Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

31\~травня 2023\~року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області 04.04.2023, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що донька проживає з нею та перебуває на її утриманні, а відповідач, будучи здоровим та працездатним, має можливість її утримувати. З наведених вище підстав та з посиланням на ст.ст.180-184 СК України, позивач просить суд стягувати щомісячно на\~\~свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON] ,\~ [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення повноліття. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 червня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21 липня 2023 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує, що визнає позовні вимоги частково, а саме не заперечує щодо стягнення аліментів в розмірі 1/20 частин всіх видів його заробітку. Відзив мотивований тим, що відповідач після розірвання шлюбу бере участь в утриманні спільної з позивачем доньки. Вказує, що офіційно працєвлаштований, є військовослужбовцем Управління СБУ у Волинській області, його заробітна плата у другій половині 2022 року складала 63\~000 гривень, в першій половині 2023 року 71 000 гривень, а в травні 2023 року 118\~000 гривень, що свідчить про тенденцію до зростання заробітної плати, а відповідно сума аліментів в заявленому позивачем розмірі буде становити значну суму. Вважає, що вимоги позивач спрямовані на безпідставне збагачення за його рахунок. У відповіді на відзив від 24 липня 2023 року позивач вказує на безпідставність тверджень відповідача, що викладені у відзиві на позовну заяву та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме не заперечували щодо стягнення аліментів в розмірі 1/20 частин всіх видів його заробітку. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовну вимоги підлягають до часткового задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання. Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 17 липня 2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області 04 квітня 2023 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Також встановлено, що відповідач проживає окремо від дитини, матеріалами справи підтверджується щомісячне перерахування коштів на картковий рахунок дитини [PERSON] з період з червня 2022 року по червень 2023 року на загальну суму 162\~756 гривень. З довідки про доходи відповідача встановлено, що він є військовослужбовцем Управління СБУ у Волинській області, його заробітна плата в січні 2023 року становила 63517, 90 гривен, в лютому - квітні 2023 року - 71190, 40 гривень на місяць, в травні 2023 року 118848, 40 гривень. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 2744 гривня, з 1 грудня - 2833 гривні. Дитині [PERSON] , [INFO] , на день ухвалення рішення суду виповнилося 16 років. Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа, має офіційний дохід значного рівня, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. В ході судового розгляду позивач вказувала, що їй щомісячно потрібні кошти на утримання спільної доньки в розмірі 20-30 тисяч гривень. Однак, з чого саме складаються такі витрати позивач не вказала та не надала жодного доказу на їх обгрунтування. Таким чином, суд враховує те, що позивачем не надано суду жодного обґрунтування розміру аліментів, про стягнення якого заявлено позов. На підставі викладеного суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, часткове визнання відповідачем позову, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 1/8 частки від всіх видів доходу (заробітку) відповідача, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, що буде розумним, справедливим та зваженим, з огляду на спільний обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. Зважаючи на суму щомісячного заробітку відповідача гривневий еквівалент зазначеної частки (1/8) становитиме більше 9 тисяч гривень, що, на думку суду, є достатнім та розумним, враховуючи спільний обов`язків батьків утримувати неповнолітню дитину. Аліменти на дітей, за своєю правовою природою, є тією матеріальною складовою у правовідносинах з утримання дітей, за рахунок якої має бути забезпечено необхідний та достатній рівень життя та розвитку дитини (її проживання, харчування, виховання, навчання, розвиток та дозвілля). При цьому, з огляду на встановлений СК України спільний обов`язок з утримання дітей обома батьками, як матір`ю так і батьком має бути забезпечено (надано) однаковий (рівний, або приблизно рівний) матеріальний ресурс для цього. Стягнення аліментів на утримання дітей, з другого з батьків, з ким діти не проживають, не має, та в розумінні закону не може бути способом необґрунтованого збагачення того з батьків з ким проживають діти та відповідно надмірним тягарем для другого з батьків, з ким діти не проживають (боржника у аліментних правовідносинах). Вказані кошти (аліменти) мають виключно цільовий характер та не можуть використовуватись на цілі, які не пов`язані з матеріальними потребами дітей. При ухваленні рішення суд враховує, що закон визначає аліменти саме як кошти на утримання дитини, а тому встановивши значний розмір доходу відповідача, який може вимірюватись десятками, сотнями тисяч гривень, суд має встановити реальні потреби щодо належного утримання дитини і виходячи з цього визначати розмір частки доходів стягуваних з платника, яка при певних обставинах може фактично бути незначною, проте в грошовому еквіваленті абсолютно достатньою, розумною та справедливою. Суд вважає за доцільне, ухвалюючи рішення у даній справі, роз`яснити сторонам право звернення до суду в подальшому із позовом про зміну (збільшення, зменшення) розміру аліментів, у випадках, передбачених ст.192 СК України. Судом враховані всі встановлені та підтверджені в судовому засіданні обставини, що мають бути враховані при винесенні рішення про стягнення аліментів, відповідно до вимог\~ст.182 СК України. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 1073 гривні 60 копійок судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial