Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

позивач звернувся у суд із позовом до відповідача у якому просить розірвати шлюб, який укладений між сторонами 01 березня 2022 року та зареєстрований Трускавецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 58. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що шлюбні відносини фактично припинено, адже сторони мають різні погляд на життя, шлюб і сім`ю. Між ними зникли почуття любові, поваги. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Від шлюбних відносин у сторін немає дітей. Перебування у шлюбних відносинах суперечить його інтересам. Просить позов задовольнити. Відповідачем подано до суду відзив на позов. Наводить аргументи про те, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Просить позов задовольнити. 13 червня 2023 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. На адресу суду від сторони позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Представник позивача вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача не заперечив проти розірвання шлюбу між сторонами. Заслухавши думку представника позивача щодо можливості розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, що не з`явились. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, 01 березня 2022 сторони зареєстрували шлюб у приміщенні Трускавецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 58. У зв`язку із наявністю підстав для розірвання шлюбу, позивач звернувся в суду із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини та спір виник щодо відносин, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу), зокрема статті 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, згідно з частини 1 статті 112 цього Кодексу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд установив, що сторони міцної сім`ї не створили, не підтримують шлюбних відносин, у зв`язку із чим такі фактично припинились. Суд бере до уваги дійсні причини подання позову до суду про розірвання шлюбу, а саме окреме проживання сторін протягом тривалого часу. Дані обставини не заперечуються сторонами по справі. Також, суд враховує фактичні взаємини між подружжям, які склались між сторонами, обставини про які зазначено у позовній заяві. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. ст. 78, 79 цього Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Таким чином, аналізуючи відповідні положення норм права та враховуючи встановлене, суд дійшов до висновку, що оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачем у позові, в останнього відсутні які-небудь почуття до відповідача та збереження такого шлюбу суперечить його інтересам. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання, що порушене право позивача щодо припинення шлюбу, підлягає захисту, шляхом задоволення позову повністю. Суд застосовує спеціальну норму, які міститься у частині 2 статті 112 Сімейного кодексу України. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджено квитанцією від, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved