Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

У лютому 2021 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про захист прав споживачів, розірвання договору купівлі-продажу, стягнення коштів та моральної шкоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що 14 липня 2020 року придбав у магазині, належному відповідачу, велосипед 28'' Cannondale topstone Sora 2020 розмір L mantis рама L (SKD-96-21) за ціною 28 840,00 грн. На вказаний товар розповсюджується 5-річна гарантія з дня продажу велосипеда, а на алюмінієву раму велосипеда Cannondale - гарантія безстрокова. Позивач зазначає, що придбаний велосипед протягом гарантійного терміну експлуатації вийшов з ладу, а саме: на верхній трубі рами виник дефект, що робить неможливим використання велосипеда згідно з правилами експлуатації. Позивач звертався до відповідача у вересні та жовтні 2020 року за допомогою електронного сервісу з вимогами щодо гарантійного обслуговування, на що без огляду велосипеда отримав відмову. На надіслану позивачем 12 жовтня 2020 року письмову заяву з вимогою обміну велосипеда на аналогічний товар в зв`язку з наявним дефектом, на що відповідач 15 жовтня 2020 року надав письмову відмову у задоволенні вимоги. В зв`язку з цим [PERSON] звернувся до Держспоживслужби у м. Києві з вимогою про перевірку відмови відповідача у задоволенні його претензії на предмет відповідності такої відмови вимогам закону. За результатами розгляду звернення [PERSON] . Держспоживслужба 14 грудня 2020 року надала висновок про наявність порушень з боку ФОП [PERSON] , які полягали у незаконній відмові споживачу у реалізації його права на задоволення його вимог у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів». 04 січня 2021 року позивач направив відповідачу претензію з вимогою про прийняття від нього велосипеда та повернення сплачених за його придбання коштів. На цю претензію відповідач 11 лютого 2021 року відповів відмовою, посилаючись на те, що рішення Держспоживслужби оскаржено ним у судовому порядку, а покупець не звертався до нього з вимогою безоплатного усунення недоліку і що позивачем не доведено наявності у придбаному товарі істотних недоліків. Зважаючи на вищенаведене, позивач вважає, що відповідач такими діями намагається уникнути відповідальності за надання товару неналежної якості, чим порушує право позивача як споживача послуг на задоволення його вимог щодо повернення коштів за товар. Позивач вважає, що не зобов`язаний доводити наявність недоліку товару, а такий обов`язок на його переконання покладений саме на постачальника товару. Оскільки істотний недолік товару не усунутий постачальником товару, то позивач просить суд: 1.розірвати договір купівлі-продажу велосипеда 28'' Cannondale topstone Sora 2020 розмір L mantis рама L (SKD-96-21) від 14 липня 2020 року, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] ; 2.стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 26 840,00 грн; 3.стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] 10 000,00 грн моральної шкоди; 4.вирішити питання про розподіл судових витрат. Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалою від 26 лютого 2021 року відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року № 697 на підставі рішення Першої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 21 липня 2021 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді [PERSON] та застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді внесення подання Вищій ради правосуддя про звільнення з посади судді; відсторонення судді [PERSON] від здійснення правосуддя справу передано на повторний автоматизований розподіл між суддями та призначено судді Фінагеєвій І. О. У листопаді 2022 року судом отримано відзив ФОП [PERSON] на позовну заяву [PERSON] , в обґрунтування якого відповідач посилається на те, що позовні вимоги вважає необґрунтованими виходячи з того, що позивачем не доведено наявність недоліків на товарі. Відповідач наголошує, що позивачу був проданий товар, запакований заводом-виробником, який не виставлявся для продажу на вітрині магазину. Під час покупки у позивача не було жодних зауважень під час здійснення огляду товару перед покупкою. Відповідач зауважує, що наявність недоліку товару позивач визнав вже після придбання, під час експлуатації товару. Крім того, ФОП [PERSON] наголошує на тому, що добросовісно розглянув звернення позивача, направив всі необхідні матеріали офіційному дистриб`ютору велосипедів Cannondale в Україні, на що отримав відповідь про те, що пошкодження на товарі не належить до гарантійних випадків, оскільки не є недоліком виробництва. Гарантія поширюється на недоліки, які унеможливлюють використання товару, а заявлена позивачем вм`ятина на рамі велосипеда не є істотним недоліком. Відповідач вказує на те, що позивач не звертався з заявою про проведення експертизи, натомість лише висловлював згоду на її проведення у разі потреби. З аналогічних підстав відповідач вважає необґрунтованими вимоги про стягнення моральної шкоди. Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалою від 02 лютого 2023 року відмовив у задоволенні клопотання ФОП [PERSON] про призначення у справі судової експертизи. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Судом встановлено, що [PERSON] 14 липня 2020 року придбав в магазині у ФОП [PERSON] велосипед 28'' Cannondale topstone Sora 2020 розмір L mantis рама L (SKD-96-21) за ціною 28 840,00 грн, 2020 року виготовлення. 12 жовтня 2020 року [PERSON] звернувся до ФОП [PERSON] з заявою, в якій просив обміняти товар або повернути сплачені ним кошти за придбання товару. 15 жовтня 2020 року ФОП [PERSON] надав відповідь [PERSON] на заяву від 12 жовтня 2020 року, в якій зазначив про те, що гарантійне обслуговування товару передбачене у разі встановлення істотного недоліку товару, який виник з вини виробника товару або через фальсифікацію товару, які були підтверджені висновком експертизи. Доведення таких обставин покладається на споживача. Оскільки покупцем не було доведено наявності у придбаному товарі істотних недоліків, тому у його задоволенні відмовив. 21 жовтня 2020 року [PERSON] звернувся до ГУ Держспоживслужби в м. Києві зі скаргою на ФОП [PERSON] з вимогою перевірити на предмет законності відмову [PERSON] у задоволенні його вимог про повернення товару неналежної якості. 14 грудня 2020 року ГУ Держспоживслужби у м. Києві надіслало [PERSON] висновок, за змістом якого за результатами позапланового заходу державного нагляду (контролю) ФОП [PERSON] було встановлено порушення абзацу шостого частини першої та абзацу сьомого частини першої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», першого речення абзацу другого частини четвертої статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів» та пунктів 29, 30 «Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами» затверджених наказом Міністерства економіки України від 19 квітня 2007 року № 104, яке полягало у відмові споживачу у реалізації його права на задоволення його вимог у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів». З метою відновлення порушеного права підприємцю було видано обов`язковий до виконання припис відповідно до вимог чинного законодавства. 04 січня 2021 року [PERSON] звернувся до ФОП [PERSON] з претензією, в якій вимагав прийняти придбаний ним велосипед, повернути сплачені за його придбання кошти у розмірі 28 860,00 грн. 19 січня 2021 року ФОП [PERSON] надіслав відповідь на претензію, в якій зазначив, що [PERSON] захист свого права слід здійснювати у передбаченому законом порядку, а саме споживач має довести наявність істотного недоліку товару. Оскільки споживач не звертався до постачальника товару з вимогами, передбаченими абзацом першим частини першої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» (пропорційного зменшення ціни, безоплатного усунення недоліків, відшкодування витрат на усунення недоліків), то внаслідок цього відповідач був позбавлений можливості встановити, чи вказаний позивачем недолік є істотним та підпадає в зв`язку з цим під підстави для гарантійного обслуговування. ФОП [PERSON] наголосив покупцю на тому, що зобов`язаний дотримуватися встановленого законом порядку вирішення питань щодо гарантійного обслуговування товару і водночас позбавлений можливості самостійно обирати один з можливих варіантів дій, необхідних для усунення наявного недоліку, які належать до дискреційних повноважень покупця. В зв`язку з цим продавець позбавлений можливості допустити задоволення зазначених у претензії вимог на шкоду, перед реалізацією первісно встановлених менш обтяжливих заходів. У частині другій статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями частини п`ятої статті 12 ЦПК України на суд також покладені певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, а саме суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Частинами четвертою-шостою статті 81 ЦПК України встановлено, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до частини другої статті 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є ЦК України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон). Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до ЦК України. У пунктах 41-42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 331/5054/15-ц зроблено висновок про те, що «…відповідно до частин першої і третьої статті 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Отже, у законодавстві України щодо регулювання договору роздрібної купівлі-продажу встановлений пріоритет ЦК України перед актами законодавства про захист прав споживачів (див. постанову Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 362/2159/15-ц)…». У постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 362/2159/15-ц (провадження № 61-28712св18) зроблено висновок по застосуванню частини третьої статті 698 ЦК України та вказано, що «…законодавець встановив пріоритет ЦК України в регулюванні договору роздрібної купівлі-продажу; у випадку відсутності регулювання на рівні ЦК України застосовується законодавство про захист прав споживачів…». Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (частина перша статті 662 ЦК України). У пункті 7 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами. Частинами першою та другою статті 700 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний надати покупцеві необхідну і достовірну інформацію про товар, що пропонується до продажу. Інформація має відповідати вимогам закону та правилам роздрібної торгівлі щодо її змісту і способів надання. Покупець має право до укладання договору купівлі-продажу оглянути товар, вимагати проведення в його присутності перевірки властивостей товару або демонстрації користування товаром, якщо це не виключено характером товару і не суперечить правилам роздрібної торгівлі. Аналогічні норми містяться в частинах першій та другій статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів». За змістом частини п`ятої статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів» виробник (виконавець) зобов`язаний забезпечити використання продукції за призначенням протягом строку її служби, передбаченого нормативно-правовим актом або встановленого ним за домовленістю із споживачем, а в разі відсутності такого строку - протягом десяти років. Виробник (виконавець) зобов`язаний забезпечити технічне обслуговування та гарантійний ремонт продукції, а також її випуск і поставку для підприємств, що здійснюють технічне обслуговування та ремонт, у необхідному обсязі та асортименті запасних частин протягом усього строку її виробництва, а після зняття з виробництва - протягом строку служби, в разі відсутності такого строку - протягом десяти років. Частиною першою статті 7 цього Закону передбачено, що виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами чи договором. Згідно з частиною першою статті 708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1)вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2)вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3)вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4)відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1)пропорційного зменшення ціни; 2)безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3)відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1)розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2)вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Звертаючись до суду з позовом про поновлення порушеного права на отримання товару належної якості, позивач [PERSON] просить суд розірвати договір купівлі-продажу та повернути сплачені за товар кошти. Законодавством про захист прав споживачів передбачено такий спосіб захисту за умови наявності істотного недоліку товару, який виник з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи. Пунктом 12 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Системний аналіз вказаних положень закону свідчить про те, що для встановлення істотності недоліку товару необхідно наявність таких ознак: неможливість чи недопустимість використання товару за призначенням; виникнення недоліку з вини виробника (продавця, виконавця); повторний прояв недоліку з незалежних від споживача причин після його усунення, а також наявність хоча б однієї з таких ознак: він взагалі не може бути усунений; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Згідно зі статтею 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. Відповідно до частини першої статті 668 ЦК України ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Отже, умовою відповідальності продавця за недоліки товару є виникнення цих недоліків до моменту передання товару покупцеві. Залежність настання відповідальності продавця від моменту виникнення недоліків пояснюється тим, що за загальним правилом, встановленим частиною першою статті 668 ЦК України, до моменту передання товару ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару несе продавець. При виявленні недоліків товару після переходу до покупця ризику його випадкового знищення або випадкового пошкодження саме на нього покладається обов`язок доведення того, що недоліки виникли до передання йому товару. Згідно з частиною другою статті 679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. За змістом наведеної правової норми у випадку існування гарантії щодо якості товару обов`язок доведення обставин, що звільняють продавця від відповідальності, покладається на нього. Визначення поняття гарантії якості товару міститься у частині першій статті 675 ЦК України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Під гарантією якості товару слід розуміти ручання продавця про відсутність у товарі в момент його передачі або в інший момент, встановлений у договорі, недоліків по якості товару, що знижують його вартість або не дозволяють використовувати відповідно до мети, передбаченої договором. За загальним правилом, товар повинен відповідати вимогам по якості в момент його передачі від продавця до покупця. Це означає, що наслідки, які встановлені законодавством, зокрема вищенаведеними частиною другою статті 678 ЦК України та частиною першою статті 8 Закону України « Про захист прав споживачів», при реалізації продавцем неякісної продукції настають у випадку, коли недоліки товару мали місце на час його передання покупцеві, але не були і не могли бути виявлені останнім у момент передання. Тобто вказані недоліки стосуються експлуатаційних (споживчих) властивостей товару і не пов`язані з його механічним пошкодженням, які можна виявити шляхом візуального огляду. Зазначене узгоджується також з положеннями пункту 18 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року № 506, згідно з яким на гарантійне обслуговування приймається товар за наявності експлуатаційних документів, пломб виробника або виконавця на товарі, якщо це передбачено експлуатаційним документом, відсутності пошкоджень товару, які могли викликати несправність, за умови дотримання вимог експлуатаційного документа щодо правил зберігання, введення в експлуатацію та використання товару за призначенням. У разі виходу товару з ладу з вини споживача (невиконання правил експлуатації), відсутності передбачених експлуатаційними документами пломб, гарантійного талона споживач втрачає право на гарантійне обслуговування. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що встановлений частиною другою статті 679 ЦК України обов`язок продавця довести факт виникнення недоліків товару після його передання покупцеві (якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару) покладається на нього у випадку, коли такі недоліки не є очевидними, оскільки в такому випадку покупець має можливість виявити ці недоліки і відмовитися від укладення договору або укласти його на інших умовах. Якщо ж покупець, маючи реальну можливість оглянути товар і виявити у ньому очевидні дефекти, не скористався цим правом до передання йому товару, а виявив їх після такого передання, то тягар доведення відповідно до частини першої статті 679 ЦК України покладається на нього. Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на перевірку якості, безпеки, комплектності, міри, ваги та ціни продукції, що придбавається (замовляється), демонстрацію безпечного та правильного її використання. На вимогу споживача продавець (виконавець) зобов`язаний надати йому контрольно-вимірювальні прилади, документи про якість, безпеку, ціну продукції. У разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов`язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку. Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Так суд встановив, що товар був придбаний [PERSON] 14 липня 2020 року, водночас з заявою до продавця товару внаслідок виявлення недоліку товару позивач [PERSON] звернувся вперше 12 жовтня 2020 року. Позивачем не доведено того, що на час укладання договору купівлі-продажу [PERSON] був позбавлений можливості оглянути товар на предмет візуально видимих дефектів. Отже, до укладення договору купівлі-продажу покупцем не було виявлено дефекти товару. Натомість, недоліки товару були виявлені [PERSON] в процесі експлуатації товару, тобто після укладення договору купівлі-продажу, в зв`язку з чим саме на нього покладається обов`язок доведення, що ці недоліки виникли до передання товару продавцем покупцеві. Пояснення учасників спірних правовідносин свідчать, що між ними наявний спір щодо природи виникнення недоліку товару, на який посилається позивач [PERSON] , а отже для з`ясування факту пошкодження товару до чи після передачі його покупцеві візуальних спостережень та суб`єктивних висновків учасників спору недостатньо. З метою встановлення факту моменту виникнення пошкодження товару та з`ясування, чи відноситься він до істотних недоліків товару, відповідачем було заявлено клопотання про призначення експертизи у справі. Водночас, позивач заперечував проти задоволення клопотання про призначення експертизи, про що зазначив у заяві від 02 лютого 2023 року вх. № 4483 його представник [PERSON] . Таким чином недолік товару було виявлено під час експлуатації товару позивачем, а отже саме на покупця покладається обов`язок доведення того, що недоліки виникли до передання йому товару, водночас останнім не було доведено належними та допустимими доказами факт наявності недоліку товару до передання його покупцю за договором купівлі-продажу. Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed