Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

В провадженні суду перебувала на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітнім сином та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення графіку спілкування з дитиною батька, який проживає окремо від дитини. 08.05.2023 суд ухвалив рішення, яким частково задовольнив позовні вимоги, як за первісним позовом так і за зустрічним, та ухвалив рішення, яким встановив [PERSON] порядок і спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] , а також поклав на відповідачку обов`язки (не чинити перешкод у спілкуванні та участі у вихованні батька [PERSON] із сином та не пізніш як за добу до дати побачень повідомляти батька дитини засобами електронного чи телефонного зв`язку, в тому числі на Вайбер чи СМС-повідомленням, відповідно на номер телефону № [NUMBER] , про місце (адресу), де знаходиться дитина і, де батько дитини має можливість забрати дитину на період побачення та/чи відпочинку та куди повинен повернути дитину після закінчення часу побачень та/чи відпочинку; в такому самому порядку повідомляти [PERSON] про обставини, які перешкоджають та/чи унеможливлюють здійснення чергового побачення батька з дитиною; з урахуванням фізичного стану, графіку навчань та відпочинку сина [PERSON] не чинити перешкод та сприяти батьку дитини [PERSON] у спілкуванні із сином засобами телефонного зв`язку). Питання про розподіл судових витрат між сторонами судом не вирішувалось. 11.05.2023 на адресу суду надійшла заява представника відповідачки про розподіл судових витрат, в якій заявлено вимогу про відшкодування відповідачці витрат на правову допомогу за рахунок позивача. 05.06.2023 від позивача на адресу суду надійшло клопотання, в якому позивач просив суд відмовити в задоволенні заяви представника відповідача про винесення додаткового рішення. Свою позицію обґрунтовує тим, що стороною відповідача не надано жодного документального підтвердження та/або детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а лише надано копію акту, де не конкретизовано дати, години, тощо надання правової допомоги. В судове засідання сторона відповідачки за первісним позовом не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, у заяві про додаткове рішення представник відповідачки клопотав про розгляд без їхньої участі. Обов`язкової участі сторін в судовому засіданні не встановлено. [PERSON] у судовому засіданні підтримав власну подану заяву та заперечував з приводу винесення додаткового рішення та стягнення з нього витрат на правову допомогу, проте, у разі, якщо суд прийде до висновку про винесення додатково рішення прохав стягнути у частковому співвідношенні. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши підтверджуючі матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. По обставинам даної справи судом ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача та часткове задоволення вимог відповідачки по зустрічному позову, а відтак відповідачка має право на часткове відшкодування понесених нею судових витрат. Надаючи оцінку обґрунтованості вимог сторони відповідача щодо компенсації витрат на правову допомогу суд звертає увагу на наступне. Верховний Суд у постанові від 17.09.2019 у справі №810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх. З матеріалів справи судом встановлено, що в якості доказів розміру витрат відповідачки на професійну правничу допомогу суду надано: договір про надання правової допомоги №01/03-10-22 від 03.10.2022 з додатком №1 /а.с.84-86/; акт №01 від 09.05.2023 наданої правової допомоги /а.с.215/; квитанція без номеру від 03.10.2022 про отримання адвокатом Яцюком М.В. від [PERSON] авансу в сумі 7500грн за гонораром по договору про надання правової допомоги №01/03-10-22 /а.с.213/; квитанція без номеру від 04.04.2023 про отримання адвокатом Яцюком М.В. від [PERSON] гонорару в сумі 2500грн по договору про надання правової допомоги №01/03-10-22 /а.с.214/. Таким чином, стороною відповідача надано суду докази на підтвердження понесення відповідачкою витрат на правову допомогу в сумі 10000грн. Стосовно доводів позивача про недостатню деталізацію відомостей про обставини надання ним правової допомоги, то слід зауважити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 виснувала, що саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Наданий стороною відповідача акт №01 від 09.05.2023 містить в собі достатню деталізацію наданих адвокатом послуг, а наведений розрахунок вартості таких послуг відповідає умовам договору про надання правової допомоги №01/03-10-22 від 03.10.2022 з додатком №1. Надаючи оцінку вимогам відповідачки про відшкодування витрат на правову допомогу в контексті критерію співмірності та пропорційності таких витрат суд виходить з наступного. Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. За змістом ч.4, 5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. У своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009, справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналіз змісту наданих стороною відповідача доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу свідчить, що відповідні витрати складаються з оплати послуг адвоката за вчинення наступних процесуальних дій: - консультування (первісна правова консультація; обрання правової позиції та стратегії захисту); - складання відзиву; - написання зустрічного позову; - написання клопотання пор допит дитини; - участь адвоката в судових засіданнях. Отже, оцінюючи обґрунтованість заяви сторони відповідача, а також позицію позивача в контексті положення ч.4 ст.137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, об`єктивно необхідним на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, суд доходить висновку, що заявлена стороною відповідача сума понесених витрат відповідачки на правову допомогу в розмірі 10 000грн є обґрунтованою. Разом з тим, за наслідками розгляду справи по суті судом ухвалено рішення про часткове задоволення первісних позовних вимог позивача та часткове задоволення вимог зустрічного позову відповідача. Беручи до уваги, що зміст позовних вимог мав немайновий характер, то суд приходить до висновку, що кожній із сторін підлягає компенсації половина понесених ними судових витрат. За таких обставин, беручи до уваги розмір ціни позову, складність справи, обсяг виконаних представником відповідача робіт, докази на підтвердження понесених витрат, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо компенсації витрат відповідачки на правову допомогу в межах суми 5000грн, оскільки такий розмір видається пропорційним та обґрунтованим з огляду на складність, об`єм справи, а також суму платежу, присуджену судом до стягнення з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial