Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Карлаш І.А. звернувся до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 11.04.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції за актовим записом № 310. Свої вимоги представник позивачамотивував тим, що 11.04.2023 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції за актовим записом № 310. Представник вказує, що приблизно з 28.06.2023 року сімейне життя між сторонами погіршилось, спільне проживання припинилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожна зі сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, що часто ставало причиною суперечок. Позивач вважає, що сім`я остаточно розпалась, її збереження неможливе та недоцільне. За таких обставин позивач і звернувся до суду із даною позовною заявою. 18.07.2023 року ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Карлаш І.А. у судове засідання не з`явилися, хоча повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи, однак представник завчасно надав суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі та участі позивача, також вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надала суду заяву, згідно якої визнала позовні вимоги в повному обсязі та прохала розгляд справи проводити без її участі. Суд, приймаючи до уваги думку сторін, висловлену в їхніх письмових заявах, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Шлюб між сторонами у справі, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,зареєстрований 11.04.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції за актовим записом № 310, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим 15.06.2023 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У судовому засіданні встановлено, що подружжя фактично шлюбно - сімейних відносин не підтримує значний час, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Подружжя не має наміру щодо поновлення сімейних стосунків. Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть, вони не мають наміру щодо збереження шлюбу, враховуючи думку відповідача, яка позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнала, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] , і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За викладених обставин, оскільки відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при подачі позову до суду згідно квитанції №32528798800007258015 від 04.07.2023, оригінал якої міститься в матеріалах справи,у розмірі 536 грн. 80 коп., а також стягнути на його користь з відповідача [PERSON] сплачений ним судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Outcome: approved