Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, вказуючи, що відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» , які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений із умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. Таким чином, між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до виявленого бажання, відповідачу відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 26500.00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. AT КБ «Приватбанк» зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме згідно до п. 2.1.1.12.3. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Товариство просило стягнути з [PERSON] на користь AT КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 04.02.2014 у розмірі 35433,79 грн. станом на 26.03.2023, яка складається з наступного: 29067,63 грн. - заборгованість за кредитом; 6366,16 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.04.2023 відкрито провадження по цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення грошових коштів та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, просив розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Представник відповідача адвокат Лисничка І.П. подала заяву про відкладення розгляду справи, оскільки вона знаходиться у відпустці, проте будь-яких доказів на підтвердження зазначеного суд не надала. Враховуючи вищезазначене, відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності відповідача. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 04.02.2014 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку. В даній заяві відповідачем заповнено розділи щодо його персональних даних, адреси проживання. У тексті вказаної заяви зазначено, що [PERSON] погодилася із тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг. Зазначено, що він ознайомився та згоден з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку. Також зазначено, що [PERSON] виявила бажання оформити на своє ім`я Картку Gold. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 04.02.2014, укладеного між позивачем та відповідачем, станом на 26.03.2023 загальна сума заборгованості [PERSON] становить 35433,79 гривень та складається із заборгованості за тілом кредиту - 29067,63 гривень і заборгованості за простроченими відсотками - 6366,16 гривень. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України, встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі всім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Банк, пред`являючи вимоги про стягнення грошових коштів, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом. У анкеті-заяві позичальника від 04.02.2014 процентна ставка не зазначена. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився і згоден з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, і які розміщені на сайті банку www.privatbank.ua, але відповідних доказів щодо ознайомлення відповідача суду не надано. До позову банк додав витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з умов та правил надання банківських послуг, паспорт споживчого кредиту. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині нарахування відсотків, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на тарифи обслуговування кредитних карт та витяг з умов та правил надання банківських послуг як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, позивачем не було доведено, що саме цей витяг з умов та тарифи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. У анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 13.08.2013 зазначено види кредитних карт, які можуть бути видані відповідачу для користування кредитним картковим рахунком. Із зазначеної анкети-заяви вбачається, що [PERSON] виявила бажання оформити карту «Gold», проте позивачем до позовної заяви додано витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Наданий позивачем витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» містить умови користування кредитним картками «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду, «Універсальна Contract», «Універсальна Gold», але умов користування картою «Gold», яку обрала відповідачка у анкеті-заяві від 04.02.2014 наданий витяг не містить. Зазначене має суттєве значення, оскільки від виду кредитної картки залежать умови користування кредитом та тарифи їх обслуговування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з умов та тарифи, на які посилається позивач, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Враховуючи, що надані банком витяг з умов і правил та тарифи, розміщені на сайті банку, не містять підпису позичальника, тому їх не можна розцінювати як частину укладеного між сторонами кредитного договору, шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Доданий до позову паспорт споживчого кредиту містить в собі наступні розділи: 1) інформація та контактні дані кредитодавця; 2) інформація та контактні дані кредитного посередника; 3) основні умови кредитування з урахуванням побажання споживача; 4) інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; 5) порядок повернення кредиту; 6) додаткова інформація; 7) інші важливі правові аспекти. Разом з цим, цей паспорт не може бути взятий судом до уваги, оскільки не обумовлено, що такий документ є частиною кредитного договору. Беручи до уваги викладене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом. Вимог про стягнення відсотків за користування грошовими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. Аналізуючи умови та правила надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» на предмет їх відповідності вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17-ц) зробила правовий висновок, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та умов та правил надання банківських послуг, оскільки умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Беручи до уваги зміст кредитного договору у даній справі, а також обсяг і зміст наданих банком умов і правил, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «Приватбанк» дотрималось вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. За встановлених обставин у відповідача виникає зобов`язання по поверненні АТ КБ «Приватбанк» грошових коштів, які отримані ним і на теперішній час не повернуті позивачу. Із розрахунку заборгованості судом встановлено, що загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк» становить 29067,63 грн. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, позовні вимоги про стягнення заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) підлягають задоволенню.

Outcome: partial