Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернувся представник Акціонерного товариства «Універсал Банк» з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання банківських послуг - monobank від 26 листопада 2017 року станом на 03 грудня 2020 року в сумі 51293 грн. 86 коп., який складається з загального залишку за тілом кредиту. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що в жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустило проект monobank, в рамках якого фізичним особам відкриваються поточні рахунки, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно. Попередня ідентифікація особи відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення. 26 листопада 2017 року відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 26 листопада 2017 року. Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши електронним підписом Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. Частиною 6 Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг відповідач просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті ним в банку. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 50000 грн., у виді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором в частині погашення заборгованості по кредиту у строки та розмірах визначених умовами договору, станом на 03 грудня 2020 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 51293 грн. 86 коп., яка складається з: загального залишку заборгованості за тілом кредиту у розмірі 51293 грн. 86 коп. З підстав невиконання позичальником умов кредитного договору у частині повернення залишку заборгованості за тілом кредиту, АТ «Універсал Банк» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 51293 грн. 86 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн. 20 березня 2023 року ухвалою Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку з повідомленням (викликом) сторін, яку сторони отримали в установлений законом строк, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У відповідності до ст. 178 ЦПК України, 05 квітня 2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги не визнав у повному обсязі, з огляду на те, що жодного кредитного договору з позивачем ним не укладалось, а Анкета - заява не може вважатись кредитним договором, оскільки в ній не обумовлено розмір кредитного ліміту, процентів, штрафних санкцій, дату повернення кредиту, а також інших істотних умов кредитного договору. З Умовами та правилами обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк», наданих позивачем на підтвердження позовних вимог, він не був ознайомлений, крім того вказані правила не містять підпису відповідача, що не може бути належним доказом, підтверджуючим розмір нарахованих позивачем процентів. Крім того, позивачем не надано доказів, що підтверджують надання кредиту саме у розмірі 51293 грн. 86 коп., який просить позивач стягнути. Відповідно до розрахунку заборгованості, позивачем безпідставно нараховано проценти на залишок поточної заборгованості за кредитом в загальній сумі 41879 грн. 31 коп., які були сплачені відповідачем повністю. Крім того, заборгованість за тіло кредиту ним також була виплачена у повному обсязі. На підставі викладеного просив у задоволенні позову відмовити, та судові витрати покласти на позивача, у зв`язку з тим, що є особою з інвалідністю ІІ групи та звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». 10 квітня 2023 року представником позивача, у відповідності до вимог ст. 179 ЦПК України, подано до суду відповідь на відзив, в якому викладено, що відповідач до банку не звертався з непогодженням про зміни Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг та продовжував користуватись карткою, а отже погодився з ним. Заповненням Анкети - заяви відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 26 листопада 2017 року, а також засвідчив, що він повідомлений кредитором у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Кредитний ліміт відповідача складає 41400 грн. Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку баланс складає (мінус) 9893 грн. 86 коп. Заборгованість складає 51293 грн. 86 коп. Отже, позивачем було правомірно нараховано суму заборгованості, яку просить стягнути з позивача. 17 квітня 2023 року відповідачем, у порядку ст. 180 ЦПК України, надано суду заперечення, в якому зазначено, що надані позивачем докази, підтверджуючі отримання відповідачем кредиту, не можуть бути допустимими, оскільки надані документи не мають підпису відповідача, що свідчить про необізнаність останнього зі змістом наданих доказів. Що стосується наданих позивачем доказів стосовно руху грошових коштів по картці від 05.04.2023, за період з 17.12.2017 по 05.10.2020, вважає, що банком протиправно було стягнуто грошові кошти на суму 41979 грн. 31 коп. в якості процентів за користування кредитом, оскільки розмір процентів не був обумовлений сторонами кредитного договору. 23 квітня 2023 року представником позивача надано письмові пояснення на відзив відповідача, в яких зазначено доводи, аналогічно викладеним у запереченнях на відзив від 10 квітня 2023 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позові просив розглядати справу без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, на виконання вимог ст. 178 ЦПК України, надано суду відзив на позовну заяву. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників справи, за наявними в справі матеріалами. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 26 листопада 2017 року [PERSON] підписав Анкету-Заяву до Договору про надання банківських послуг, відповідно до якої виявив бажання на відкриття поточного рахунку в АТ «Універсал Банк» в гривні на його ім`я. У п. 2 вказаної Анкети-заяви зазначено, що відповідач погоджується з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписанням цього договору відповідач підтверджує, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, відповідач погоджується з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту (п. 3 Анкети-заяви). Відповідно до розрахунку за договором б/н від 24 листопада 2017 року наданого позивачем, розмір заборгованості [PERSON] перед АТ «Універсал Банк» станом на 03 грудня 2020 року становить 51293 грн. 86 коп. та складається із заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 51293 грн. 86 коп. До позовної заяви, окрім Анкети-заяви, банк додав Умови обслуговування рахунків фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк», Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток, з додатками. При цьому ні витяг з тарифів обслуговування платіжних карток, ні Умови обслуговування рахунків фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг не містять підписи сторін. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України регламентовано, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За приписами частини першої статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Враховуючи положення статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Підписавши Анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, відповідач, відповідно до статей 3, 627 ЦК України, погодив такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання. Відповідно до розрахунку за договором б/н від 24 листопада 2017 року наданого позивачем, розмір заборгованості [PERSON] перед АТ «Універсал Банк» станом на 03 грудня 2020 року становить 51293 грн. 86 коп. та складається із заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 51293 грн. 86 коп. З пояснень на відзив, наданих представником позивача від 10 квітня 2023 року, вбачається, що заборгованість в сумі 51293 грн. 86 коп. складається з: 41400 грн. - кредитний ліміт, та 9893 грн. 86 коп. - овердрафт. При цьому, із зазначеного розрахунку заборгованості вбачається, що за рахунок періодичного погашення відповідачем заборгованості за кредитом та за рахунок самого тіла кредиту банк в першу чергу списував проценти за користування кредитними коштами. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Аналіз вищезазначених положень законодавства дозволяє дійти висновку про те, що у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначені актами діючого законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначені сторонами безпосередньо у договорі). Як вбачається з копії анкети - заяви позичальника від 26 листопада 2017 року, підписаній сторонами, в ній відсутні умови договору про встановлення процентної ставки та її визначеного розміру. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором № б/н від 26 листопада 2017 року, посилався на Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток та додатки. Проте, надані стороною позивача докази не містять підпису відповідача. Матеріали справи також не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток та додатки розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, а також те, що вказані документи станом на день підписання відповідачем Анкети-заяви містили умови, зокрема й щодо сплати пені, відсотків та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Суд у цьому сенсі вказує, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Суд зазначає, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Отже, сама по собі підписана Анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за невиконання кредитного договору. Роздруківка ж з сайту позивача належним доказом бути на думку суду не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, зауважила на тому, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. За таких підстав, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України. Таким чином, вказані Тарифи з обслуговування кредитних карт «Monоbank», Умови обслуговування рахунків фізичної особи не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 26 листопада 2017 року. В позовній заяві та запереченнях на відзив позивач зазначає, що відповідач підписав договір електронним підписом, погодившись, що всі складові договору ним отримано у мобільному додатку, а відтак погодився із усіма запропонованими у них умовами. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Проте, матеріали справи не містять доказів того, що надані позивачем Тарифи з обслуговування кредитних карт «Monоbank», Умови обслуговування рахунків фізичної особи, підписані у спосіб, визначений ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Посилання позивача на те, що узгодження умов договору відбувається під час реєстрації після введення номера телефону, коли відповідач має ознайомитись з Умовами і натиснути «продовжити», що й свідчить про його ознайомлення і згоду з умовами і тарифами, суд відхиляє як необґрунтовані. Такий порядок ознайомлення з документами, що банк визнає складовими договору, не може підмінювати у кредитних відносинах необхідність фактичного підписання договору відповідно до приписів статті 1055 ЦК України, в той час як вони не підписані у передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» порядку. При цьому, у порушення положень ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» представники позивача не довели перед судом, що примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього були передані відповідачу. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг АТ «Універсал банк», відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком витяг з тарифів АТ «Універсал банк» та Умови обслуговування рахунків фізичних осіб ПАТ «Універсал банк» через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Аналогічна правова позиція була викладена Об`єднаною палатою Верховного Суду в постанові від 23 травня 2022 року по справі № 393/126/20. При цьому, факт встановлення кредитного ліміту банком відповідачу в розмірі 41400 грн. з 03 квітня 2020 року підтверджується довідкою АТ «Універсал банк», що між тим підтверджується наданою представником позивача випискою щодо руху коштів по банківській картці відповідача, зокрема, факт отримання якого не заперечував відповідач, оскільки у відзиві зазначив, що дійсно користувався наданим йому кредитом в банку та погашав заборгованість. Відповідно до п. 62 «Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином суд звертає увагу на те, що виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 17 грудня 2020 року по справі № 278/2177/15-ц, від 16 вересня 2020 року по справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року по справі № 760/7792/14-ц. З виписки по особовому рахунку та розрахунку заборгованості вбачається, що банком нараховувались та автоматично списувались з рахунку відповідача проценти за користування кредитом, за прострочення кредиту, зокрема: 01.12.2018 - 2573 грн. 44 коп.; 01.01.2019 - 1530 грн. 05 коп.; 01.03.2019 - 1860 грн. 65 коп.; 01.04.2019 - 1637 грн. 76 коп.; 01.05.2019 - 1564 грн. 55 коп.; 01.06.2019 - 1609 грн. 97 коп.; 01.07.2019 - 1580 грн. 55 коп.; 01.08.2019 - 1628 грн.; 01.09.2019 - 1645 грн. 45 коп.; 01.10.2019 - 1583 грн. 19 коп.; 01.11.2019 - 3416 грн. 10 коп.; 01.12.2019 - 3522 грн. 82 коп.; 01.01.2020 - 3807 грн. 07 коп.; 01.02.2020 - 1930 грн. 97 коп.; 01.03.2020 - 1793 грн. 66 коп.; 01.04.2020 - 1578 грн. 50 коп.; 01.05.2020 - 1315 грн.; 01.06.2020 - 1377 грн. 21 коп.; 01.07.2020 - 1385 грн. 66 коп.; 01.08.2020 - 1486 грн. 99 коп.; 01.09.2020 - 1545 грн. 58 коп.; 01.10.2020 - 1506 грн. 14 коп., всього на суму 41879 грн. 31 коп. Отже, заборгованість за тілом кредиту утворювалась, у тому числі, у зв`язку із списанням банком з рахунку процентів, постійно збільшуючи його. Грошові кошти в сумі 41879 грн. 31 коп., які вносились відповідачем на рахунок у період з 01.12.2018 по 01.10.2020, зараховувались банком на погашення процентів, які не були обумовлені сторонами кредитного договору, а тому суд вважає, що були протиправно зараховані на погашення процентів. У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне віднести суму сплачених відповідачем процентів на погашення розміру боргу за тілом кредиту, який складає кредитний ліміт станом на 03 грудня 2020 року - 41400 грн., тобто 41400 грн. (тіло кредиту) - 41879 грн. 13 коп. (сплачені відповідачем грошові кошти, які були протиправно зараховані позивачем на погашення не обумовлених процентів). Розмір овердрафту в сумі 9893 грн. 86 коп., нарахований відповідачу, суд не бере до уваги, у зв`язку з тим, що його розмір нараховано на суму заборгованості за договором по процентам, які договором не передбачено, тобто з підстав викладених вище. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що оскільки кошти в сумі 41879 грн. 31 коп. нараховані АТ «Універсал Банк» в якості процентів та неправомірно включені до тіла кредиту, заборгованість за тілом кредитного договору становить 0 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Слід зауважити, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що, відповідно до статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі. У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 грн., понесені позивачем при поданні позову до суду, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, необхідно віднести на рахунок позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed