Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] на свою користь суму боргу за кредитним договором в розмірі 61387,61 грн. та 2270 грн. судового збору. Свої вимоги мотивує наступним. 12.01.2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту №Z75.21281.003549494. Згідно з п. 1.1. кредитного договору банк надав позичальнику кредит на поточні потреби у сумі 23720 грн., включаючи витрати на страховий платіж (за наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами. Відповідно до пункту 1.2 кредитного договору банк надав кредит у день підписання даного договору, строком на 60 місяців. Відповідно до пункту 1.3 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки збільшена на 0,49 % (маржу банку). Відповідно до пункту 1.4 кредитного договору станом на день укладення договору змінна частина ставки визначена за рішенням правління банку, становить 9,5 %, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 9,99%. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно з кредитним договором, надавши відповідачу кредит, що підтверджується випискою по рахунку позичальника № [NUMBER] та меморіальними ордерами. Проте позичальник не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором. Окрім цього, 28.03.2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту №Р07.21281.003787202. Згідно з кредитним договором банк надав позичальнику кредит на поточні потреби у сумі 23800 грн., включаючи витрати на страховий платіж (за наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами. Відповідно до пункту 1.2 кредитного договору банк надав кредит строком на 48 місяців. За користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 1,99 % річних від залишкової суми кредиту. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно з кредитним договором, надавши відповідачу кредит, що підтверджується випискою по рахунку позичальника № [NUMBER] та меморіальними ордерами. Проте позичальник не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором. [INFO] [PERSON] помер. Станом на дату смерті у позичальника існувала непогашена заборгованість за кредитним договором №Z75.21281.003549494 від 12.01.2018 року у розмірі 28706,26 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] та довідкою-розрахунком станом на 02.05.2020 року, за кредитним договором №Р07.21281.003787202 від 28.03.2018 року у розмірі 32681,35 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] та довідкою-розрахунком станом на 02.05.2020 року. 05.11.2020 року позивачем було надіслано до Першої Миргородської державної нотаріальної контори дві претензії кредитора. Спадкоємці позичальника вимоги АТ «Ідея Банк» щодо погашення наявної заборгованості за кредитними договорами не задовольнити. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час спадкоємці продовжують ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашають заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13.02.2023 року відкрито спрощене провадження у справі. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 29.05.2023 року клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів у справі задоволено. Витребувано у Приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Гриб Юлії Миколаївни належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] . 26.06.2023 року на адресу Галицького районного суду м. Львова надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи № 25/2020, заведеної щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] . Представник позивача в судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Згідно з позовної заяви просить розглядати справу у його відсутності, позов підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідачі у судове засіданне неодноразово не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. У судове засідання, призначене на 09.03.2023 року, відповідачі не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи шляхом скерування рекоменлованим поштовим відправленням копії ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви з додатками за місцем їх реєтрації. Конверт з вмістом зазначених документів повернувся на адресу суду із зазначенням причини «адресат відсутній за вказаною адресою». У судове засідання, призначене на 20.04.2023 року, відповідачі повторно не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи шляхом скерування рекоменлованим поштовим відправленням судової повістки за місцем реєстрації. Конверт з вмістом судової повістки повернувся на адресу суду із зазначенням причини «адресат відсутній за вказаною адресою». У судове засідання, призначене на 29.05.2023 року, відповідачі повторно не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи шляхом скерування рекоменлованим поштовим відправленням судової повістки за місцем реєстрації. Конверт з вмістом судової повістки повернувся на адресу суду із зазначенням причини «адресат відсутній за вказаною адресою». У судове засідання, призначене на 04.07.2023 року, відповідачі повторно не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи шляхом скерування рекоменлованим поштовим відправленням судової повістки за місцем реєстрації. Конверт з вмістом судової повістки повернувся на адресу суду із зазначенням причини «адресат відсутній за вказаною адресою». У судове засідання, призначене на 08.08.2023 року, відповідачі повторно не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи шляхом скерування рекоменлованим поштовим відправленням судової повістки за місцем реєстрації. Конверт з вмістом судової повістки повернувся на адресу суду із зазначенням причини «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд вжив всіх можливих заходів для належного і вчасного повідомлення відповідача про судові засіданні, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому, відповідач, в силу п.4 ч.8 ст.128, ч.9 ст.130 ЦПК України, вважаються належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи до суду не надходило. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Миргородського міського нотаріального округу Гриб Ю.М. у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідмленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин, суд розглядає справу за відсутності такого учасника Суд вважає, що справу можливо слухати у відсутності представника позивача та відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 12.01.2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту №Z75.21281.003549494. Згідно з п. 1.1. кредитного договору банк надав позичальнику кредит на поточні потреби у сумі 23720 грн., включаючи витрати на страховий платіж (за наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами. Окрім цього, 28.03.2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту №Р07.21281.003787202. Згідно з кредитним договором банк надав позичальнику кредит на поточні потреби у сумі 23800 грн., включаючи витрати на страховий платіж (за наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами. Встановлено, що позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно з кредитними договорами, що підтверджується виписками по рахунку позичальника та меморіальними ордерами. Однак, [PERSON] не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані інші платежі за кредитним договором. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.05.2020 року, виданого Миргородським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), [PERSON] помер [INFO] . Станом на дату смерті [PERSON] у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору №Z75.21281.003549494 від 12.01.2018 року утворилась заборгованість, яка згідно довідки - розрахунку заборгованості станом на 02.05.2020 року становить 28706,26 грн. та складається з: строковий основний борг 14484,27 грн.; прострочений основний борг 3864,16 грн.; строкові проценти 99,95 грн.; прострочені проценти 1528,75 грн.; прострочена плата за обслуговування кредиту 7187,20 грн.; пеня 1041,93 грн.; інші штрафні санкції 500 грн. Вказана заборгованість [PERSON] підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] та довідкою-розрахунком станом на 02.05.2020 року. Станом на дату смерті [PERSON] у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору №Р07.21281.003787202 від 28.03.2018 року утворилась заборгованість, яка згідно довідки - розрахунку заборгованості станом на 02.05.2020 року становить 32681,35 грн. та складається з: строковий основний борг 15567,77 грн.; прострочений основний борг 4666,50 грн.; строкові проценти 32,98 грн.; прострочені проценти 369,68 грн.; прострочена плата за обслуговування кредиту 10097,40 грн.; пеня 1447,02 грн.; інші штрафні санкції 500 грн. Вказана заборгованість [PERSON] підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] та довідкою-розрахунком станом на 02.05.2020 року. 05.11.2020 року позивачем на адресу Першої Миргородської державної нотаріальної контори було скеровано дві претензії АТ «Ідея Банк» - кредитора спадкодавця [PERSON] 05.01.2021 року на адресу АТ «Ідея Банк» надійшло повідомлення від приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Гриб Ю.М., з якого вбачається, що претензії кредитора Першою Миргородською державною нотаріальною конторою перенаправлені приватному нотаріусу Миргородського міського нотаріального округу Гриб Ю.М. Про дані претензії кредитора було повідомлено спадкоємців [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи № 25/2020, заведеної щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] . Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства Згідно з ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення кредитного договору. Згідно з вимогами ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст.1218ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до вимог ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредиторами інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Пунктом 32 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5 встановлено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення ст.1282 ЦК України, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця. Відтак, згідно з матеріалами спадкової справи № 25/2020, заведеної щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] , 06.06.2017 року було складено заповіт, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Гриб Ю.М., зареєстрованого в реєстрі № 804 відповідно до якого [PERSON] заповів все належне йому майно на користь [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Гриб Ю.М., зареєстрованого у реєстрі № 1335, приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Гриб Ю.М. посвідчено, що на підставі заповіту, нотаріально посвідченого та зареєстрованого у реєстрі за № 804, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна є [PERSON] .. Спадщина, на яке видано дане свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії за травень 2020 року у сумі 2178,36 грн. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Гриб Ю.М., зареєстрованого у реєстрі № 962, приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Гриб Ю.М. посвідчено, що на підставі заповіту, нотаріально посвідченого та зареєстрованого у реєстрі за № 804, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна є [PERSON] .. Спадщина, на яке видано дане свідоцтво, складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Дослідивши матеріали спадкової справи № 25/2020, заведеної щодо майна [PERSON] , судом встановлено, що спадщину було прийнято одним із відповідачів, а саме: [PERSON] , яка прийняла спадщину за заповітом, що складається з недоотриманої пенсії за травень 2020 року у сумі 2178,36 грн. та житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з положеннями ст.48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Встановлено, що відповідно матеріалів спадкової справи № 25/2020, заведеної щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] не прийняла спадщину. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитними договорами, укладеними між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , до [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи те, що спадщину прийняв лише один із відповідачів, а саме: [PERSON] , відповідно саме вона є належним відповідачем у справі. Відтак на [PERSON] , як на неналежного відповідача, що не прийняла спадщину, не може бути покладено обов`язку задовольняти вимоги кредитора щодо погашення заборгованості за кредитними договорами, укладеними між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення боргу за кредитними договорами слід задовольнити в частині стягнення заборгованості з [PERSON] , в частині позовних вимог про стягнення боргу з [PERSON] - відмовити. Щодо стягнення суми боргу за кредитними договорами суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №Z75.21281.003549494 від 12.01.2018 року, сума заборгованості станом на 02.05.2020 року становить 28706,26 грн. та складається з: строковий основний борг 14484,27 грн.; прострочений основний борг 3864,16 грн.; строкові проценти 99,95 грн.; прострочені проценти 1528,75 грн.; прострочена плата за обслуговування кредиту 7187,20 грн.; пеня 1041,93 грн.; інші штрафні санкції 500 грн. Згідно з довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №Р07.21281.003787202 від 28.03.2018 року, сума заборгованості станом на 02.05.2020 року становить 32681,35 грн. та складається з: строковий основний борг 15567,77 грн.; прострочений основний борг 4666,50 грн.; строкові проценти 32,98 грн.; прострочені проценти 369,68 грн.; прострочена плата за обслуговування кредиту 10097,40 грн.; пеня 1447,02 грн.; інші штрафні санкції 500 грн. Всього заборгованість за кредитними договорами станом на 02.05.2020 року становить 61387,61 грн. Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 вирішувала питання: чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування; чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна /нікчемна/оспорювана. Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з п. 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 цього Закону. Зокрема, оскільки позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. З урахуванням наведеного, аналізуючи зміст кредитних договорів, укладених між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , суд дійшов висновку про те, що позичальнику було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договорів не передбачено, пункти кредитних договорів щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитними договорами, є нікчемними, а відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договорів, які є нікчемними, а саме: нарахована сума простроченої плати за обслуговування кредиту у розмірі 7187,20 грн. за кредитним договором №Z75.21281.003549494 від 12.01.2018 року та нарахована сума простроченої плати за обслуговування кредиту у розмірі 10097,40 грн. за кредитним договором №Р07.21281.003787202 від 28.03.2018 року , в загальному розмірі 17284,60 не підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ «Ідея банк» та стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості в розмірі 44103,01 грн. Згідно ст.ст.525, 526, 530ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. Судом встановлено, що належним відповідачем, яка прийняла спадщину є [PERSON] , яка, в свою чергу, належним чином не виконує зобов`язання щодо погашення кредиту та нарахованих процентів, які перейшли до неї після смерті [PERSON] в порядку спадкування,в судове засідання неодноразово не з`явилася та не представила суду жодних доказів на спростування вимог позивача. Тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково у частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитними договорами. У решті позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1630,84 (44103,01/61387,61*2270=1630,84 грн.).

Outcome: partial