Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що згідно Договору купівлі-продажу 2/5 (двох п"ятих) часток у праві власності на квартиру за номером НСМ 876078 посвідченого 23.06.2023 року приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Петрів В.Я., вона, [PERSON] придбала у [PERSON] та [PERSON] 2/5 (дві п"ятих) частки квартири [ADDRESS] , що належали їм на правах спільної часткової власності, розміри часток яких були поділені по 1/5 частки кожному на підставі Договору про визнання розміру часток у квартирі, що є у спільній сумісні власності від 23.06.2023 року за номером НСМ 876076, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Петрів В.Я. Отже, з цього часу 23.06.2023 року вона стала власником 3/5 (три п"ятих) частки квартири [ADDRESS] , так як до цього вона вже володіла 1/5 (однією п"ятою) частки даної квартири на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.01.2018 року за номером ННА 243275, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Петрів В.Я. та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.01.2018 року. У вказаній квартирі [ADDRESS] , з 04.11.1997 року зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою про склад сім"ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №005481/38-2023, виданої 03.07.2023р. відділом ЦНАП виконкомом Дрогобицької міської ради та будинковою книгою даної квартири. Згідно пункту 15 Договору купівлі-продажу 2/5 (двох п"ятих) часток у праві власності квартири [ADDRESS] зк номером НСМ 876078 посвідченого 23.06.2023 року приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Петрів В.Я. продавець [PERSON] зобов"язується знятись з реєстраційного обліку місця проживання з вищевказаної квартири до 30 червня 2023 року. Інший продавець своєї 1/5 частки [PERSON] 23.06.2023 року вже знялася з реєстраціїмісця проживання по вищевказаній адресі. Однак, на даний час відповідач до вказаного в Договорі періоду 30.06.2023 року добровільно не знявся з реєстрації місця проживання, чим обмежує її право на вільне володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Наведене є підставою її звернення в суд з цим позовом про усунення перешкод в користуванні нею квартирою шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування цією квартирою. Просить позов задоволити. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак від неї поступила заява, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а тому суд розглянув справу у відсутності позивача на підставі наявних доказів по справі. Представник відповідача адвокат Бобер А.М. в судове засідання не з`явився, однак від нього поступила заява, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує, просить проводити розгляд справи у його відсутності, а тому суд розглянув справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних доказів по справі. Відповідно до ст.247 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст.206\~ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнав, пре`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч. ч. 3,4 ст.200, ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вбачає підстави для задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положення ст.3 Сімейного кодексу України зазначено, що сім`ю складають особи, які спільно, проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Стаття 10 Житлового Кодексу України визначає, громадяни зобов`язані використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економічно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Згідно ст.64 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність з зобов`язаннями, що випливають з договору найму. Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» 11 грудня 2003 року місце проживання фізичної особи в Україні підлягає реєстрації. Підставою для реєстрації місця проживання заявника може бути ордер на житло, свідоцтво про право власності на житло, договір оренди житла, тощо); у разі відсутності зазначених документів згода власника/співвласників житла або їх уповноважених органів, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання заявника. У відповідності до змісту ст.7 Закону України Про свободу пересування га вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. В той же час відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання» №35 від 16.01.2003 року місцем проживання фізичної особи є місце, де вона постійно або переважно проживає як власник житлового будинку (приміщення), за договором його наймання, піднаймання, оренди або на інших підставах, передбачених законодавством України. Як вбачається із копії Договору купівлі-продажу 2/5 (двох п"ятих) часток у праві власності на квартиру за номером НСМ 876078, посвідченого 23.06.2023 року приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Петрів В.Я., [PERSON] придбала у [PERSON] та [PERSON] 2/5 (дві п"ятих) частки квартири [ADDRESS] , що належали їм на правах спільної часткової власності ( розміри часток яких були поділені по 1/5 частки кожному на підставі Договору про визнання розміру часток у квартирі, що є у спільній сумісні власності від 23.06.2023 року за номером НСМ 876076, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Петрів В.Я.). Крім того, судом враховано той факт, що позивач [PERSON] , з 23.06.2023 року стала власником 3/5 (три п"ятих) частки квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 29.01.2018 року за номером ННА 243275, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Петрів В.Я. та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.01.2018 року. Як вбачається із довідки від 03.07.2023р., виданої Виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради Львівської області, до складі зареєстрованих осіб в кв. [ADDRESS] входить [PERSON] . Крім того, судом враховано той факт, що відповідач [PERSON] згідно Договору купівлі-продажу від 23.06.2023 року відчужив [PERSON] належну йому 1/5 своєї частки квартири [ADDRESS] , а пункт 15 цього договору передбачав обов`язок продавця - відповідача [PERSON] знятися з реєстраційного обліку в квартирі до 30.06.2023, а також враховуючи, що відповідач не являється членом сім`ї [PERSON] , протягом декількох років не проживає за адресою : [ADDRESS] , в даній квартирі відсутні його осоисті речі, крім того, останній повинен був добровільно знявся з реєстрації, однак цього не зробив, а відтак є підстави щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням, позаяк судом повинні бути захищені порушені права позивача як власника житлового приміщення, гарантовані Конституцією, Цивільним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 3 статті 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбачених законом. Користування жилим приміщенням в будинках приватного житлового фонду регулюється главою 6 ЖК України. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Крім цього, відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без юважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Аналізуючи вище обставини, суд прийшов до переконання, що заявлені позовні позивача підлягають до задоволення, є підставними та обґрунтованими. А відтак, суд надав оцінку сукупності узгоджених між собою доказів та зазначив, що їх достатньо, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. \~ \~

Outcome: approved