Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до суду з указаною заявою, у якій просить суд: встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , місце смерті: [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер племінник заявника [PERSON] , [INFO] , причина смерті: цироз печінки викликаний хворобою Бадда - Каіра, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого на території, яка тимчасово не підконтрольна державним органам влади України, а саме: Джанкойським районним відділом записів актів цивільного стану. Заявник позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті особи в певний час має для заявника юридичне значення, оскільки дасть йому право на отримання свідоцтва про смерть племінника. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 04.08.2023 відкрито окреме провадження у справі. Учасники провадження в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник заявника адвокат Григоришина В.В. подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи направив на адресу суду лист від 08.08.2023, у якому просить суд розглянути справу за відсутності представника відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що, в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. Оскільки у судове засідання не з`явилися усі учасники провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду, національне законодавство, яке підлягає застосуванню Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. За правилами ст. 293, п. 8 ч. 1 ст. 315, ст. 317 ЦПК України, в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав; суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Відповідно до приписів норми ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Фередацією з 20.02.2014. За правилами ст. ст. 1, 9, 17, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України; державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану; у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна; громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі, соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Судом встановлено, що заявник являється рідним дядьком померлого [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується: свідоцтвом про народження заявника - [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , де в графі «батьки» вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; свідоцтвом про народження сестри заявника - [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , де в графі «батьки» вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , з якого вбачається, що 25.08.1972, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Бердичівському РАЦС Житомирської області, актовий запис №56, дружині присвоєно прізвище [PERSON] ; свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , де в графі «мати» вказана [PERSON] . Відповідно до медичного свідоцтва про смерть, серії 35 № 200012018, [PERSON] помер [INFO] , причина смерті: цироз печінки викликаний хворобою Бадда - Каіра. Джанкойським районним відділом запису актів цивільного стану видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , актовий запис про смерть №204. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, Суд ураховує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка підлягає застосуванню як джерело права. Так, у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), Молдови та росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), ЄСПЛ, грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, гарантованих Конвенцією, має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case) так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. При цьому, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій жодним чином не легітимізує таку владу (див. рішення Європейського Суд з прав людини у справі Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92). Отже, ураховуючи обмежену можливість збору доказів смерті особи на тимчасово окупованій території України, приймаючи до уваги, що встановлення відповідного факту необхідно заявнику для реалізації права на спадкування, Суд вважає, що документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток можуть братись до уваги Судом в контексті оцінки відомостей, що містяться в таких документах на підтвердження відповідного факту, що жодним чином не легітимізує окупаційну владу. За встановлених обставин, ураховуючи відомості, що зазначені у копії довідки про смертьсерії 35 № 200012018, та копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.06.2020, [NUMBER] від 12.10.2022, видані органами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, суд вважає встановленим факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, [INFO] у селі Бородіно, Джанкойського району Автономної Республіки Крим. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів (ч.2 ст. 219 ЦПК України). ІV. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved