що питання відстрочення і розстрочення виконання судового рішення, зміна чи встановлення способу і порядку виконання врегулювання ст. 435 ЦПК Укрвїни. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати на профісйну правничу (правову) допомоги у розмірі 4 000,00 грн., слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано до суду: копію договору про надання правничої допомоги від 01.03.2023, копію акту про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 03.05.2023. Так, згідно п.п. 4.1-4.2. договору про надання правничої допомоги від 01.03.2023 вартість та оплата правничих послуг за цим договором визначається окремо для кожного виду послуг, що надається адвокатським об`єднанням відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг та залежить від виду наданих послуг. За результатами надання правничої допомоги складається акт прийому-передачі наданих послуг, що підписується представниками кожної із сторін. В Акті вказується осяг наданої адвокатським об`єднанням юридичної допомоги і її вартість. Згідно акту про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 03.05.2023 виконавцем в період з 01 березня 2023 року по 03 травня 2023 року надано послуги на загальну суму 4000,00 грн. на які потрачено 2 годин. При цьому, відповідачем у відзиві окремо зазначено, що відповідач вважає за можливим відшкодування позичці витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1000,00 грн. Так, відповідачем в обґрунтування зменшення розміру витрат на професійну правничу зазначено, що згідно Акту 01.03.2023 [PERSON] була надана послуга: усне консультування з питань цивільного та цивільно-процесуального законодавства. Вартість послуги визначена у 2 000,00 грн., зазначено що у Акті не зазначено, яка саме консультація була надана [PERSON] , чи стосується вона зазначеної справи та чи мала відношення до подальшого звернення позивачки до суду. Крім цього, заявлена вартість консультації, на думку відповідача є не співмірною з часом та обсягом виконаних послуг. Крім того, ця сума є ідентичною до вартості послуги, наданої 03.05.2023, а саме, підготовка даної позовної заяви до суду. На думку відповідача, вартість усної консультації з роз`яснення законодавства не може бути співмірною з вартістю складення процесуального документа, а отже, є значно завищеною. Відповідач вказує, що сума 2 000,00 грн. за складання позовної заяви не є співмірною з часом, затраченим на складання такого документа, складністю справи та обсягом виконаних робіт (дана справа є досить простою з юридичної точки зору та не потребує великого обсягу робіт для збору доказів та підготовки процесуального документа до суду). У постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17. «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує CCIIJI. присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі N 362/3912/18 (провадження N 61-15005св 19) та від 30 вересня 2020 року в справі N 201/14495/16-ц (провадження N 61 -22962св 19) викладено правовий висновок про те. що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Проаналізувавши вартість і обсяг наданих адвокатом Петришаком А.Я. позивачу юридичних послуг та виконаних робіт у даній справі, зважаючи на її складність в контексті пред`явлених вимог та кількість поданих представниками процесуальних документів, а також час, який необхідний адвокату на їх підготовку та прийняття участі у розгляді справи, враховуючи, що відповідачем фактично заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов до висновку, що сума витрат на правничу допомогу яка визначена у позові у розмірі 4 000,00 грн. є необґрунтованою та не відповідає дійсним і необхідним витратам, які змушена була понести позивач у цій справі. Отже, виходячи з обставин справи, які склалися у даному випадку, категорії спору, що є немайновим, фінансового стану і статусу обох сторін у спірних правовідносинах, обсягу фактично наданих позивачу послуг з правової допомоги та заперечень сторони позивача в контексті положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України, на переконання суду, стягнення судових витрат, понесених позивачем у вказаній справі у розмірі 4 000,00 грн. є неспівмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт в інтересах позивача, а також часом, витраченим на їх виконання, а тому не відповідає критеріям реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та справедливості розміру отриманих коштів, тому, враховуючи наявність підстав для зменшення розміру суми судових витрат суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивач підлягає стягненню 2000,00 грн. в рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи, зважаючи, що позовні вимоги задоволені частково. Розмір такого стягнення судових витрат є пропорційним, розумним та справедливим, яке при цьому не порушуватиме права учасника справи на отримання коштів, які він змушений затратити з метою захисту своїх прав та інтересів в суді, а також відповідатиме завданню цивільного судочинства, проголошеному у статті 2 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved