Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилалась на те, що [PERSON] , [INFO] , є власником житлового будинку [ADDRESS] . Будинок за цією адресою належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджується договором дарування житлового будинку від 11.03.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області, Гапчуком В.В., зареєстрований в реєстрі за №164 та Витягом з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 11.03.2021 року. За цією адресою також зареєстровані сестра позивача по справі [PERSON] , [INFO] та чоловік сестри [PERSON] , [INFO] . Одна відповідачі хоч і зареєстровані за вказаною адресою, однак фактично в зазначеному будинку не проживають з 2008 року. Будь-яких усних чи письмових домовленостей між позивачем та відповідачами стосовно проживання останніх у будинку не існує. Такі дії порушують права власника вищевказаного домоволодіння. На даний час відомо, що [PERSON] та [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , однак добровільно знятись з реєстрації не бажають. Окрім того, позивач не має можливості оформити соціальні виплати та субсидію у зв`язку із тим, що у його будинку зареєстровані особи, які фактично там не проживають. Підтвердженням факту не проживання є акт обстеження житлового приміщення на предмет проживання фізичних осіб, в якому в присутності власника будинку, комісії в складі: старости Коболчинського старостинського округу, діловода, інспектора землевпорядника та в присутності трьох свідків засвідчено те, що відповідачі зареєстровані за вказаною адресою, хоча фактично в зазначеному будинку не поживають з 2008 року. Просила, визнати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з`явився, проте подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] , належним чином та завчасно повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилася та не повідомив про причини своєї неявки, не подав відзив на позов. алежним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, однак на розгляд справи не з`явився. Підстав, передбачених ч.4 ст.223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи не встановлено, у зв`язку з чим судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно копії договору дарування житлового будинку від 11.03.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Гапчуком В.В. та зареєстрованим в реєстрі за №164 та копії Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №247809922 від 11.03.2021 року, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за №50 від 24.01.2023 року, виданою Коболчинським старостинським округом Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області та копією технічного паспорту на будинок підтверджується, що в належному [PERSON] житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , дійсно зареєстровані: уповноважений власник [PERSON] , 1984 року народження; батько [PERSON] , 1951 року народження; мати [PERSON] 1953 року народження; сестра (відповідачка) [PERSON] , 1977 року народження; зять (відповідач) [PERSON] , 1968 року народження; племінник [PERSON] ,1999 року народження. Згідно довідки виданою Коболчинським старостинським округом Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області від 24.01.2023 року за №51, встановлено що рішенням сесії №21 від 11.10.2022 року було змінено назви деяких вулиць та провулків розташованих на території с.Коболчин. Назва вулиці «Пушкіна» перейменовано на вулицю «Загиблих Героїв». Актом обстеження житлового приміщення на предмет проживання фізичних осіб, складеним і затвердженим 27.01.2023 року старостою Коболчинського старостинського округу І.Яхневича, комісією в складі: діловода Л.Івасько, інспектора-землевпорядника Т.Волошан та в присутності сусідів [PERSON] , [PERSON] , підтверджується, що [PERSON] , 1977 року народження та [PERSON] , 1968 року народження, зареєстровані в [ADDRESS] , але фактично не проживають за даною адресою з 2008 року і по теперішній час. Як вбачається зі змісту заяви власника житла про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) від 16.01.2023 року, на звернення [PERSON] про зняття з реєстраційного обліку [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , йому було відмовлено. Зі змісту позовної заяви, судом встановлено, що реєстрація [PERSON] та [PERSON] , у належному [PERSON] будинку створює останньому перешкоди у здійсненні ним права власності на вказане майно. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України та ст.\~319\~Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК України) власник майна має право на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися ним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.\~383\~ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Згідно преамбули Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні»\~від 11.12.2003\~року №1382-ІV відповідно до Конституції України даний Закон регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Частиною першою ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні»\~від 11.12.2003\~року №1382-ІV визначено підстави зняття з реєстрації місця проживання особи, у т.ч. на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до положень ст.\~405\~ЦК України член сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частиною другою ст. 405 ЦК України\~передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідачі фактично не проживають в житловому будинку позивача без поважних причин та відсутні в ньому більше одного року, суд вважає, що є всі передбачені законом підстави для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням у належному позивачці житловому будинку, в тому числі і право на реєстрацію в ньому місця проживання, яка є похідною від наявності у відповідачів права на користування житлом. За таких обставин, позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до положень ч.1 ст.141\~ЦПК України з кожного із відповідачів підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. На підставі ст. 405 ч.2 ЦК України, ст.ст. 258, 263, 265, 266, 268, 273, 282-284, 287 ч.4, 288 ч.2, 289, 354, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд,-

Outcome: approved