Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

08.05.2023 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач по справі взагалі з дитиною не спілкується, ніякої матеріальної допомоги сину не надає, та не надавав, в житті дитини участі не приймає. Просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення вказаних позовних вимог і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 10.05.2023 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в спрощеному порядку із повідомленням (викликом) учасників справи у судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи (а.с. 14). Заяв по суті справи сторони до суду не подали. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, що викладені у позові. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що він подарував позивачці квартиру, внаслідок чого вважає, що він не має обов`язку сплачувати аліменти. Крім того, він наразі проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] , є старшим солдатом. Він добровільно бажав сплачувати аліменти у розмірі 10 000 грн. на місяць, але позивач одразу подала до суду цей позов. Крім того, позивач перешкоджає йому спілкуватися з сином. Просив зменшити розмір аліментів або відмовити у позові повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.06.2010. Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02.04.2014 у справі № 332/1127/14-ц шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 14.04.2014 (а.с. 9-10). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 05.04.2012 Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 261 (а.с. 7). Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що між сторонами немає домовленості відносно утримання дитини, зокрема, стосовно першочергових витрат на неї. Відповідач аліменти нікому не сплачує, стягнення по виконавчим документам з нього не проводиться, інших дітей не має. Добровільно домовитись про сплату аліментів з відповідачем не вдалось. За таких обставин, суд доходить висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів суд враховує таке. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як свідчить зміст позовної заяви, відповідач є працездатною особою. Дані про його скрутне матеріальне становище, наявність інших утриманців, наявність проблем зі здоров`ям тощо матеріали цієї справи не містять. У судовому засіданні відповідач зазначив, що є військовослужбовцем Збройних Сил України. Відповідач не надав суду відзиву, та з урахуванням засад змагальності не довів наявності обставин, визначених ч. 1 ст. 182 СК України, які б впливали на можливість визначення аліментів у меншому розмірі, ніж просила позивач. Суд вважає непереконливим посилання відповідача на ту обставину, що за договором дарування квартири від 09.07.2013 він подарував позивачеві квартиру [ADDRESS] , що надає підстави для звільнення від сплати аліментів, оскільки з вказаного договору не випливає відповідної домовленості сторін. Аліментний договір між сторонами не укладався. Позивач також у судовому засіданні спростувала наявність домовленості між сторонами щодо сплати аліментів внаслідок дарування квартири. Поряд із цим суд також звертає увагу на ту обставину, що син сторін має вади здоров`я, визнаний інвалідом з дитинства, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] , виданого 06.09.2016 УПСЗН Запорізької міської ради по Вознесенівському району. Позивач [PERSON] є законним представником (опікуном) дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Отже, з урахуванням встановлених судом обставин, та на підставі вищенаведених положень законодавства, суд вважає можливим встановити відповідачу розмір належних до сплати аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення вказаних позовних вимог і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи викладене, суд задовольняє позов [PERSON] у повному обсязі. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України стягування аліментів необхідно присудити із дня пред`явлення [PERSON] до суду позову, тобто з 08.05.2023. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому в порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір, що підлягав сплаті за даними позовними вимогами, а саме 1 073,60 грн.

Outcome: approved