Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

У грудні 2022 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 18851,34 та судовий збір. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що між позивачем та відповідачкою було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ7733031. Забезпеченим ТЗ за таким договором є Lexus SC д.н.з. [NUMBER] , власником якого є відповідачка. 14.03.2019 року за участю вказаного забезпеченого транспортного засобу та ТЗ Volkswagen Passat д.н.з. [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода. В результаті якої було пошкоджено ТЗ Volkswagen Passat д.н.з. [NUMBER] . Позивачем на підставі заяви власника пошкодженого ТЗ Volkswagen Passat д.н.з. [NUMBER] про страхове відшкодування та зібраних документів, складено Страховий акт №10331Р/40/2019 на суму 18851,34 грн., яку виплачено в якості страхового відшкодування. Відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 02.05.2019 року встановлено, що відповідачка залишила місце ДТП. А тому відповідачка має відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу у розмірі 18851,34 грн. 03.07.2023 року ухвалою суду прийнято справу до провадження призначено судовий розгляд справи по суті. 17.07.2023 року на адресу суду надійшов відзив, в якому відповідачка просила відмовити у позові у зв`язку із тим, що містяться розбіжності щодо дати та місця дорожньо-транспортної пригоди у позовній заяві, постанові Оболонського районного суду м. Києва від 02.05.2019 року та повідомленні про страховий випадок. Також позивачем було проведено огляд ТЗ та ремонтну калькуляцію на підставі заяви про страховий випадок, а її вина у вчиненні ДТП була встановлена через місяць після здійснення страхового відшкодування. Також заявила про закінчення строків позовної давності, оскільки строк позовної давності при регресі починає обчислюватись з того моменту, коли страховик виплатив відшкодування. Страховик виплатив відшкодування 04.04.2019 року, тобто строк позовної давності почався 05.04.2019 року та закінчився 06.04.2022 року. Позовна заява була подана позивачем 20.12.2022 року, тобто із значним пропуском строку позовної давності. 21.07.2023 представницею позивача подано до суду відповідь на відзив, в якому остання зазначила, що страхове відшкодування виплачено на підставі заяви власника пошкодженого ТЗ про страхове відшкодування та зібраних документів. Щодо строків позовної давності, то відповідно до п. 12 Розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені\~статтями 257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. В останнє, постановою КМУ від 28.04.2023 року №383, карантин в Україні продовжено до 30.06.2023 року. Оскільки, карантин в Україні тривав до 30.06.2023 року, безспірним є те, що позовна давність, яка спливла б 04.04.2022 року, не спливла щонайменше аж до закінчення карантину в Україні. У зв`язку із чим, просила задовольнити позов повністю. Представниця позивача в судове засідання не з`явилась. Відповідачка у судовому засіданні щодо позовних вимог заперечила, відмовила з підстав, зазначених у відзиві. Суд, заслухавши відповідачку, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 5, 6\~ст. 263 ЦПК України\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 16.07.2018 року між ПрАТ «СК «ТАС» та [PERSON] укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ7733031 Забезпеченим транспортним засобом за даними Договором є Lexus SC д.н.з. [NUMBER] . Як вбачається з постанови Оболонського районного суду м. Києва від 02.05.2019 року, 14.03.2019 року о 12.30 год. в м. Києві по пр-ту Героїв Сталінграду, 10-а, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу Lexus SC д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Volkswagen Passat д.н.з. [NUMBER] . Вказаною постановою встановлено, що в результаті зазначеної ДТП пошкоджено транспортний засіб Volkswagen Passat д.н.з. [NUMBER] . Відповідачку [PERSON] визнано винною у вчиненні вказаної ДТП. Даною постановою також встановлено, що [PERSON] , будучи причетною до ДТП залишила місце події, відповідно визнано винною і за ст. 122-4 КУпАП. Відповідно до\~статті 82 ЦПК України\~постанова по справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідачки у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та в залишенні місця ДТП є преюдиціальними фактами, та не підлягає доказуванню. Враховуючи наявність Полісу, власник пошкодженого транспортного засобу Volkswagen Passat д.н.з. [NUMBER] звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з повідомленням про ДТП. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Volkswagen Passat д.н.з. [NUMBER] , було проведено його огляд, про що складено акт огляду транспортного засобу (дефекту відомість) та ремонту калькуляцію №21557_47, відповідно до якої вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу внаслідок ДТП складає 27568,59 грн. Внаслідок цього ПрАТ «СГ «ТАС», на підставі заяви власника пошкодженого транспортного засобу про страхове відшкодування та зібраних документів складено Страховий акт №10331Р/40/2019 на суму 18851,34 грн., яку виплачено в якості страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №17846 від 04.04.2019 року. Отже, твердження відповідачки щодо невідповідності дати та місця ДТП за її участі та участі транспортного засобу Volkswagen Passat д.н.з. [NUMBER] спростовуються матеріалами справи. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» згідно преамбули регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого Відповідно до п. 2.1., ст. 2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Відносини у сфері обов`язкового страхування \~ \~ \~ \~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів регулюються Конституцією\~України,\~Цивільним кодексом\~України,\~Законом України\~«Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми нього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону». Згідно п.\~22.1.\~ст.\~22\~ЗУ «Про\~обов`язкове страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів».\~«При настанні\~страхового випадку\~страховик відповідно\~до лімітів\~відповідальності страховика\~відшкодовує у\~встановленому цим\~Законом порядку\~оцінену шкоду,\~яка була\~заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи». Відповідно до абзацу «в» п.п.38.1.1 п.38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив\~місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Щодо заяви відповідачки про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 12 Розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені\~статтями 257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. В останнє, постановою КМУ від 28.04.2023 року №383, карантин в Україні продовжено до 30.06.2023 року. Оскільки, карантин в Україні тривав до 30.06.2023 року, суд приходить до висновку, що позовна давність не спливла щонайменше до закінчення карантину в Україні. Щодо присилань відповідачки на позицію Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 21.07.2022 року у справі №127/2897/13-ц, в якій зазначено, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану України не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. На думку суду, вказана правова позиція не є дотичною до даної справи, оскільки у вказаній ухвалі йдеться про поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження, і відповідно його поновлення відноситься до дискреційних повноважень суду. Норми п. 12 Розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не є дискрецією суду і підлягають безумовному дотриманню. Відповідно до\~ст.267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Крім цього, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього (наприклад,\~постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц). Враховуючи наведені норми матеріального права та наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення в повному розмірі. Строк позовної давності, в свою чергу, не може бути застосований через доведену відсутність його спливу. На підставі статті 141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2481 грн.

Outcome: approved