Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

Адвокат Конопіхін А.В., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою в порядку окремого провадження про видачу обмежувального припису. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що його довірителька проживає в будинку [ADDRESS] , а заінтересована особа [PERSON] є її чоловіком та проживає разом з нею. Вказує, що [PERSON] потерпає від насильства зі сторони [PERSON] з 2012 року, поведінка чоловіка негативно впливає на її здоров`я та працездатність, після щоденних скандалів, сварок, образ та погроз з боку [PERSON] , вона не може належним чином виконувати свої професійні обов`язки, оскільки чоловік не контролює свої дії. Зазначає, що [PERSON] неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, відносно її чоловіка виносились офіційні попередження про недопустимість вчинення домашнього насильства, він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, що свідчить про систематич\-ність вчинення насильства в сім`ї. Крім того, [PERSON] був засуджений Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 25.04.2013 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за побиття своєї дружини [PERSON] . Також, протягом поточного року відносно [PERSON] двічі на підставі ст. 25 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» виносились термінові заборонні приписи. У зв`язку з наведеним, просить суд видати обмежувальний припис строком на 6 місяців [PERSON] , [INFO] , встановивши наступні тимчасові заходи обмеження прав для кривдника та покладення на нього обов`язків: - заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити [PERSON] вести телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; - заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Заявник та її представник у судовому засіданні вимоги заяви підтримали та просили задоволити таку. [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема: особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти. Положеннями ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Судом встановлено, що постраждала [PERSON] та кривдник [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.10.1989 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] систематично ображає та принижує дружину, погрожує, вчиняє психологічний тиск та інші подібні протиправні дії, наносить тілесні ушкодження. Заявницею долучено до заяви про видачу обмежувального припису копії термінового заборонного припису кривдника серії АА №116362 та серії АА №220180 стосовно постраждалої [PERSON] , а також копію протоколу, складено відносно [PERSON] за ст. 173-2 КУпАП. Однак, незважаючи на це, [PERSON] своєї поведінки не змінює, продовжує вчиняти психологічний та фізичний тиск на постраждалу. Суд також приймає до уваги той факт, що [PERSON] був засуджений Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 25.04.2013 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за побиття своєї дружини [PERSON] . За приписами статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Україна має зобов`язання захистити громадян від нелюдського і принизливого поводження і ставлення шляхом вжиття заходів для забезпечення того, щоб особи не піддавалися такому поводженню, включаючи нелюдське і принизливе поводження зі сторони інших осіб (не представників держави). Такі заходи повинні передбачати ефективний захист і включати кроки по попередження нелюдського та принизливого ставлення про яке влада знала чи повинна була знати. Звертаючись в суд із заявою про встановлення обмежувального припису, заявниця навела ряд ризиків вчинення домашнього насильства. Суд вважає доведеним факт, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство відносно [PERSON] , існує загроза продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними, дійсними та підтверджуються матеріалами справи, а тому суд вважає, що для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. Разом з тим, вирішуючи питання про встановлення строку застосування обмежувального припису, суд вважає за необхідне застосувати такий строком на 3 місяці. Таким чином, заява підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial