Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Вишнякова І.О., звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» про визнання незаконним наказу №321-кз від 15.08.2022 року, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. В позові зазначив, що він з 15.01.2015 року обіймав посаду начальника аналітично-правового відділу юридичного управління (ЮУ) відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом»,. Наказом ВП ЗАЕС, підписаним президентом ДП «НАЕК «Енергоатом», № 321-кз від 15.08.2022 року позивача було звільнено 16.08.2022 року за п. 6 ч.1 ст. 41 КЗпП України, у зв`язку із неможливістю забезпечити працівника роботою через відсутність виробничих, організаційних та технічних умов внаслідок бойових дій. Позивач вважає, що такими діями відповідач порушив його права як працівника, його звільнення відбулось з порушенням чинного законодавства України, наказ №321-кз від 15.08.2022 року вважає незаконним. В позові зазначив, що 14.02.2022 року рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області по справі №316/1563/20 визнано незаконним наказ генерального директора ВП ЗАЕС № 125 з від 21.04.2020 року «Про звільнення з роботи в зв`язку зі скороченням штату [PERSON] ». 14.04.2022 року наказом ВП ЗАЕС № 482-к позивача поновлено з 22.04.2020 на посаді начальника аналітично-правового відділу юридичного управління ВП ЗАЕС. Розпорядженням головного юрисконсульта - начальника юридичного управління ВП ЗАЕС №16 від 21.02.2022 року, через відсутність допуску до виконання особливих робіт та відмовою адміністрації ВП ЗАЕС надати позивачу перепустку на об`єкти ВП ЗАЕС, позивачу було встановлено графік роботи 1-"П". На виконання п. 2 зазначеного розпорядження, під час ознайомлення з ним, позивачем була надана (шляхом зазначення на примірнику розпорядження ВП ЗАЕС) адреса особистої електронної пошти ([INFO]) для забезпечення комунікації під час дистанційної роботи. 22.04.2022 року представниками адміністрації ВП ЗАЕС було ознайомлено позивача з попередженням про наступне вивільнення та повідомлено, що після спливу двомісячного строку з дати одержання попередження трудовий договір з позивачем буде розірвано на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та актом пропозиції варіантів працевлаштування, в якому зазначено, що позивач зобов`язаний повідомити адміністрацію станції про прийняте рішення до 10.05.2022 та надано перелік вакантних посад державного підприємства «НАЕК «Енергоатом» та його відокремлених підрозділів станом на 22.04.2022 року. Того ж дня, 22.04.2022 року начальником управління кадрів ВП ЗАЕС Лавренчук І. було ознайомлено позивача з наказом про надання позивачу щорічної відпустки за 2021 рік з 25.04.2022 року по 18.05.2022 року, включно. Листами від 17.05.2022 року №03-48/7323 та від 23.05.2022 року №03-48/7563 адміністрація ВП ЗАЕС через електронну пошту повідомила позивача проте, що він не надав свої пропозиції до 10.05.2022 року, в зв`язку з чим адміністрація ВП ЗАЕС кваліфікувала даний факт як відмову від запропонованої будь якої посади, про що складено Акт від 10.05.2022 року про відмову позивача від письмового повідомлення адміністрації ВП ЗАЕС про прийняте рішення щодо запропонованих варіантів працевлаштування. Листами від 19.05.2022 року та від 24.05.2022 року у відповідь на листи відповідача від 17.05.2022 року №03-48/7323 та від 23.05.2022 року №03-48/7563 позивач повідомив відповідачу, що КЗпП України не передбачає обмеження працівника будь-яким строком у розгляді та наданні згоди на переведення в межах 2-х місячного строку та зазначив що жодним чином не відмовлявся від раніше запропонованих пропозицій, а через перебування згідно з графіком у щорічній відпустці з 25.04.2022 року по 18.05.2022 року не мав об`єктивної можливості надати відповідь, у т.ч. через ситуацію, пов`язану з окупацією міста, та просив надати актуальний перелік вакансій ДП «НАЕК «Енергоатом» станом на 19.05.2022 року. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний запропонувати працівнику всі вакансії, які були на день попередження та які відповідають його професії та кваліфікації. 09.06.2022 року на виконання п.1.2 наказу ВП ЗАЕС від 21.02.2020 №568-к «Про проведення заходів щодо вивільнення працівників ЮУ у зв`язку зі скороченням штату» позивача було ознайомлено з Актом пропозицій варіантів працевлаштування та надано перелік вакансій ВП «Запорізька АЕС», які утворилися в результаті кадрового руху за період з 11.05.2022 по 09.06.2022 на 2 аркушах. У зв`язку із ситуацією що склалася у місті Енергодар через окупацію та перебування на об`єктах ВП ЗАЕС озброєних представників окупаційних військ, постійне відчуття реальної небезпеки для власного життя, позивачем було прийняте рішення про розгляд вакантних посад у ДП «НАЕК «Енергоатом». 10.06.2022 року у відповідь на Акт пропозицій варіантів працевлаштування від 21.04.2022 року та Акт пропозицій варіантів працевлаштування від 09.06.2022 року позивач надав відповідачу заяву про бажання перевестися на вакантну посаду начальника відділу зав`язків з органами влади дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом», з додатком заяви про переведення на ім`я т.в.о. генерального директора ВП ЗАЕС та президента ДП «НАЕК «Енергоатом». Адміністрація ВП ЗАЕС ознайомила позивача з Актом пропозицій варіантів працевлаштування від 13.06.2022 року на якому позивачем особисто було надано згоду на переведення його на вакантну посаду начальника відділу зв`язків з органами влади дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом». 23.06.2022 року позивачем була направлено заяву адміністрації ВП ЗАЕС про надання інформації щодо ходу та стадії процедури звільнення [PERSON] з посади начальника аналітично-правового відділу юридичного управління ВП ЗАЕС ДП «НАЕК «Енергоатом», на підставі попередження про наступне вивільнення згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України від 22.04.2022 року. Відповідь позивачу на вказану заяву від ДП «НАЕК «Енергоатом» не надійшла та позивача не поставлено до відома про результати та прийняте адміністрацією ВП «Запорізька АЕС» рішення щодо попередження [PERSON] від 22.04.2022 року про звільнення його з посади начальника аналітично - правового відділу юридичного управління ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. 03.08.2022 року начальником управління кадрів ВП ЗАЕС Лавренчук І., позивача ознайомлено з копією листа від 19.07.2022 року №01-9175/07 директора з управління людськими ресурсами виконавчої дирекції з персоналу ДП «НАЕК «Енергоатом» [PERSON] щодо невідповідності [PERSON] кваліфікаційним вимогам та кваліфікаційним критеріям до посади начальника відділу зав`язків з органами влади дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом». 03.08.202 року позивача було ознайомлено т.в.о. генерального директора ВП ЗАЕС Мурашовим І. з попередженням про наступне звільнення у зв`язку із знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій на підставі п. 6 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Того ж дня, 03.08.2022 року, адміністрація ВП ЗАЕС ознайомила Позивача з Актом пропозицій варіантів працевлаштування від 03.08.2022 та переліком вакансій лише ВП «Запорізька АЕС», які утворилися в результаті кадрового руху за період 10.06.2022 до 03.08.2022. Станом на 03.08.2022 року Позивачу не надано перелік вакансії в цілому по ДП «НАЕК «Енергоатом» та його відокремлених підрозділах, хоча 19.05.2022 року та 24.05.2022 року Позивачем були направлені заяви на електронну адресу ВП ЗАЕС та 06.06.2022 року на електронну адресу ДП «НАЕК «Енергоатом» про надання Позивачу переліку вакансій, який містить інформацію про наявність вакансій ДП «НАЕК «Енергоатом», станом на дату складання відповідних заяв. 12.08.2022 року в рамках Попередження про звільнення від 22.04.2022 року та Попередження про звільнення від 03.08.2022 року, Позивач направив адміністрації ВП ЗАЕС та адміністрації ДП «НАЕК «Енергоатом» чергову заяву про надання актуального переліку вакансій ДП «НАЕК «Енергоатом» станом на 12.08.2022 року. 16.08.2022 року Позивачу було надано копію наказу № 321-кз від 15.08.2022 року, оформленого на офіційному бланку відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» за підписом президента ДП «НАЕК «Енергоатом» Котіна П. про звільнення позивача на підставі п. 6 ч.1 ст. 41 КЗпП України, у зв`язку із неможливістю забезпечити працівника роботою через відсутність виробничих, організаційних та технічних умов внаслідок бойових дій. Позивач вважає, що адміністрація ВП «Запорізька АЕС» та адміністрація ДП «НАЕК «Енергоатом» навмисно, протягом чотирьох місяців, не надавали йому перелік вакансій по ДП «НАЕК «Енергоатом» та його відокремлених підрозділах та свідомо зволікали з наданням відповідей на його заяви та скарги. Скановану копію наказу ВП ЗАЕС, (виданого на офіційному бланку ВП «Запорізька АЕС»), підписаного президентом ДП «НАЕК «Енергоатом», № 321-кз від 15.08.2022 про звільнення [PERSON] у зв`язку із неможливістю забезпечити його роботою через відсутність виробничих, організаційних та технічних умов внаслідок бойових дій , позивач отримав 16.08.2022. Позивач просить визнати незаконним наказ ВП ЗАЕС №321-кз від 15.08.2022 року, поновити [PERSON] на посаді начальника аналітично-правового відділу юридичного управління відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом». Стягнути з державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу та судові витрати. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2022 року, провадження у цивільній справі за вказаним позовом було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи рекомендованою кореспонденцією, наданий час для подання відзиву та заперечень. 16.11.2022 року, відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог, посилається що позивач не навів жодної поважної причини пропуску встановленого законодавством строку на звернення до суду із позовною заявою та не заявив про поважність причини такого пропуску. Вказав, що після звільнення [PERSON] , за наказом ВП «Запорізька АЕС» №125-з від 21.04.2020 з посади начальника аналітично-правового відділу у зв`язку зі скороченням штату за п.1 4.1 ст.40 КЗпП України, з метою виконання рішення Енергодарського міського суду Запорізької області, яким вищевказаний наказ був скасований, позивача було поновлено на роботі за посадою начальника аналітично - правового відділу юридичного управління поза штатом. 22.04.2022 року [PERSON] був попереджений під підпис про те, що після спливу двомісячного строку з дати одержання попередження трудовий договір з ним буде розірвано згідно з п.1 ст.40 КЗпП та запропоновано вакантні посади ВП та Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом» станом на 22.04.2022, а саме у ВП ЗАЕС, ВП ХАЕС, ВП РАЕС, ВП ПАЕС, Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом», ВП «Атоменергомаш», ВП «Управління стравами», ВП «Автоматика та машинобудування», ВП «Централізовані закупівлі», ВП «КБ «Атомприлад», ВП «Енергоатом-Трейдинг», ВП «Атомпроектінжиніринг», ВП «Науково-технічний центр», ВП «Аварійно-технічний центр», ВП «Атомремонтсервіс». [PERSON] попереджений про необхідність повідомити управління кадрів щодо прийнятого рішення з приводу усіх запропонованих варіантів працевлаштування. Станом на 10.05.2022 року відповідь [PERSON] отримана не була. 09.06.2022 начальнику аналітично - правового відділу юридичного управління [PERSON] в межах проведення роботи з переведення на іншу посаду у зв`язку зі скороченням штату запропоновано вакантні посади ВП ЗАЕС, які утворилися в результаті кадрового руху за період з 11.05.2022 до 09.06.2022. [PERSON] попереджений про необхідність повідомити управління кадрів щодо прийнятого рішення з приводу усіх запропонованих варіантів працевлаштування до 13.06.2022. 13.06.2022 року [PERSON] висловив бажання та надав заяву на ім`я президента ДП «НАЕК «Енергоатом» Петра Котіна про переведення його на посаду начальника відділу зв`язків з органами влади департаменту зв`язків з органами влади та громадськістю Дирекції зі стратегічних комунікацій ДП «НАЕК «Енергоатом», яка була запропонована [PERSON] 22.04.2022. Листом від 16.06.2022 № 03-47/8575 адміністрація ВП ЗАЕС звернулась до виконавчого директора з персоналу ДП «НАЕК «Енергоатом» Олега Бояринцева з проханням розглянути можливість проведення співбесіди [PERSON] з представниками Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом» у дистанційному режимі на виконання п.3.3 «Положення про порядок комплектування персоналом ДП «НАЕК «Енергоатом» ПЛ-К.0.07.694-19. З метою підготовки проведення відеоконференцзв`язку до листа були надані біографічна довідка начальника аналітично-правового відділу ЮУ [PERSON] та його заява на переведення. Однак, з початку липня по теперішній час доступ ВП «Запорізька АЕС» до мережі Internet є вкрай нестабільним та критично низької швидкості із його повною відсутністю у значні періоди часу. Також на території проммайданчика ВП «Запорізька АЕС» та м. Енергодара відсутній мобільний зв`язок. У зв`язку з цим, Дирекцією ДП «НАЕК «Енергоатом» листом від 19.07.2022 № 01-9175/07-вих до ВП ЗАЕС було направлено висновок директора зі стратегічних комунікацій Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом» [PERSON] щодо невідповідності начальника аналітично-правового відділу ЮУ ВП ЗАЕС [PERSON] встановленим кваліфікаційним вимогам та кваліфікаційним критеріям до вакантної посади начальника відділу зв`язків з органами влади департаменту зв`язків з органами влади та громадськістю дирекції зі стратегічних комунікацій, з яким позивач був ознайомлений 03.08.2022 року, отже, не відповідає дійсності його твердження щодо того, що «відповідь позивачу на вказану заяву від ДП «НАЕК «Енергоатом» не надійшла та позивача не поставлено до відома про результати та прийняте рішення...». Подальше проведення роботи з переведення вивільняємого працівника [PERSON] , начальника аналітично - правового відділу ЮУ на вакантні посади у ВП та Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом» в даний час неможливе, так як Енергодарська міська територіальна громада є тимчасового окупованою, направлення у відрядження створює реальну загрозу його життю, відсутні технічні можливості для проведення відеоконференцзв`язку, у ВП «Атоменергомаш» ДП «НАЕК «Енергоатом», який розташований в місті Енергодар, оголошено простій, відсутні вакансії на майданчику ВП «Складське господарство» ДП «НАЕК «Енергоатом», який розташований в місті Енергодар, відсутня можливість переведення вивільняємого працівника [PERSON] на вакантну посаду у ВП ЗАЕС, працевлаштування на яку потребує допуску до особливих робіт, оскільки проведення спеціальної перевірки для отримання допуску для виконання особливих робіт не здійснюється, отже є підстави для звільнення позивача на підставі п.6 ч.1 ст. 41 КЗпП. Також вказали, що позивач був попереджений під підпис про те, що його подальше працевлаштування унеможливлене через окупацію майданчика ВП «ЗАЕС» військами російської федерації та з висновком директора зі стратегічних комунікацій [PERSON] щодо його невідповідності встановленим кваліфікаційним вимогам та кваліфікаційним критеріям до вакантної посади начальника відділу зв`язків з органами влади департаменту зв`язків з органами влади та громадськістю дирекції зі стратегічних комунікацій. Позивачу було запропоновано вакантні посади ВП ЗАЕС, які утворилися в результаті кадрового руху за період з 10.06.2022 до 03.08.2022. [PERSON] попереджений про необхідність повідомити управління кадрів щодо прийнятого рішення з приводу усіх запропонованих варіантів працевлаштування до 04.08.2022, всупереч чому 04.08.2022 року, він надав заяву про переведення його на посаду заступника директора департаменту економічної безпеки та комплаєнс політики Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом», яка йому не була запропонована. Щодо наявності вакансій в інших відокремлених підрозділах ДП «НАЕК «Енергоатом» зазначив, що ВП «ЗАЕС» діє на підставі «Положення про відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» ПЛ.П.1.10.025-15. Згідно з Положенням про відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» компанія делегує керівнику відокремленого підрозділу - генеральному директору право приймати рішення з усіх питань, що віднесені до сфери діяльності і компетенції відокремленого підрозділу та представляти інтереси компанії... у відносинах з фізичними особами в межах діяльності відокремленого підрозділу. Таким чином, саме генеральний директор ВП «ЗАЕС» є уповноваженим власником підприємства органом у трудових правовідносинах з працівниками ВП «Запорізька АЕС». Тож, твердження щодо наявності у відповідача обов`язку запропонувати позивачу всі наявні у ДП «НАЕК «Енергоатом» вакантні посади не ґрунтується на нормах господарського законодавства. 15.08.2022 (в день реєстрації наказу) розрахунковим відділом бухгалтерії ВП «Запорізька АЕС» була сформована заявка про нарахування [PERSON] виплат при звільненні, яка 16.08.2022 була опрацьована Компанією та передана до банківської установи, оскільки всі працівники ВП «Запорізька АЕС» отримують заробітну плату на карткові рахунки в установах банків. 17.08.2022 нараховані при звільненні кошти були виплачені [PERSON] , про що він мав отримати відповідне повідомлення від обслуговуючого банку. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав викладених у відзиві. В судовому засіданні, позивач та його представник позовну заяву підтримали у повному обсязі, просять її задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст.43 Конституції Україникожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Судом встановлено, що [PERSON] , обіймав посаду начальника аналітично-правового відділу юридичного управління (ЮУ) відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом». Наказом №482-к від 14.02.2022 року [PERSON] був поновлений з 22.04.2020 року на посаді начальника аналітично - правового відділу юридичного управління ВП «Запорізька АЕС», оскільки рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 14.02.2022 по справі №316/1563/20 визнано незаконним наказ ВП ЗАЕС №125-з від 21.04.2020 «Про звільнення з роботи у зв`язку зі скороченням штату [PERSON] ». (т.1 а.с. 24) 22.04.2022 [PERSON] було попереджено, що після спливу двомісячного строку з дати одержання попередження трудовий договір з ним буде розірвано згідно з п.1 ст.40 КЗпП та складено акт пропозиції варіантів працевлаштування, в якому зазначено, що Позивач зобов`язаний повідомити адміністрацію станції про прийняте рішення до 10.05.2022 та надано перелік вакантних посад державного підприємства «НАЕК «Енергоатом» та його відокремлених підрозділів станом на 22.04.2022 року. (т.1 а.с.26-27, т.2 а.с.140-181) 10.05.2022 складено «Акт про відмову начальника відділу аналітично-правового відділу юридичного управління [PERSON] від письмового повідомлення адміністрації ВП ЗАЕС про прийняте рішення щодо запропонованих варіантів працевлаштування від 10.05.2022. Листом від 17.05.2022 №03-48/7323 акт був направлений [PERSON] для ознайомлення. (т.1 а.с.30-31, 34-35) Листами від 19.05.2022 року та від 24.05.2022 року у відповідь на листи відповідача від 17.05.2022 року №03-48/7323 та від 23.05.2022 року №03-48/7563 [PERSON] повідомив, що КЗпП України не передбачає обмеження працівника будь-яким строком у розгляді та наданні згоди на переведення в межах 2-х місячного строку та зазначив що жодним чином не відмовлявся від раніше запропонованих пропозицій, а через перебування згідно з графіком у щорічній відпустці з 25.04.2022 року по 18.05.2022 року не мав об`єктивної можливості надати відповідь, у т.ч. через ситуацію, пов`язану з окупацією міста, та просив надати актуальний перелік вакансій ДП «НАЕК «Енергоатом» станом на дату запиту. (т.1 а.с. 32-33, 36) 09.06.2022 року [PERSON] було ознайомлено з Актом пропозицій варіантів працевлаштування та надано перелік вакансій ВП «Запорізька АЕС», які утворилися в результаті кадрового руху за період з 11.05.2022 по 09.06.2022 на 2 аркушах. (т.1 а.с. 37-39) 13.06.2022 [PERSON] надав заяву про переведення його на посаду начальника відділу зв`язків з органами влади Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом». (т.1 а.с. 40-43) 19.07.2022 Дирекція ДП «НАЕК «Енергоатом» надіслала лист № 01-9175/07-вих до ВП ЗАЕС з висновком директора зі стратегічних комунікацій Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом» [PERSON] щодо невідповідності начальника аналітично-правового відділу ЮУ ВП ЗАЕС [PERSON] встановленим кваліфікаційним вимогам та кваліфікаційним критеріям до вакантної посади начальника відділу зв`язків з органами влади департаменту зв`язків з органами влади та громадськістю дирекції зі стратегічних комунікацій. (т.1 а.с. 45-46) 03.08.2022 начальник аналітично-правового відділу ЮУ [PERSON] був попереджений під підпис про те, що його подальше працевлаштування унеможливлене через окупацію майданчика ВП ЗАЕС військами російської федерації та складено Акт пропозицій варіантів працевлаштування від 03.08.2022 та переліком вакансій на ВП «Запорізька АЕС», які утворилися в результаті кадрового руху за період 10.06.2022 до 03.08.2022. (т.1 а.с. 47-54) 04.08.2022 [PERSON] надав до управління кадрів заяву на переведення його на посаду заступника директора департаменту економічної безпеки та комплаєнс політики Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом».(т.1 а.с. 57-59) 02.09.2023 ДП «НАЕК «Енергоатом» повідомив [PERSON] , що зазначена посада не є вакантною, тому його заяви не можуть бути задоволені. (т.1 а.с. 71-73) Наказом ВП ЗАЕС, підписаним президентом ДП «НАЕК «Енергоатом», № 321-кз від 15.08.2022 року начальника аналітично-правового відділу ЮУ [PERSON] звільнено 16.08.2022 року за п. 6 ч.1 ст. 41 КЗпП України, у зв`язку із неможливістю забезпечити працівника роботою через відсутність виробничих, організаційних та технічних умов внаслідок бойових дій. В наказі зазначено, що наказом ВП ЗАЕС від 28.12.2019 №1661 «Про зміну організаційних структур ЮУ ВЗПК та штатного розпису ВЗТК» та наказом ВП ЗАЕС від 31.01.2020 №148 «Про внесення змін до штатного розпису ВП ЗАЕС (ЮУ)» внесені зміни до організаційної структури та штатного розпису ЮУ, зокрема зі штатного розпису ЮУ виключена посада «начальник аналітично - правового відділу». Після проведення процедур, які передбачені чинним законодавством, наказом ВП ЗАЕС №125-3 від 21.04.2020 начальника аналітично-правового відділу ЮУ [PERSON] звільнено 21.04.2020 у зв`язку зі скороченням штату за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 14.02.2022 по справі №316/1563/20 визнано незаконним наказ ВП ЗАЕС №125-з від 21.04.2020 «Про звільнення з роботи у зв`язку зі скороченням штату [PERSON] ». Зазначене рішення оскаржене до Запорізького апеляційного суду (апеляційна скарга № 28-23/5235 від 18.03.2022), згідно з листом №02-04-12/1280/22 від 17.06.2022 апеляційний суд позбавлений можливості вирішити питання відкриття провадження за зазначеною апеляційною скаргою через ненадання до суду матеріалів справи в зв`язку з воєнними діями. 3 метою виконання рішення суду (в частині негайного виконання) [PERSON] поновлено на посаді начальника аналітично - правового відділу юридичного управління поза штатом. 22.04.2022 [PERSON] , начальник аналітично - правового відділу ЮУ, був попереджений під підпис про те, що після спливу двомісячного строку з дати одержання попередження трудовий договір з ним буде розірвано згідно з п.1 ст.40 КЗпП. Разом з попередженням вивільняємому працівнику [PERSON] , начальнику аналітично - правового відділу юридичного управління, запропоновано вакантні посади ВП та Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом» станом на 22.04.2022, а саме у ВП ЗАЕС, ВП ХАЕС, ВП РАЕС, ВП ПАЕС, Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом», ВП«Атоменергомаш», ВП «Управління стравами», ВП «Автоматика та машинобудування», ВП «Централізовані закупівлі», ВП «КБ «Атомприлад», ВП «Енергоатом-Трейдинг», ВП «Атомпроектінжиніринг», ВП «Науково-технічний центр», ВП «Аварійно-технічний центр», ВП «Атомремонтсервіс» усього на 86 аркушах. [PERSON] попереджений про необхідність повідомити управління кадрів щодо прийнятого рішення з приводу усіх запропонованих варіантів працевлаштування до 10. 05.2022 (Акт пропозицій варіантів працевлаштування від 22.04.2022). Станом на 10.05.2022 відповідь на пропозиції з боку [PERSON] отримана, не була. Цей факт кваліфікований як відмова від будь-якої запропонової посади. Про що складено «Акт про відмову начальника відділу аналітично-правового відділу юридичного управління [PERSON] від письмового повідомлення адміністрації ВП ЗАЕС про прийняте рішення щодо запропонованих варіантів працевлаштування від 10.05.2022. Листом від 17.05.2022 № 03-48/7323 акт був направлений [PERSON] для ознайомлення. 09.06.2022 начальнику аналітично - правового відділу юридичного управління [PERSON] в межах проведення роботи з переведення на іншу посаду у зв`язку зі скороченням штату (наказ ВП ЗАЕС від 28.12.2019 № 1661 «Про зміну організаційних структур ЮУ, ВЗПК та штатного розпису ВЗТК» та наказ ВП ЗАЕС від 31.01.2020 № 148 «Про внесення змін до штатного розпису ВП ЗАЕС (ЮУ)») запропоновано вакантні посади ВП ЗАЕС, які утворилися в результаті кадрового руху за період з 11.05.2022 до 09.06.2022. [PERSON] попереджений про необхідність повідомити управління кадрів щодо прийнятого рішення з приводу усіх запропонованих варіантів працевлаштування до 13.06.2022 (Акт пропозицій варіантів працевлаштування від 09.06.2022). 13.06.2022 [PERSON] висловив бажання та надав заяву на ім`я президента ДП «НАЕК «Енергоатом» Петра Котіна про переведення його на посаду начальника відділу зв`язків з органами влади департаменту зв`язків з органами влади та громадськістю Дирекції зі стратегічних комунікацій ДП «НАЕК «Енергоатом», яка була запропонована [PERSON] 22.04.2022. Листом від 16.06.2022 №03-47/8575 адміністрація ВП ЗАЕС звернулась до виконавчого директора з персоналу ДП «НАЕК «Енергоатом» Олега Бояринцева з проханням розглянути можливість проведення співбесіди [PERSON] з представниками Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом» у дистанційному режимі на виконання п.3.3 «Положення про порядок комплектування персоналом ДП «НАЕК «Енергоатом» ПЛ-К.0.07.694-19. З метою підготовки проведення відеоконференцзв`язку до листа були надані біографічна довідка начальника аналітично-правового відділу ЮУ [PERSON] та його заява на переведення. Однак, з початку липня по теперішній час доступ ВП «Запорізька АЕС» до мережі internet є вкрай нестабільним та критично низької швидкості із його повною відсутністю у значні періоди часу. Канал зв`язку функціонує в неповному обсязі у зв`язку з порушенням магістральних оптичних ліній в районах ведення бойових дій. Поточний канал має невелику пропускну здатність з великими втратами якості та затримками, що не може забезпечити дотримання технічних вимог для проведення відеоконференцзв`язку. Також на території проммайданчика ВП «Запорізька АЕС» та м. Енергодара відсутній мобільний зв`язок. У зв`язку з цим, Дирекцією ДП «НАЕК «Енергоатом» листом від 19.07.2022 № 01-9175/07-вих до ВП ЗАЕС було направлено висновок директора зі стратегічних комунікацій Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом» [PERSON] щодо невідповідності начальника аналітично-правового відділу ЮУ ВП ЗАЕС [PERSON] встановленим кваліфікаційним вимогам та кваліфікаційним критеріям до вакантної посади начальника відділу зв`язків з органами влади департаменту зв`язків з органами влади та громадськістю дирекції зі стратегічних комунікацій. Подальше проведення роботи з переведення вивільняємого працівника [PERSON] , начальника аналітично - правового відділу ЮУ на вакантні посади у ВП та Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом» в даний час неможливе, так як: - Енергодарська міська територіальна громада Запорізької області, перебуває у тимчасовій окупації. Зазначене підтверджується «Переліком територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 18 травня 2022 року», який затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №75 від 25.04.2022, із подальшими змінами і доповненнями. Направлення [PERSON] у відрядження для проведення співбесіди на виконанню вимог п.3.3 «Положення про порядок комплектування персоналом ДП «НАЕК «Енергоатом» ПЛ-К.0.07.694-19 створює реальну загрозу його життю; - відсутні технічні можливості для проведення відеоконференцзв`язку ; - у ВП «Атоменергомаш» ДП «НАЕК «Енергоатом», який розташований в місті Енергодар, оголошений простій; - відсутні вакансії на майданчику ВП «Складське господарство» ДП «НАЕК «Енергоатом», який розташований в місті Енергодар; - відсутня можливість переведення вивільняємого працівника [PERSON] на вакантну посаду у ВП ЗАЕС, працевлаштування на яку потребує допуску до особливих робіт (п.3.5.6 Положення про організацію роботи з персоналом державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» ПЛ-К.0.07.005-17), оскільки проведення спеціальної перевірки для отримання допуску для виконання особливих робіт не здійснюється. 03.08.2022 начальник аналітично-правового відділу ЮУ [PERSON] був попереджений під підпис про те, що його подальше працевлаштування унеможливлене через окупацію майданчика ВП ЗАЕС військами російської федерації \попередження про наступне звільнення від 03.08.2022). Разом з попередженням [PERSON] був ознайомлений з висновком директора зі стратегічних комунікацій [PERSON] щодо його невідповідності встановленим кваліфікаційним вимогам та кваліфікаційним критеріям до вакантної посади начальника відділу зв`язків з органами влади департаменту зв`язків з органами влади та громадськістю дирекції зі стратегічних комунікацій. Також [PERSON] запропоновано вакантні посади ВП ЗАЕС, які утворилися в результаті кадрового руху за період з 10.06.2022 до 03.08.2022, [PERSON] попереджений про необхідність повідомити управління кадрів щодо прийнятого рішення з приводу усіх запропонованих варіантів працевлаштування до 04.08.2022 (Акт пропозицій варіантів працевлаштування від 03.08.2022). 04.08.2022, незважаючи на попередження, начальник аналітично - правового відділу ЮУ [PERSON] надав до управління кадрів заяву на переведення його на посаду заступника директора департаменту економічної безпеки та комплаєнс політики Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом», яка йому не була запропонована. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 №2352-ІХ, який набув чинності 19.07.2022 внесено зміни до ст.41 Кодексу законів про працю України, згідно з п.6 якої трудовий договір може бути розірваний з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку неможливості забезпечення працівника роботою, визначеною трудовим договором, у зв`язку із знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій. (т.1 а.с.20-22) Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Таким актом національного законодавства України є, зокрема, Конвенція Міжнародної Організації Праці № 158 про припинення трудових відносин і ініціативи підприємця 1982 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року № 3933-ХІІ (далі Конвенція). Згідно із статтею 4 вказаної Конвенції трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби. За змістом пункту 2 статті 9 Конвенції, щоб тягар доведення необґрунтованого звільнення не лягав лише на працівника, тягар доведення наявності підстав для звільнення, як це визначено в статті 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавцеві. (Постанова ВС від 11.06.2020 року по справі № 564/516/18) У постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс14 зроблено висновок, що звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом який розглядає трудовий спір. Таким чином, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями ст. 43 Конституції України та статті 240-1 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом. У разі поновлення працівника на посаді, яка скорочена, поновлення здійснюється шляхом введення цієї посади до чинного штатного розпису ( або призначення працівника на рівнозначну посаду). Відповідно до статті 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Частиною другою статті 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства. Згідно із позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц (провадження № 61-312св17), від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц (провадження № 61-1214св18), від 12 червня 2019 року у справі № 297/868/18 (провадження № 61-393св19), від 28 квітня 2021 року у справі № 373/2133/17 (провадження № 61-8393св20), суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, проте суд зобов`язаний з`ясувати наявність підстав для звільнення та дотримання процедури звільнення. Ураховуючи наведене, слід дійти висновку, що поновлюючи позивача на посаді, яка була на час поновлення скорочена, відповідач, виконуючи рішення суду, повинен був ввести цю посаду до чинного штатного розпису. Проте таких дій вчинено не було, що свідчить про недотримання в повній мірі подальшої процедури звільнення позивача. Статтею 40 КЗпП України встановлені підстави розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця. Додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з окремими категоріями працівників (за певних умов) визначені статтею 41 КЗпП України. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» №2352-IX від 01.07.2022 (далі Закон №2352-IX), який набрав чинності 19.07.2022, доповнено статтю 41 КЗпП України пунктом 6 додатковою підставою розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця. Відповідно до Пояснювальної записки метою законопроекту є вирішення проблем, які виникають на сьогодні в частині організації трудових відносин в умовах воєнного стану. У зв`язку з активними бойовими діями на території України та знищенням майна підприємств, установ, організацій, подальше ведення їх діяльності часто стає неможливим. Законопроектом пропонувалось запровадження додаткової підстави для звільнення працівника - неможливість забезпечувати працівникові умови праці, внаслідок того, що необхідні для виконання роботи зазначеним працівником виробничі, організаційні, технічні потужності, засоби виробництва або майно власника або уповноваженого ним органу знищені в результаті бойових дій, а також введення особливої процедури вивільнення таких працівників. Отже, з 19.07.2022 року, дати набрання чинності Закону №2352-IX, трудовий договір з ініціативи роботодавця може бути розірваний також у випадку неможливості забезпечення працівника роботою, визначеною трудовим договором, у зв`язку із знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій (п.6 ч.1 ст.41 КЗпП України). Таким чином, обов`язковою умовою для звільнення за цією підставою має бути обґрунтована неможливість забезпечувати працівника роботою, внаслідок бойових дій, з якими пов`язане повне знищення (відсутність) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця. Роботодавець може розірвати трудовий договір на підставі пункту 6 частини першої статті 41 КЗпП, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу (частина четверта ст. 41 КЗпП). Про таке звільнення працівника потрібно персонально попередити не пізніше ніж за 10 календарних днів (частина сьома ст. 492 КЗпП) та виплатити йому вихідну допомогу в розмірі не менше середнього місячного заробітку (ст. 44 КЗпП). Статтею 49-2 КЗпП України передбачено, що вивільнення працівників відповідно до пункту 6 частини першої статті 41 цього Кодексу здійснюється в такому порядку: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 10 календарних днів; не пізніше ніж за 10 календарних днів до запланованого вивільнення працівників первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини вивільнення, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. У разі якщо вивільнення працівників є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», роботодавець за 10 календарних днів до проведення звільнення повідомляє державну службу зайнятості про заплановане вивільнення працівників, а також протягом п`яти календарних днів проводить консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведення їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. Обов`язковою умовою для звільнення за цією підставою має бути обґрунтована неможливість забезпечувати працівника роботою, визначеною трудовим договором та трудовою функцією, яка безпосередньо пов`язана з повним знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій. Верховний суд у постанові від 17.01.2019 № 708/254/18 зазначив, що згідно з положеннями статті 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Верховний Суд дійшов висновку, що умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно з вимогами статті 349 ЦК Украйни, є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру. Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо. Суд наголошує, що обов`язковою умовою для звільнення за цією підставою має бути обґрунтована неможливість забезпечувати працівника роботою, визначеною трудовим договором та трудовою функцією, яка безпосередньо пов`язана з повним знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій. Належних та допустимих доказів знищення майна роботодавця, засобів виробництва суду не було надано. Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 16.08.2022 року ВП ЗАЕС ДП «НАЕК «Енергоатом», код ЄДРПОУ 19355964, розташований за адресою Україна, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133 не перебуває в процесі припинення. Юридичне управління ВП ЗАЕС станом на 15.08.2022 року продовжувало працювати згідно штатного розпису, перебуваючи в закріплених приміщеннях на території ВП ЗАЕС. ВП ЗАЕС ДП «НАЕК «Енергоатом» станом на 16.08.2022 року продовжував працювати та перебувати в енергосистемі України, що свідчить про невідповідність інформації про повне знищення (відсутність) виробничих, організаціи?них та технічних умов, засобів виробництва або маи?на роботодавця внаслідок бои?ових діи?. Згідно з інформацією від 16.08.2022 року, розміщеною на офіційному телеграм каналі ДП «НАЕК «Енергоатом», наразі Запорізька АЕС продовжує працювати і виробляти електроенергію для потреб вітчизняної енергосистеми». Таким чином, враховуючи, що станом на 16.08.2022 року інформація про повне зниження (відсутність) виробничих, організаціи?них та технічних умов, засобів виробництва або маи?на ВП ЗАЕС чи ДП «НАЕК «Енергоатом» внаслідок бои?ових діи? офіційно не підтверджена у встановленому законом порядку, підстави для звільнення [PERSON] на підставі п. 6 ч. 1 ст. 41 КЗпП України відсутні. Згідно з ч. 4 ст. 49-2 Кодексу Законів про працю України вимоги частин першої - третьої цієї статті не застосовуються до працівників, які вивільняються у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, пов`язаними з виконанням заходів під час мобілізації, на особливий період, а також у зв`язку з неможливістю забезпечення працівника роботою, визначеною трудовим договором, у зв`язку із знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакантні посади за період від попередження про вивільнення до фактичного вивільнення, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Разом з тим, судом встановлено, що позивачу надано для ознайомлення список вакансій станом на 03.08.2022 року тільки ВП «ЗАЕС», в подальшому на час звільнення інші посади не пропонувались та не було запропоновано посади у інших відокремлених структурних підрозділах ДП «НАЕК «Енергоатом». При цьому, саме на роботодавця покладено обов`язок доказування неможливості переведення працівника за його згодою на іншу роботу. Така неможливість може мати місце або у разі відмови працівника від запропонованих варіантів працевлаштування або відсутності вакансій на підприємстві. Таким «підприємством» вважається юридична особа ДП «НАЕК «Енергоатом» та всі його відокремлені підрозділи, а не лише ВП ЗАЕС, яке розташоване у місті Енергодар Василівського району Запорізької області та перебуває в окупації. Відповідач не довів за допомогою належних та допустимих доказів, що станом на 03.08.2022 р., тобто з дня попередження позивача про наступне звільнення у зв`язку із знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій, до дати звільнення, 15.08.2022 року, що на підприємстві були відсутні вакантні посади, які може обіймати позивач окрім тих, що зазначені в Акті пропозицій варіантів працевлаштування від 03.08.2022 р. Вищевикладене свідчить про порушення відповідачем встановленого законодавством порядку звільнення позивача за п. 6 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Відповідно до статті 233 КЗпП України, в редакції чинній на час звільнення з роботи та звернення до суду з позовом, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, Судом встановлено, що оскаржуваний наказ прийнято 15 серпня 2022 року про звільнення [PERSON] з 16.08.2022 року. Вказаний позов представник позивача надіслала до суду 29.09.2022 року, який надійшов до суду та був зареєстрований 04.10.2022 року. Відповідно до Глава XIX Прикінцевих положень КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 року до 22.05.2020 року на всій території України карантин. У подальшому, рядом постанов Кабінету Міністрів України карантин на території України продовжувався, у тому числі, він діяв на час прийняття наказу про звільнення [PERSON] з 16.08.2022 року. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02 квітня 2020 року, КЗпП України доповнено главою ХІХ «Прикінцеві положення», у якій зазначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Отже, відповідно до пункту 1 Прикінцевих положень КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, тобто право позивача на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній на 16.08.2022 року) не обмежене будь-яким строком, а особа яка звертається до суду поза межами вказаних строків у період карантину не повинна звертатися до суду з відповідним клопотанням про поновлення їй такого строку. З урахуванням викладеного, слідує висновок що наказ про звільнення і звільнення позивача відбулось з порушенням трудового законодавства, тому наказ про звільнення підлягає визнанню його незаконним, а позивач підлягає поновленню на роботі. Відповідно до частин першої та другої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100). Згідно з абзацом третім пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку № 100 основною для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на час відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (пункт 8 Порядку № 100). Згідно із абзацом другим пункту 3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Як вбачається з Довідки № 982 від 30.08.2022 року виданої відповідачем середньоденна заробітна плата позивача складає 1885,79 грн. (т.1 а.с. 77) Судом визначено, що період вимушеного прогулу з 16.08.2022 року по 27.07.2023 року складає 248 робочих днів. Таким чином, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу дорівнює 467 675,92 грн. (1885,79 грн. х 248 робочих днів вимушеного прогулу). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України» № 4909/04, § 58, від 10.02.2010 року). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, з`ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи, що позивач відповідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від його сплати про визнання наказу про звільнення незаконним, про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, то судовий збір у розмірі 6661,56 грн. грн. (за дві вимоги немайнового характеру та за вимогу майнового характеру) підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно із вимогами статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, а також поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

Outcome: approved