Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

Позивач Навчально - виховний комплекс «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітній навчальний заклад «Престиж» при Міжрегіональній академії управління персоналом» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та [PERSON] було укладено контракт № 77/21 від 01.09.2021 на навчання у Навчально-виховному комплексі «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітній навчальний заклад «Престиж» при [PERSON] . Відповідно до пункту 1.1 Контракту батьки доручають, а Заклад освіти бере на себе зобов`язання здійснювати платне навчання та виховання їх дитини [PERSON] у четвертому класі, форма навчання очна. Згідно з пунктом 3.2. Контракту навчання розпочинається з 01.09.2021 по 31.08.2022. Відповідно до пункту 3.3. Контракту батьки зобов`язуються своєчасно вносити оплату на поточний рахунок Закладу освіти щомісяця у сумі 3700 грн. Крім того, з березня 2022 року за власною ініціативою позивача, враховуючи запровадження на всій території України воєнного стану, вартість освітніх послуг за контрактом була знижена та становила 3 000 грн.. Протягом 2021/2022 навчального року відповідачка порушувала свої зобов`язання за контрактом, а саме не сплачувала вартість навчання дитини, згідно п.3.3 контракту. У червні 2022 року відповідачка погасила фінансову заборгованість за навчання учня частково у розмірі 13 750, 00 грн.. Таким чином, відповідачка має обов`язок погасити заборгованість у розмірі 9 980,00 грн. за наступні періоди: червень 2022 року у розмірі 3000 грн., липень 2022 року у розмірі 3000 грн., серпень 2022 року у розмірі 3000 грн. та залишок за минулі періоди у розмірі 980 грн.. З метою досудового врегулювання спору відповідачці була направлена Претензія про сплату заборгованості за контрактом на навчання у НВК «Престиж» від 25.08.2022 року. Проте з дня направлення Претензії і до моменту подання позову, відповідачкою так і не було здійснено жодних дій для досудового врегулювання спору. Позивач на виконання належним чином взятих на себе договором зобов`язання, надав обумовлені освітні послуги, а тому звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить стягнути з відповідачки суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, а також, 3% річних від простроченої суми наступним чином: всього за контрактом - 10 570, 39 грн. з яких: 9 980,00 грн. - основного боргу; 387,58 грн. - пені; інфляційних витрат; - 177,38 грн. 26,00 - 3% річних. Ухвалою судді від 27.03.2023 було відкрито провадження у вказаній справі, з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 25.04.2023 на електронну адресу суду від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді від 28.04.2023 було здійснено перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. Представник позивача в судове засідання 26.07.2023 не з`явився, про розгляд справи сповіщений судом належним чином, в поданому клопотанні представником про долучення доказів просив суд проводити розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог, посилаючись на обставини вказані у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив. Суд вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступних висновків. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності Навчально-виховний комплекс «Дошкільний навчальний заклад-Загальноосвітній навчальний заклад «Престиж» при Міжрегіональній Академії управління персоналом» - це навчальний заклад, що забезпечує реалізацію права громадян на здобуття освіти, та організовує якісне навчання Учня відповідно до Державного стандарту загальної середньої освіти. Статтею 901 ЦК України, регламентовано, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до вимог ч.1 ст. 627 ЦК України ,відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що між позивачем та [PERSON] було укладено контракт № 77/21 від 01.09.2021 на навчання у Навчально-виховному комплексі «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітній навчальний заклад «Престиж» при [PERSON] . Відповідно до пункту 1.1 Контракту батьки доручають, а Заклад освіти бере на себе зобов`язання здійснювати платне навчання та виховання їх дитини [PERSON] у четвертому класі, форма навчання очна. Згідно з пунктом 3.2. Контракту навчання розпочинається з 01.09.2021 та триває по 31.08.2022. Відповідно до пункту 3.3. Контракту батьки зобов`язуються своєчасно вносити оплату на поточний рахунок Закладу освіти щомісяця у сумі 3700 грн. Разом з тим, з березня 2022 року за власною ініціативою позивача, враховуючи запровадження на всій території України воєнного стану, вартість освітніх послуг за контрактом була знижена та становила 3 000 грн.. Відповідачка повинна була сплатити позивачу за вищевказаним Контрактом суму за навчання учня в розмірі 44 400 грн. Згідно з пунктом 3.8. Контракту 77/21, у випадку несвоєчасної оплати за навчання до 20 числа місяця, що триває, батьки сплачують пеню (починаючи з 2 числа місяця оплати) у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний прострочений день. Відповідно до пункту 3.6 Контракту 77/21 вартість навчання не переглядається у випадках, коли дитина хворіє; не відвідує заклад освіти під час осінніх, зимових чи весняних канікул; не відвідує заклад освіти під час карантину у зв`язку з епідемією захворювання Контракту в літній період, відповідач зобов`язаний в повному обсязі сплатити загальну суму за навчальний рік згідно пункту 3.3. цього Контракту. При підписанні вищевказаного Контракту відповідачка погодилась з усіма істотними умовами зазначеними в Контракті. З березня 2022 року вартість освітніх послуг за контрактом була знижена на 20 % у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, що визначено наказом позивача від 01.03.2022 № 62. Крім того, наказом позивача від 14.03.2022 № 65 відновлено освітній процес в НВК «Престиж» при МАУП у дистанційній формі навчання здобувачів освіти 1-11 класів. З метою досудового врегулювання спору відповідачці була направлена Претензія про сплату заборгованості за контрактом на навчання у НВК «Престиж» від 25.08.2022 року. Проте з дня направлення Претензії і до моменту подання позову, відповідачкою так і не було здійснено жодних дій для досудового врегулювання спору. Відповідачка порушила своє зобов`язання за Контрактом оплативши навчання учня лише частково. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості відповідачка зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, а також, 3% річних від простроченої суми наступним чином: всього за контрактом - 10 570, 39 грн. з яких: 9 980,00 грн. - основного боргу; 387,58 грн. - пені; інфляційних витрат; - 177,38 грн. 26,00 - 3% річних. Згідно зі ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу , інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно ст.ст. 611, 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачкою не надано до суду доказів на спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Як вбачається з копії наданих суду позивачем свідоцтва про здобуття початкової освіти та книги обліку і видачі свідоцтв про здобуття початкової освіти, [PERSON] здобула початкову освіту у Навчально-виховному комплексі «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітній навчальний заклад «Престиж» при Міжрегіональній Академії Управління Персоналом», що підтвердила в свою чергу відповідачка та зазначила суду, що наразі дитина зарахована до наступного класу, тільки вже іншого навчального закладу. Доказів того, що [PERSON] навчалась в будь-якому іншому навчальному закладі починаючи з березня 2022 та отримала в ньому початкову освіту, відповідачкою суду надано не було. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги доведені у повному обсязі та підлягають задоволенню, підлягає стягненню з [PERSON] сума заборгованості за кза контрактом на навчання № 77/21 від 01.09.2021 у загальному розмірі 10 570,96 грн.. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved