Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] 19 липня 2023 року звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] у віці 56 років в с. Вільному Великописарівського району Сумської області помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , який розташований на приватизованій земельній ділянці. Після його смерті вони є спадкоємцями за законом першої черги як син та дружина. Спадщину прийняли фактично, проживали та зареєстровані за однією адресою із спадкодавцем на час смерті. Але отримати свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане домоволодіння неможливо через письмову відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, їм рекомендовано звернутися до суду. Просять визнати за ними право власності на спадкове майно по частині за кожним Позивачі надали в підготовче засідання письмову заяву про розгляд справи без їх участі, свої позовні вимоги підтримують / а.с. 4/. Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає /а.с. 29/. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки в підготовчому засіданні встановлено, що відповідач визнає позов, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає за можливо ухвалити рішення за результатами підготовчого засідання. Дослідивши докази, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, виходячи з такого. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що [PERSON] помер [INFO] у віці 56 років в с. Вільному Великописарівського району Сумської області, що підтверджено свідоцтвом про його смерть /а.с.7/. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими спорудами, розміщеного за адресою: [ADDRESS] , що належить померлому відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 18 березня 1996 року Вільненською сільською радою, зареєстрованого Охтирським міжміським бюро технічної інвентаризації 19 березня 1996 року, в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 243 стор. 243, вартістю 92140,00 грн /а. с. 8-13, 31-32/. Відповідно до довідки Великописарівської селищної ради Сумської області від 15 червня 2023 року за № 216 рішенням виконкому Вільненської сільської ради за № 76-77 від 18 листопада 1993 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,41 га, з них під будівництво і обслуговування жилого будинку площею 0,06га, для ведення особистого підсобного господарства площею 0,35 га, про що зроблено запис в книзі реєстрації громадян за № 37; державний акт на земельну ділянку не видавався /а.с.15/. Відповідно до довідки Великописарівської селищної ради Сумської області від 11 липня 2023 року за № 253 [PERSON] , померлий [INFO] , був зареєстрований і проживав в [ADDRESS] , на день його смерті з ним проживали і були зареєстровані: дружина [PERSON] , 1938 року народження, син [PERSON] , 1969 року народження. Заповіт від його імені у виконкомі Вільненської сільської ради не посвідчувався / а.с. 14/. Позивач [PERSON] , [INFO] , є сином померлого, позивачка [PERSON] , [INFO] є дружиною померлого, родинні та подружні відносини підтверджені, тобто спадкоємцями першої черги за законом /а.с. 16-17/. Державний нотаріус Перлік Т.М. 13 липня 2023 року надала позивачам письмову відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий жилий будинок через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу та рекомендацію звернутися до суду /а.с.18/. Цей правовстановлюючий документ втрачено, про що є відповідне оголошення у місцевій газеті / а.с. 19/. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру слідує, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , відсутній заповіт, спадкова справа після його смерті не зареєстрована /а.с. 35/. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» в пункті 1, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, вказаний в статті 21 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що спадщина відкрилася [INFO] після смерті [PERSON] . Тому при вирішенні даного спору слід застосовувати норми ЦК УРСР. Відповідно до частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти /в тому числі усиновлені/, подружжя і батьки померлого. Відповідно до статті 534 ЦК УРСР кожен громадянин може залишити за заповітом все своє майно або його частину одній або декільком особам, які входять, і не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та громадським організаціям. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до частин 1-2 статті 549 ЦК УРСР вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути здійснені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини. Оскільки позивачі постійно проживали із спадкодавцем, провели його поховання, розпорядилися його майном, то можна дійти висновку, що вони фактично вступили у володіння спадковим майном. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року в п. 23, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог, оскільки у судовому засіданні знайшло підтвердження, що після смерті [INFO] [PERSON] , позивачі є спадкоємцями за законом першої черги, спадщину прийняли у встановленому законом порядку, а тому мають право на 1/2 частку кожен у спадковому майні. У нотаріальному порядку оформити спадщину неможливо у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. Визнати за ними право власності на спадкове майно можливо лише у судовому порядку.

Outcome: approved