Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

25 травня 2023 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про усиновлення дитини. Обґрунтовуючи вимоги заяви, заявник зазначає, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , в якому у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Заявник бажає усиновити [PERSON] , [INFO] , який є сином [PERSON] . Батько [PERSON] рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2022 року позбавлений батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Неповнолітній [PERSON] , згідно висновків про стан здоров`я, є здоровим та відхилень розвитку немає. Дитина проживає в сім`ї заявника за адресою: [ADDRESS] , разом вони ведуть спільний побут. Між заявником та [PERSON] склалися родинні стосунки, [PERSON] називає його батьком. До кримінальної відповідальності заявник не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, ніколи не позбавлявся батьківських прав та не був усиновлювачем іншої дитини, не зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами. Мати дитини не заперечує проти усиновлення, що підтверджується її нотаріально завіреною заявою. За таких обставин заявник вважає, що може бути усиновлювачем і просить суд постановити рішення про усиновлення заявником [PERSON] , [INFO] , та зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження № 75 від 24 листопада 2006 року про народження [PERSON] . Ухвалою суду від 29 травня 2023 року заяву залишено без руху. 08 червня 2023 року заявником усунуто недоліки. Ухвалою суду від 09 червня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Заявник у судове засідання з`явився, підтримав вимоги заяви, просив заяву задовольнити у повному обсязі. Заінтересована особа 1 у судовому засіданні підтримала вимоги заяви, просила дозволити її чоловікові усиновити неповнолітнього сина [PERSON] . Представник заінтересованої особи 2 пояснила, що заявник може бути усиновлювачем, Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради надано висновок про доцільність усиновлення [PERSON] неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , просила заяву про усиновлення задовольнити. Представник заінтересованої особи 3 до суду не прибула, попередньо до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відділу. Неповнолітня дитина [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що проживає з татом, якого звати [PERSON] , мамою [PERSON] та сестрою [PERSON] . Вже тривалий час він називає заявника татом, оскільки у них склалися нормальні сімейні відносини. Біологічного батька знає, проте вже не спілкується більше двох років. Бажає, щоб його батьком за документами став [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб, 03 лютого 2023 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.6). Згідно довідки № 61 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , крім нього також зареєстрована [PERSON] , [INFO] (а.с.7). 14 березня 2023 року складений висновок про стан здоров`я [PERSON] , [INFO] , згідно якого за станом здоров`я може бути усиновлювачем та опікуном (а.с. 8). Відповідно до довідки № 3210 від 28 лютого 2023 року про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за даними Муніципального реєстру Івано-Франківської міської територіальної громади, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2022 року, що набрало законної сили 21 січня 2023 року, позбавлено батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] (а.с.12-13). Заявник до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 14). Батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.15). 27 березня 2023 року [PERSON] написана заява Службі у справах дітей Виконавчого комітету Івано-франківської міської ради про те, що у нього склалися гарні стосунки з [PERSON] , і він називає його татом, разом вони проводять багато часу, не заперечує проти його усиновлення [PERSON] (а.с.16). Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 08 березня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , не заперечує проти усиновлення її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , який є її чоловіком (а.с.17). Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради надано висновок про доцільність усиновлення [PERSON] , [INFO] , неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та відповідність усиновлення інтересам дитини (а.с. 18-19). 03 квітня 2023 року складений Акт обстеження умов проживання подружжя [PERSON] , відповідно до якого санітарно-побутові умови проживання сім`ї задовільні, створено належні умови для проживання та розвитку дітей (а.с.20). 23 березня 2023 року складений висновок про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 21). Заявник [PERSON] офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату (а.с.22-23). На підставі частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Обов`язок держави забезпечити дитині захист і піклування, необхідні для її благополуччя, узгоджується з позиціями, викладеними у визнаних в Україні міжнародно-правових актах, зокрема, у Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року (пункт 3 статті 10), Конвенції про права дитини 1989 року (стаття 3). Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 3 лютого 2009 року № 3-рп/2009 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого положення частини другої статті 211 Сімейного кодексу України (справа про різницю у віці між усиновлювачем та дитиною), згідно з положеннями Принципу 2 Декларації прав дитини 1959 року при прийнятті з цією метою законів пріоритетним має бути якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Європейський суд з прав людини також надає особливого значення при вирішенні справ про усиновлення принципу пріоритету інтересів дитини (Рішення у справі «Піні і Бертані та Манера і Атрипальді проти Румунії» від 22 червня 2004 року). Відповідно до статті 20 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Держави-учасниці відповідно до своїх національних законів забезпечують зміну догляду за дитиною. Такий догляд може включати, зокрема, усиновлення. 15 лютого 2011 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про ратифікацію Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянутої)». Вказана Конвенція запроваджує сучасні правові стандарти у сфері усиновлення з метою максимального врахуванням найвищих інтересів дитини. Відповідно до статті 4 Європейської Конвенції про усиновлення дітей (переглянутої), компетентний орган не приймає рішення про усиновлення, якщо не є переконаним, що усиновлення відповідатиме найвищим інтересам дитини. У кожному випадку компетентний орган приділяє особливу увагу важливості того, що усиновлення забезпечує дитину стабільними та гармонійними домашніми умовами. Частиною п`ятою статті 24 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що усиновлення допускається виключно в інтересах дитини України відповідно до закону. Відповідно до частини першої статті 207 Сімейного кодексу України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Таким чином, суд звертає увагу на те, що основною і визначальною засадою усиновлення дитини є забезпечення її найвищих інтересів. Під інтересами дитини суд розуміє необхідність створення для неї сприятливих умов (як матеріального, так і морального характеру) для виховання і всебічного розвитку (у фізичному, психічному, духовному та іншому відношенні), максимально наближених, якщо це можливо, до обстановки, звичної для дитини у втраченій нею сім`ї. Усиновлення (удочеріння) є оформлена спеціальним юридичним актом (рішенням суду) передача на виховання в сім`ю неповнолітньої дитини на правах сина чи дочки (частина шоста статті 24 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частиною першою статті 208 Сімейного кодексу України, усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу). Усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини (частини перша статті 211 Сімейного кодексу України). Частина третя статті 211 Сімейного кодексу України встановлює, що усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. Відповідно до вимог частин першої-другої статті 217 Сімейного кодексу України, усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Як передбачено у частині п`ятій статті 217 Сімейного кодексу України, письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Згідно статті 218 Сімейного кодексу України, для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Частина перша статті 231 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо усиновлювачами є одночасно жінка та чоловік і якщо вони записуються батьками дитини, відповідно змінюються прізвище та по батькові дитини. За заявою усиновлювачів може бути змінено ім`я дитини. Для такої зміни потрібна згода дитини. Така згода не вимагається, якщо дитина живе в сім`ї усиновлювачів і звикла до нового імені. Судом встановлено, що заявник [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , має достатній дохід для забезпечення нормального розвитку і виховання дитини, задовільні житлові умови, матеріально забезпечений, фізично здоровий, не має фізичних недоліків та психічних захворювань, які б перешкоджали всиновленню, перешкод для усиновлення, зазначених у статті 212 Сімейного кодексу України, не встановлено, усиновлення повністю відповідатиме інтересам дитини і дасть можливість забезпечити дитині стабільні та гармонійні умови життя, усиновлення є доцільним і здійснюється в інтересах дитини. За таких обставин суд вважає за можливе дозволити заявнику [PERSON] усиновити неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , та у зв`язку з усиновленням внести зміни до актового запису про народження, а саме: прізвище дитини [PERSON] змінити на [PERSON] , по батькові [PERSON] змінити на [PERSON] , батьком дитини записати [PERSON] , [INFO] , громадянина України Стосовно вимоги про зобов`язання Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження № 75 від 24 листопада 2006 року про народження [PERSON] , то суд зазначає наступне. Згідно частини четвертої статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відомості про усиновлення,, скасування усиновлення, визнання усиновлення недійсним, позбавлення та поновлення батьківських прав вносяться до Державного реєстру актів цивільного стану громадян на підставі відповідного рішення суду в день надходження копії такого рішення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану або в день пред`явлення особою, зазначеною в рішенні суду, або уповноваженою нею особою копії такого рішення. Отже, наявність рішення про усиновлення з зазначенням про внесення відповідних зміни до актового запису про народження є підставою для внесення відомостей про усиновлення до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. На час розгляду даної справи заінтересованою особою 3 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не порушені права або інтереси заявника чи інших заінтересованих осіб, не відмовлено у внесенні змін до актового запису про народження, тому така вимога є передчасною і задоволенню не підлягає. Виходячи із вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог заяви. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника, відповідно до вимог частини четвертої статті 314 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі вищенаведеного, відповідно до статті 51 Конституції України, статті 20 Конвенції про права дитини, статті 4 Європейської Конвенції про усиновлення дітей (переглянутої), статей 3-7, 207-234 Сімейного кодексу України, статті 24 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial