Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

16 червня 2023 р. до суду надійшов позов, у якому [PERSON] просить зняти арешт: - з майна [PERSON] , накладений на підставі постанови Районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції № 278/14 від 28 листопада 2003 року; - зняти арешт з майна [PERSON] , накладений на підставі постанови Районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції № 278/14 від 24 лютого 2003 року; - зняти арешт з майна [PERSON] , накладений на підставі постанови Районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції № 388/14 від 10 квітня 2003 року. Позов обґрунтований тим, [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] . Позивач є спадкоємицею свого батька за законом та має право на спадкування, зокрема, належної йому 1/7 квартири за адресою: [ADDRESS] . З метою оформлення свідоцтва про право на спадщину Позивач звернулась до приватного нотаріуса київського міського нотаріального округу Петрової Т.М. Під час підготовки до видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було виявлено арешти, накладені на майно померлого, тa повідомлено про затримку видачі свідоцтва про право на спадщину до зняття арешту зі спадкового майна. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта наданого нотаріусом, арешти на майно [PERSON] накладено на підставі: - постанови Районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції № 278/14 від 28 листопада 2003 року, який було зареєстровано 18 жовтня 2004 року Двадцять першою київською державною нотаріальною конторою; - постанови Районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції №278/14 від 24 лютого 2003 року, який було зареєстровано 21 жовтня 2004 року Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою; - постанови Районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції №388/14 від 10 квітня 2003 року, який було зареєстровано 21 жовтня 2004 року Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою. На звернення Позивача до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту їй було повідомлено, що у відділі на виконанні відсутні виконавчі документи щодо [PERSON] , ідентифікувати підстави для винесення постанови №388/14 від 10 квітня 2003 року неможливо у зв?язку зі знищенням матеріалів виконавчих проваджень, переданих до архіву до 2020 року, а також було рекомендовано звернутись до суду для зняття арешту. У зв?язку з зазначеним вище, Позивач наразі позбавлена можливості оформити свідоцтво про право на спадщину, а отже, свого права розпоряджатись спадковим майном. Як вбачається з листа Відповідача № 41053 від 01 лютого 2023 року на даний час відсутні будь-які стягнення за виконавчими документами з померлого батька Позивача [PERSON] . Отже, наразі не існує потреби в арешті майна [PERSON] . В зв`язку з вищевикладеним [PERSON] звернулась до суду. Ухвалою суду від 27.06.2023 р. відкрито спрощене позовне провадження, призначено засідання на 27.07.2023 р. Позивач в судове засідання не прибула, її представниця подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач уповноваженого представника не направив, відзиву не подавав, судові документи направлялись відповідачу поштовим зв`язком, заяв про відкладення не надходило. За таких умов, з метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя, суд вважає можливим на підставі ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи без участі відповідача за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з такого. Під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.05.1992 року. [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.04.2018 року. Відповідно до свідоцтва про право власності від 18.08.1998 року, [PERSON] був співвласником квартири [ADDRESS] . З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта наданого нотаріусом, арешти на майно [PERSON] накладено на підставі: - постанови Районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції № 278/14 від 28 листопада 2003 року, який було зареєстровано 18 жовтня 2004 року Двадцять першою київською державною нотаріальною конторою; - постанови Районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції №278/14 від 24 лютого 2003 року, який було зареєстровано 21 жовтня 2004 року Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою; - постанови Районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції №388/14 від 10 квітня 2003 року, який було зареєстровано 21 жовтня 2004 року Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою. Згідно з листом Оболонського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 01.02.2023 р. № 41053, матеріали відповідних виконавчих проваджень відсутні, та матеріали виконавчих проваджень були знищені за закінченням терміну зберігання. Запропоновано заявниці звернутись до суду. Відповідно до листа приватного нотаріуса Петрової Т.М. на ім`я позивачки [PERSON] , оформлення спадщини після смерті [PERSON] зупинено до зняття арешту з майна спадкодавця. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Суд зазначає, що оскільки виконавчих проваджень стосовно позивачки не існує, з моменту накладення арешту пройшов тривалий час, то на даний час не доведено існування будь-яких законних підстав для обмеження позивачки у розпорядженні своїм майном, а саме отримання спадщини, а також не доведено необхідності застосування такого заходу з боку держави. Тому, позов слід задовольнити. Водночас, на підставі ч. 9 ст. 141 ЦПК України суд вважає, що сплачений позивачкою судовий збір стягненню з відповідача не підлягає, оскільки спір виник через те, що спадкодавець за життя не вирішив питання про зняття арешту, та неправильних дій відповідача у цій справі не доведено. На підставі викладеного та

Outcome: approved