Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

13 червня 2023 року адвокат АО «Галицька правнича група» Фрей А.В. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування. У позовній заяві зазначає, що позивач - [PERSON] , є особою який прийняв спадщину після смерті спадкодавця - [PERSON] . Позивач, маючи намір оформити прийняття спадщини та отримати свідоцтво про право на спадщину звернувся до Радехівської державної нотаріальної контори, проте отримав відмову в оформленні спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому що Державний акт на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №071758, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 14638 від 2 квітня 2001 року, виданий після смерті - [PERSON] , який помер [INFO] . Оскільки, позивач не може реалізувати свої майнові права, як спадкоємець у позасудовому порядку, у нього виникла необхідність звернутися з позовом до суду. Отож, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 4623981900:07:000:0652, загальною площею 1,1888 гектари та земельну ділянку кадастровий номер: 4623981900:06:000:0779 загальною площею 0,4052 гектари в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , що належали спадкодавцю на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ № 071758, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 14638 від 2 квітня 2001 року (а.с.3-11). 13 червня 2023 року, автоматизованою системою документообігу суду Д-3, судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.33). Ухвалою судді від 14 червня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.1-2). У судове засідання представник позивача не з`явився, проте подав до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи здійснювати за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримують повністю та просять задоволити (а.с.41). Представник відповідача скерував суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без представника Лопатинської селищної ради, просив справу вирішити відповідно до закону (а.с.42). З урахуванням наведеного, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проведено за відсутності учасників справи, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов потрібно задовольнити з таких міркувань. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона покликається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд установив, що [INFO] у селі Куликів Радехівського району Львівської області помер батько позивача - [PERSON] у віці 67 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 2 від 29 січня 1997 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 29 січня 1997 року Куликівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.17). Із Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 26 серпня 2008 року виконкомом Куликівської сільської ради Радехівського району Львівської області, видно, що [INFO] у селі Куликів Радехівського району Львівської області померла мати позивача - [PERSON] у віці 76 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 9 від 26 серпня 2008 року (а.с.18). Згідно із Свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим 2 жовтня 1957 року Куликівською сільською радою Лопатинського району Львівської област, позивач - [PERSON] народився [INFO] в селі Куликів Лопатинського району Львівської області про що складено відповідний актовий запис №17 від 18 вересня 1957 року. Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.19). Відповідно до Довідки Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області №44 від 1 лютого 2022 року, [PERSON] , який помер [INFO] до дня смерті був зареєстрований і проживав в селі Куликів Радехівського району Львівської області. На день смерті разом з померлим [PERSON] проживали і були зареєстровані: [PERSON] - дружина, [PERSON] - син (а.с.20). Із Витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №69959069 від 7 вересня 2022 року, виданого Соснівською державною нотаріальною конторою Львівської області, видно, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] відкрита спадкова справа №49853518, номер у нотаріуса №291/2010, місце заведення: Львівська область, Червоноградський район, Радехівська державна нотаріальна контора. Після смерті спадкодавця - [PERSON] Радехівською державною нотаріальною конторою видане Свідоцтво про право на спадщину за законом, серії ВРА 289796, зареєстроване в реєстрі нотаріальних дій 31 серпня 2010 року, №2692 (а.с.21). Як видно із вказаного вище Свідоцтва про праву на спадщину за законом, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1929 року народження, який помер [INFO] , є його син [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: село Куликів Радехівського району Львівської області. Спадщина на яку видане це свідоцтво складається з: права на майновий пай в розмірі 5342,00 грн (п`ять тисяч триста сорок дві грн) у майні пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства ПА «Куликів», село Куликів Радехівського району Львівської області, що належав померлому на підставі Свідоцтва про право власності на майновий пай, члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), виданого Куликівською сільською радою Радехівського району Львівської області 9 серпня 2010 року, за ЛВ №ХІІІ 196419. Це свідоцтво про право на спадщину підтверджує виникнення права власності на вищезазначену спадщину (а.с.22). Із Свідоцтва про праву на спадщину за законом, серії ВРА 289795, виданого Радехівською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі 31 серпня 2010 року, № 2695, видно, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1932 року народження, яка померла [INFO] , є її син [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: село Куликів Радехівського району Львівської області. Спадщина на яку видане це свідоцтво складається з: права на майновий пай в розмірі 3408,00 грн (три тисячі чотириста вісім грн) у майні пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства ПА «Куликів», село Куликів Радехівського району Львівської області, що належав померлому на підставі Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), виданого Куликівською сільською радою Радехівського району Львівської області 30 березня 2002 року, за ЛВ ХІІІ 195904. Це свідоцтво про право на спадщину підтверджує виникнення права власності на вищезазначену спадщину (а.с.23). Отже, позивач [PERSON] , проживав спільно з батьками, спадкодавцями: [PERSON] та [PERSON] . Після смерті батьків позивач частково прийняв спадщину, що підтверджують вищезазначені документи. Після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] залишилась спадщина, окрім вищезазначеного майна, зокрема: земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,5940 га, що розташовані на території Куликівської сільської ради Радехівського району Львівської області та належали [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ № 071758, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 2 квітня 2001 року, № 14638. Згідно з Планом зовнішніх меж земельної ділянки Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ № 071758, спадкодавцю було передано у приватну власність такі земельні ділянки: земельну ділянку, кадастровий номер: 4623981900:07:000:0652, загальною площею 1,1888 гектарів; земельну ділянку, кадастровий номер: 4623981900:06:000:0779, загальною площею 0,4052 гектарів (а.с.24, 24-зворот). Із Рішення XIII сесії III демократичного скликання Куликівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 29 березня 2001 року «Про затвердження проекту передачі земельних часток (паїв) в натурі та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам села Куликів, В. Барилова Куликівської сільської ради», видно, що сільською радою вирішено: затвердити проект передачі земельних часток /паїв/ у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам сіл Куликів , В. Барилова на площі 1267,51 га, з них ріллі 1382,41 га, пасовищ 114,90 га; передати у приватну власність громадянам с Куликів, В. Барилова , земельні частки /паї/ згідно з Додатком №1 та видати їм Державні акти на право приватної власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З Додатку 1 до Рішення Куликівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 29 березня 2001 року про видачу державних актів на право приватної власності на земельні частки (паї) громадянам сіл Куликів, Волиця-Барилова, Куликівської сільської ради видно, що у цьому списку під порядковим номером 358 зазначений [PERSON] , якому було виділено земельні ділянки площею: 1,18877 га та 0,40518 га, загальною площею 1,59395 га (а.с.25, 26). Відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №НВ-9913722912023 від 1 березня 2023 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером: 4623981900:07:000:0652 становить 26 064,71 грн (а.с.27). Згідно з Витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №НВ-9913723042023 від 1 березня 2023 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером: 4623981900:06:000:0779 становить 552,42 грн (а.с.28). Таким чином, загальна оцінка спірних земельних ділянок становить 26 617,13 грн. Із Постанови Радехівської державної нотаріальної контори Львівської області про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 25 травня 2023 року № 179/02-31 видно, що під час видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилося після смерті гр. [PERSON] , який помер [INFO] , а саме, на земельні ділянки надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Куликівської сільської ради Червоноградського району (колишнього Радехівського) Львівської області, було установлено, що Державний акт на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №071758, виданий на підставі XIII сесії III демократичного скликання Куликівської сільської ради від 29 березня 2001 року, зареєстрований 2 квітня 2001 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №14638, тобто, після смерті спадкодавця, а відповідно до ст. 95 Цивільного кодексу УРСР, що був чинним на той час, правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю. Тому було постановлено - відмовити гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилося після смерті гр. [PERSON] , який помер [INFO] , а саме, на земельні ділянки надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Куликівської сільської ради Червоноградського району (колишнього Радехівського) Львівської області (а.с.29, 29 зворот). Після смерті [PERSON] , його син [PERSON] продовжує надалі користуватися вищезазначеними земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №071758, зареєстрованого 2 квітня 2001 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю, № 14638. Інших спадкоємців судом не встановлено. Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до ст. 12, 229 ЦПК України такі докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникало відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. На підставі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. З огляду на ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР). Таким чином, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] спадщину прийняв його син - позивач у справі, який проживав та був зареєстрований з померлим на час його смерті, та продовжує надалі користуватися вищезазначеними земельними ділянками. Перешкодою в реалізації [PERSON] своїх законних прав та інтересів, є те, що він позбавлений у позасудовому порядку оформити спадщину на спірні земельні ділянки, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №071758, виданий 2 квітня 2001 року, тобто, після смерті спадкодавця - батька позивача [PERSON] , який помер [INFO] . Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На підставі ст. 81, 131 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд робить висновки, що позовні вимоги сторони щодо встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення. У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Outcome: approved