Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

заявник звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтування заяви зазначає, що з 18.08.2008 вона та [PERSON] , проживали в зареєстрованому шлюбі в [ADDRESS] . Під час спільного проживання з [PERSON] він вчиняв фізичне насильство відносно заявника, висловлювався нецензурною лайкою, завдавав тілесних ушкоджень, внаслідок чого вона неодноразово викликала поліцію, що фіксувала вказані обставини. Постійні побиття з боку чоловіка стали підставою розриву їх відносин. Тому з лютого 2023 року, вона разом з дітьми почала проживати окремо, а саме у будинку своєї матері, за адресою: [ADDRESS] , втім [PERSON] все рівно весь час її переслідує, постійно приходить за місцем проживання матері, погрожує фізичною розправою, від даних обставин діти перебувають у постійному стресі, погано сплять та панічно бояться батька. Зокрема, 22.07.2023 близько о 23:00 год., [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння (з видимих зовнішніх ознак) за місцем проживання заявника, наніс їй тілесні ушкодження, розбив вікно у будинку, силоміць забрав сина проти його волі (дитина плакала та опиралася), даний факт підтверджується викликом поліції та звернення у медичний заклад для зняття побоїв. За зверненнями [PERSON] до поліції протягом спільного проживання з чоловіком відносно [PERSON] складено шість протоколів про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП. Таким чином, заявник вважає, що є особою, яка зазнала домашнього насильства. Щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства вважає необхідним застосувати обмежувальний припис стосовно кривдника у вигляді заборони наближатися до місця мого проживання, роботи, інших місць частого відвідування заявника та заборони телефонних розмов або контактів з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 27.07.2023 відкрито провадження і справа призначена до розгляду в порядку окремого провадження. Від представника заявника надійшла заява про проведення судового засідання у її відсутності, заяву про видачу обмежувального припису підтримує, просить таку задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом направлення на його номер SMS повідомлення. Відповідно до ч.9 ст.128 ЦПК України, суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Відповідно до ч.1 ст.350-5 ЦПК України, неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень глави 13 Розділу IV ЦПК України, справи про видачу і продовження обмежувального припису розглядаються судами в порядку окремого провадження. Згідно з п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». За змістом п.п. 3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). За змістом ч.2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно з вимог ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заявник посилається на те, що з 2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . В шлюбі народились діти: [PERSON] [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Спільне проживання заявника та заінтересованої особи свідчить про те, що [PERSON] піддавалася домашньому насильству, яке вчинялося [PERSON] стосовно неї. Так, відносно заінтересованої особи [PERSON] застосовувалися термінові заборонні приписи за вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] серії АА № 279450 від 05.01.2023, серії АА № 279436 від 26.02.2023, яке полягало у висловлюванні нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, згідно вказаних приписів кривднику заборонено з 05.01.2023 по 08.01.2023 та, відповідно, з 26.02.2023 по 01.03.2023 в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Постановами Яворівського районного суду Львівської області від 17.04.2023 та 17.05.2023 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу. За наведених обставин, а також враховуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що ризики повторного вчинення щодо заявника психологічного або фізичного насильства, є реальними. А тому, з урахуванням встановлених фактичних обставин та за наслідками оцінки ризиків в їх сукупності, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, а саме слід видати обмежувальний припис строком на шість місяців з метою захисту заявниці та її дітей від насильства і запобігання можливим повторним спробам вчинення такого з боку [PERSON] . Згідно з правового висновку, зробленого Верховним Судом у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Таким чином, видача обмежувального припису не ставиться в залежність від набрання постановою у справі про адміністративне правопорушення законної сили, оскільки захисна і превентивна функція такого припису покликані убезпечити потерпілу особу від можливого повторного вчинення щодо неї протиправних дій до часу прийняття відповідних остаточних рішень, зокрема і в адміністративних провадженнях. А тому,

Outcome: approved