Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

19.03.2023 заявник через адвоката Колісника Б.О. звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова із заявою про встановлення факту розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що 15.11.2003 уклав шлюб із [PERSON] , [INFO] (прізвище після одруження - [PERSON] ), про що 15.11.2003 відділом реєстрації актів про шлюб м. Сімферополя Автономної Республіки Крим видано свідоцтво серії [NUMBER] . Від даного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що сімейне життя не склалося, 31.08.2021 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано на підставі рішення Київського районного суду м. Сімферополя Республіки Крим від 28.07.2021, про що 16.03.2022 Сімферопольським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим здійснено актовий запис №130229910002300090001, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 21.09.2022 Ялтинським міським відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим. На даний час [PERSON] проживає в м. Сімферополі, Автономна Республіка Крим, яке знаходиться на тимчасово окупованій території. 20.02.2023 адвокат Колісник Б.О. звернувся від імені [PERSON] до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про державну реєстрацію розірвання шлюбу, проте листом від 07.03.2023 у здійсненні реєстрації розірвання шлюбу органами реєстрації актів цивільного стану [PERSON] було відмовлено у зв`язку з тим, що на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим фактично діє юрисдикція та застосовується законодавство окупаційної влади, документи про розірвання шлюбу, видані такою владою не можуть бути прийняті органами державної влади на іншій території України. Заявник зазначає, що наразі позбавлений можливості зареєструвати факт розірвання шлюбу у зв`язку з тим, що територія Автономної Республіки Крим, де проживає [PERSON] , є тимчасово окупованою, та видані на її території документи не використовуються і не приймаються державними органами України. Вказані обставини стали підствою для звернення до суду з даною заявою. Ухвалою судді від 24.03.2023 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 18.04.2023. 18.04.2023 розгляд справи відкладений на 05.05.2023 у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.05.2023 провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України). Постановою Чернігівського апеляційного суду від 02.06.2023 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено; ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.05.2023 скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи. Представник заявника у судове засідання 27.07.2023 не з`явився, електронною поштою подав заяву про розгляд справи без його участі та участі заявника, в якій зазначив, що заяву підтримує. Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без їхньої участі, в якій при вирішенні питання поклалася на розсуд суду. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи оповіщалася у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 15.11.2003 [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , [INFO] (прізвище після одруження - [PERSON] ), про що 15.11.2003 відділом реєстрації актів про шлюб м. Сімферополя Автономної Республіки Крим видано свідоцтво серії [NUMBER] (а.с. 15). Від даного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 16). Рішенням Київського районного суду м. Сімферополя Республіки Крим від 28.07.2021 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що 16.03.2022 Сімферопольським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим здійснено актовий запис № 130229910002300090001, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 21.09.2022 Ялтинським міським відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим (а.с. 17). На даний час [PERSON] проживає в м. Сімферополі, Автономна Республіка Крим, яке знаходиться на тимчасово окупованій території. 20.02.2023 адвокат Колісник Б.О. звернувся від імені [PERSON] до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про державну реєстрацію розірвання шлюбу, проте, листом від 07.03.2023 у здійсненні реєстрації розірвання шлюбу органами реєстрації актів цивільного стану [PERSON] було відмовлено у зв`язку з тим, що на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим фактично діє юрисдикція та застосовується законодавство окупаційної влади, документи про розірвання шлюбу, видані такою владою не можуть бути прийняті органами державної влади на іншій території України (а.с. 22-23). Заявник зазначає, що наразі позбавлений можливості зареєструвати факт розірвання шлюбу у зв`язку з тим, що територія Автономної Республіки Крим, де проживає [PERSON] , є тимчасово окупованою, та видані на її території документи не використовуються і не приймаються державними органами України. Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до статті 1 ЦПК України зазначений Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. При цьому завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України). Згідно частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. Частинами третьою-четвертою статті 49 Цивільного кодексу України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Частиною третьою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (у редакції, чинній на час звернення заявника до суду) визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами на тимчасово окупованій території, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Положеннями статей 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Питання про окуповані території у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані як «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». У практиці Європейського суду з прав людини розвинений принцип узгодженості спірного питання, зокрема, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) є далеким від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до вказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, у тому числі й цим. Вирішити інакше, означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за змістом цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Таким чином, суд може застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті як мінімум «реєстрація народжень, смертей і шлюбів», виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України). Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.10.2018 у справі № 235/2357/17. Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо реєстрації розірвання шлюбу, з метою захисту прав і свобод громадян України на тимчасово окупованих територіях, ніяким чином не легітимізує таку владу. Розгляд державними органами таких документів не означає автоматичного визнання окупаційної влади. У той же час держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави. Документи, видані органами та установами (зокрема, закладами реєстрації актів цивільного стану), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 315 ЦПК України. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 759/1443/22 (провадження № 61-8726св22), від 08.02.2023 у справі № 369/7885/21 (провадження № 61-9273св22). З матеріалів справи вбачається, що рішенням Київського районного суду м. Сімферополя Республіки Крим від 28.07.2021 шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, про що 16.03.2022 Сімферопольським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим здійснено актовий запис № 130229910002300090001, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 21.09.2022 Ялтинським міським відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим. Отже, згідно з Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» шлюб розірвано на тимчасово окупованій території України. У зв`язку із розірванням шлюбу на тимчасово окупованій території заявник не може зареєструвати факт розірвання шлюбу та отримати актовий запис про розірвання шлюбу, оскільки територія Автономної Республіки Крим є тимчасово окупованою та видані в ній документи не використовуються і не приймаються державними органами влади України. При цьому неможливість заявника отримати актовий запис про розірвання шлюбу в позасудовому порядку свідчить відмова Відділу державної реєстрації актів цивільного стану в місті Чернігові Східного Міжрегіонального управління Мінстерства юстиції від 07.03.2023 № 717/517-26-23-22.23/22.23. Встановлення факту розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] на тимчасово окупованій території має значення для реалізації немайнових прав заявника. Відповідно до пункту 2 розділу IV Правил державної реєстрації актів цивільного стану в України, затверджених наказом Міністерства юстиції від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940 зі змінами повторна видача свідоцтва чи витягів про державну реєстрацію актів цивільного стану здійснюється відділами державної реєстрації цивільного стану чи на підставі актового запису цивільного стану незалежно від місця державної реєстрації акту цивільного стану та місця проживання заявника після безпосередньої перевірки відповідності відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян даним паперового носія актового запису підтвердження про це відділу державної реєстрації актів актового запису цивільного стану. Відповідно до пункту 1.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. У пункті 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, передбачено, що однією із підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Поновлення втрачених актових записів про шлюб, зміну прізвища, розірвання шлюбу, смерть проводиться тільки за наявності документів, які підтверджують, що відповідний актовий запис був раніше складений в органах державної реєстрації актів цивільного стану України (свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану, його копії, засвідченої нотаріально, відмітки (штампа) про державну реєстрацію акту цивільного стану в паспорті або паспортному документі), або на підставі рішення суду (п.5 р III Правил). Ураховуючи, що встановлення факту розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] на тимчасово окупованій території має значення для реалізації немайнових прав заявника, [PERSON] не має можливості здійснити вказані дії в позасудовому порядку, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, про що 16.03.2022 Сімферопольським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим здійснено актовий запис № 130229910002300090001, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, тобто в населеному пункті, яке на момент розірвання шлюбу відносилося до тимчасово окупованої території, тому заявник вправі звернутись із заявою про встановлення факту розірвання шлюбу відповідно до статті 315 ЦПК України та частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє йому провести державну реєстрацію розірвання шлюбу, зважаючи на те, що свідоцтво про розірвання шлюбу, яке видане на території тимчасово не підконтрольній Україні, не створює для нього правових наслідків. Оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, надавши оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, суд доходить висновку про наявність підстав для встановлення факту розірвання шлюбу, у зв`язку з чим вважає за можливе заяву задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved