Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

20.01.2023 позивач звернувся до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму грошових коштів, а саме: три відсотки річних в розмірі 12 777,00 грн за період з 15.12.2008 по 04.04.2022; інфляційні втрати в розмірі 104 156 грн 21 коп. за період з грудня 2008 року по березень 2022 року, а також 1 073 грн 60 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 04.12.2008 у справі № 2-688/08 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 32 000,00 грн боргу, 578 грн 60 коп. - встановленого індексу інфляції за час прострочення виплати боргу, 210 грн 40 коп. - трьох процентів річних від простроченої суми за час прострочення виплати боргу, а всього 32 789,00 грн. 10.03.2009 Городнянським районним судом Чернігівської області було видано виконавчий лист у справі № 2-688/08, який позивачем пред`явлено до органів державної виконавчої служби для виконання. Однак, сума боргу була виплачена відповідачем лише 04.04.2022. Посилаючись на вимоги ст. 625 ЦК України, позивач вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних втрат за час невиконання рішення суду від 04.12.2008 у справі № 2-688/08. Ухвалою судді Городнянського районного суду Чернігівської області від 09.03.2023 справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних передано за підсудністю Деснянському районному суду м. Чернігова. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено для розгляду по суті на 19.05.2023. 10.05.2023 представник відповідача - адвокат Дубовик Н.М. через канцелярію суду подала відзив на позов, в якому просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України - у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який триває по теперішній час. Крім того, представник відповідача подала заяву про застосування судом строку позовної давності, в якій вказує на те, що строк звернення до суду з даним позовом позивачем пропущено, що є підставою для відмови у задоволенні позову. 19.05.2023 розгляд справи відкладений на 12.06.2023 у зв`язку з наданням часу позивачу для подання відповіді на відзив. 12.06.2023 розгляд справи відкладений на 25.07.2023 у зв`язку з клопотанням представника відповідача. Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позов підтримав та просив провести розгляд справи без його участі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник відповідача через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, в якій позов не визнала. Відповідач про причини неявки суду не повідомив. Згідно вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) фіксування судового процесу 25.07.2023 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 04.12.2008 у справі № 2-688/08 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 32 000,00 грн боргу, 578 грн 60 коп. - встановленого індексу інфляції за час прострочення виплати боргу, 210 грн 40 коп. - трьох відсотків річних від простроченої суми за час прострочення виплати боргу, всього 32 789,00 грн, а також 328,00 грн в повернення сплаченого державного мита та 30,00 грн в повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 12-14). Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивач зазначає, що на виконання вищевказаного рішення суду 10.03.2009 Городнянським районним судом Чернігівської області видано виконавчий лист у справі № 2-688/08, який було пред`явлено позивачем до органів державної виконавчої служби для виконання. Проте, рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 04.12.2008 у справі № 2-688/08 фактично виконано відповідачем 04.04.2022, що підтверджується розпорядженням начальника Городнянського відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) № [NUMBER] від 18.05.2022 (а.с. 10). Постановою начальника Городнянського відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Мальцького М.М. від 12.04.2022 виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 2-688/08, виданого 10.03.2009 Городнянським районним судом Чернігівської області, закінчено на підставі п. 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду боржником (а.с. 11). Посилаючись на вимоги статті 625 ЦК України, позивач вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних втрат за час невиконання рішення суду від 04.12.2008 у справі № 2-688/08. Як убачається з наданого суду розрахунку позивача, три відсотки річних за період з 15.12.2008 по 04.04.2022 складають 12 777,00 грн, інфляційні втрати за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з грудня 2008 року по березень 2022 року становлять 104 156 грн 21 коп. (а.с. 8-9). Так, відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18) зроблено висновок, що «за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). При цьому у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20.01.2016 у справі № 6-2759цс15, про те, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Також Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02.03.2016 у справі №6-2491цс15, за яким дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду. У рішенні суду визнано грошові зобов`язання держави, визначено їх розмір; ці зобов`язання належним чином не виконані, тому в цьому випадку вимоги частини другої статті 625 ЦК України підлягають застосуванню. Ураховуючи те, що на момент звернення позивача із вказаним позовом (20.01.2023), рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 04.12.2008 у справі № 2-688/08 виконано відповідачем лише 04.04.2022, у позивача на підставі статті 625 ЦК України наявні правові підстави для стягнення з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних втрат за час невиконання рішення суду від 04.12.2008. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц. Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України - у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому, строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, востаннє - Указом Президента України № 254/2023 від 01.05.2023, було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20.05.2023 строком на 90 діб. Визначаючи період стягнення інфляційних втрат за час прострочення виконання зобов`язання та трьох процентів річних, судом враховується встановлене п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України обмеження з 24.02.2022 щодо нарахування пені та інших платежів, сплата яких передбачена відповідними договорами за прострочення виконання зобов`язання, та визначається до стягнення інфляційні втрати та три проценти річних за відповідні періоди по 23.02.2022. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню у межах строку позовної давності три відсотки річних в розмірі 2 012 грн 19 коп. та інфляційні втрати за час прострочення виконання зобов`язання в розмірі 5 966 грн 12 коп. за період з 20.01.2020 по 23.02.2022. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог (6,82%). Ураховуючи викладене,

Outcome: partial