Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Коломийська державна нотаріальна контора, якою просить визнати за позивачем право власності на нерухоме майно у порядку спадкування, а саме: житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою [ADDRESS] . Відповідачі подали заяви, в яких визнали позов в повному обсязі, а розглянути справу та ухвалити рішення по суті спору, як і позивач, просили за їх відсутності. Третя особа в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. Аргументи сторін спору. Позиція позивача. [INFO] померла його мати [PERSON] . Але 15.02.2002 року, вона склала заповіт, в якому на випадок своєї смерті все своє майно заповіла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами, який вона набула за життя. І з метою оформлення спадщини після смерті матері, позивач звернувся до Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, але в отриманні такого свідоцтва нотаріус відмовив, оскільки частки померлого голови колгоспного двору та інших його членів у майні колгоспного двору не виділено. У зв`язку із чим, позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно. Позиція відповідачів. Письмовими заявами добровільно і безумовно визнали позов повністю. Оцінка суду. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачами позову і продовжує судовий розгляд. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідачі подали письмові заяви, якими визнали позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачами позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), а також те, що визнання позову не є добровільним чи є умовним. Тому, оскільки позивач просить суд захистити його порушене право способом, який передбачений законом, зокрема шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно, а відповідачі при цьому визнають вказані вимоги, і ці заяви відповідають їх дійсній волі, а підстави вважати, що фактом визнання права власності будуть порушені особисті та майнові права позивача чи відповідачів, відсутні, суд вважає, що позов, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі та визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування. Таким чином,

Outcome: approved