Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

27.02.2023 року представник позивача ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» Білий В.С. звернувся до Подільського районного суду м. Київ з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 23 вересня 2020 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування, предметом якого є страхування транспортного засобу «TOYOTA CAMRY», д.н.з [NUMBER] . 01.02.2021 року у м. Київ по вул. Ж.Жабаєва, 7 відбулась ДТП за участю застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «OPEL ASTRA», д.н.з [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної ДТП застрахованому автомобілю було завдано механічні пошкодження. Винним в ДТП, за рішенням суду, визнано [PERSON] . На підставі страхового акта позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 97524,77 грн. Відповідач в добровільному порядку різницю розміру витрат не відшкодував, що змусило страхову компанію звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Подільського районного суду м. Київ від 23.03.2023 року справу передано за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2023 року, справа передана до провадження судді Соловей Г.В. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2023 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2023 року підготовче провадження у справі закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача за наявними матеріалами справи. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи судом встановлено, що 23 вересня 2020 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія УНІКА» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 370021/4615/0000181. Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням зокрема транспортним засобом «TOYOTA CAMRY», д.н.з [NUMBER] . Згідно довідки нацполіції №3021043515414601, 01.02.2021 року у м. Київ по вул. Ж.Жабаєва, 7 відбулась ДТП за участю автомобіля «TOYOTA CAMRY», д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «OPEL ASTRA», д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.04.2021 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Частиною четвертою ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В результаті вказаного ДТП, був пошкоджений застрахований автомобіль «TOYOTA CAMRY», д.н.з [NUMBER] . На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «УТСК» за полісом АР/5038262. 02.02.2021 року страхувальник звернувся до ПрАТ «СК «УНІКА», як страховика, із заявою про подію, що має ознаки страхового випадку, та в подальшому із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту складеного СОД [PERSON] № 11950 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику внаслідок пошкодження КТЗ «TOYOTA CAMRY», д.н.з [NUMBER] , складає 139792,58 грн. Як убачається зі страхового акта № 00402094, ПрАТ «СК «УНІКА» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком і належним до сплати власнику, пошкодженого у ДТП транспортного засобу, яка мала місце 01.02.2021 року, страховим відшкодуванням у розмірі 97524,77 грн. На підставі складеного страхового акту № 00402094 від 15.02.2021 року, ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», виконуючи свої зобов`язання за договором, сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 78124,77 грн на рахунок СТО (платіжне доручення № 201797 від 17.02.2021 року) та зарахувало 19400,00 грн в рахунок погашення несплаченої частини страхового відшкодування (бухгалтерська довідка № 021145 від 17.02.2021 року). Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 року стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» страхове відшкодування у розмірі 67993,46 грн. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових виплат), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових коштів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» (та ст. 993 ЦК України) до страховика, який здійснив виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із\~ ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. Відповідно до ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 Цивільного кодексу України повинна відшкодувати особа, яка завдала збитків. Відповідно до Правового висновку, наданого Верховним Судом України у справі за № 6-2969цс16 від 31 травня 2017 року (Судова палата у цивільних справах) вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом №\~1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. При цьому страховик, який виплатив страхове відшкодування потерпілому, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого відшкодування. Отже, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності. Обов`язок відшкодувати витрати, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу покладено на страховика особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність. Аналогічна правова позиція, викладена у Постановах Верховного суду України від 22 березня 2017 року у справі 3-1344гс16 та Постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року у справі 3-1304гс16 (Судова палата у господарських справах). Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку позовні вимоги позивача грунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, з урахуванням встановлених судом обставин, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved