Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

у грудні 2020 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», позивач) звернулося до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди у розмірі 9517,61 грн та судових витрат у розмірі 1921,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.02.2016 року між ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та СП «Львів-Трейдінг» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №68/16-Т/ЛВС, забезпечений транспорт «BMW X5», д.н. [NUMBER] . 28.12.2016 року в м. Києві по просп. Науки, 54 мала місце ДТП за участі автомобіля «BMW X5», д.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно з постановою Голосіївського районного суду м. Києва вказано дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ПДР України водієм [PERSON] . Виконуючи свої зобов`язання за договором страхування ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» виплатила власнику застрахованого автомобіля суму страхового відшкодування у розмірі 13266,11 грн. Цивільно-правова відповідальність водія «BMW X5», д.н. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ-5025983, виданого АТ «Просто-Страхування». У відповідь на звернення позивача АТ «Просто-Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» у розмірі 3748,50 грн. Позивач вважає, що відповідач у порядку статті 1194 ЦК України має відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди - 13266,11 грн і виплаченим АТ «Просто-Страхування» - 3748,50 грн страховим відшкодуванням, що складає 9517,61 грн. 9 січня 2023 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. відкрито провадження за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Про час і місце слухання справи повідомлені належним чином. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву чи інших письмових пояснень суду не надав. Причини неявки не повідомив. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно ч.1 до ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором. Судом встановлено, що між ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та СП «Львів-Трейдінг» 10 лютого 2016 року укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №68/16-Т/ЛВС, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному закону, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «BMW X5», д.н. [NUMBER] та іншим майном, вказаними у розділах 5,6 цього Договору (а.с. 6-10). 28.12.2016 року о 16 год. 00 хв. в м. Києві на пр. Науки, 54, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «BMW X5», д.н. [NUMBER] , що призвело до пошкодження обох транспортних засобів. вказаним діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 13.1 Правил дорожнього руху. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.03.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення у виді штрафу (а.с. 12). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] була застрахована АТ «Просто-Страхування» згідно полісу АК/5025983; франшиза - 0 грн, ліміт за шкоду майну 100 000 грн. Згідно із ст. 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування» страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоди автомобілю «BMW X5», д.н. [NUMBER] , власником якого є УН СП «Львів-Трейдінг», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію [NUMBER] (а.с. 17). Потерпіла сторона від вищезазначеної ДТП - [PERSON] , водій автомобіля «BMW X5», д.н. [NUMBER] , звернувся до позивача із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку і відшкодування страхового відшкодування від 28.12.2016 року (а.с. 11). За приписами статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом ст. 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно із ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми визначається договором страхування або чинним законодавством під час укладання договору страхування чи зміни договору страхування. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. З метою визначення розміру збитку, завданого застрахованому транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачем, було проведено огляд транспортного засобу, про що складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 29.12.2016 року (а.с. 18). Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Норма частини 1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже, така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові у справі № 910/22886/16 від 01.02.2018 року. ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» згідно з Договором страхування на підставі вказаної заяви [PERSON] і страхового акту № 68/16-Т/ЛВС-3-1 від 02.02.2017, виходячи з рахунку-фактури № АС-00000358 від 26.01.2017 року та розрахунку страхового відшкодування від 02.02.2017 року, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 13266,11 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 59916 від 03.02.2017 року (а.с. 13, 14, 15,16). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] перерахувало на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» виплату страхового відшкодування в розмірі 3748,50 грн. Різниця між виплаченою позивачем особі, якій завдано шкоду, сумою 13266,11 грн та сумою, перерахованою АТ «Просто-Страхування» - 3748,50 грн, становить 9517,61 грн. Верховний Суд у постанові від 4 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відповідно до ст.ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Матеріалами справи підтверджується завдання шкоди відповідачем та компенсація завданої шкоди позивачем постраждалій особі. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Вказаний висновок підтверджений Верховним Судом, зокрема і в постанові від 22 квітня 2021 року у справі № 759/7787/18. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17). З урахуванням викладеного суд вважає, що відповідач має нести цивільно-правову відповідальність перед позивачем у розмірі вказаному в позові. Зважаючи на те, що обґрунтованість позовних вимог доводиться наявними у справі доказами, а також, враховуючи, що позивачу не відшкодоване в повній мірі виплачене страхове відшкодування, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, до стягнення з [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» підлягає сума грошових коштів у загальному розмірі 9517,61 грн. В порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1921,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved