Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Адвокат Марамигін П.В., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позов мотивує тим, що його довірителька є власником будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] . Вказує, що відповідач після продажу квартири зобов`язався самостійно знятися з реєстраційного обліку згідно п. 11 Договору купівлі-продажу, однак з реєстраційного обліку добровільно не знявся та у будинку не проживає. У зв`язку з тим, що відповідач не проживає за адресою [ADDRESS] , наявність реєстрації останнього обмежує право позивача як власника на користування майном, а тому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою. В судове засідання позивач не з`явилася однак в матеріалах справи міститься заява її представника, в якій він просить розглянути справу у без їх участі та задоволити позов. Відповідач повторно не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень чи відзив на позов не подавав. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 30.11.2022 року серії НСТ №163605, [PERSON] набула у власність будинок [ADDRESS] . Згідно п. 11 вищевказаного договору, продавці зобов`язалися у строк до 01.03.2023 знятися з реєстрації разом із членами своєї сім`ї із відчужуваного будинку, звільнити будинок від власних речей та передати ключі покупцю. Також, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №316477126, позивачу [PERSON] належить на праві власності будинок [ADDRESS] . Згідно наданими відомостями з відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради №673/13-06 від 14.03.2023 року [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Разом з тим, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Доказів на спростування фактів щодо не проживання за вказаною адресою відповідач не надав, так само не надав доказів на підтвердження того факту, що добровільно знявся з реєстраційного обліку згідно п. 11 договору купівлі-продажу від 30.11.2022. Тому підстав, за якими б за відповідачем зберігалось право користування житловим приміщенням в судом не встановлено. Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні докази на підтвердження своїх тверджень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved