Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

15.05.2023 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 31.12.2011 вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 260. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені, відносини зіпсувались на ґрунті різних життєвих поглядів і різниці в характерах та поступово призвели до повного руйнування сімейних відносин. З 2022 року позивач та відповідач проживають окремо, спільне господарство не ведеться, будь-які почуття або спільні інтереси відсутні, тому збереження шлюбу неможливе. Ухвалою судді від 16.05.2023 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. Заяв по суті справи сторони до суду не подали. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. У заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом із повідомленням на адресу, яка є її зареєстрованим місцем проживання, та на адресу надання послуг, однак конверти повернулися на адресу суду з відміткою пошти від 30.05.2023 та від 29.06.2023 «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відповідач вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання у день проставлення вказаних відміток у поштових повідомленнях. Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомила, відзиву, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Враховуючи неявку сторін у судове засідання та з урахуванням положень ст. 223 ЦПК України суд вважав за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~ Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 25.04.2023 Кам`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 260, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.12.2011 (а.с. 18). У позовній заяві позивач зазначив, що від шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON] , [INFO] , проте, копії свідоцтва про народження дитини суду не надано. Шлюбні відносини між сторонами на даний час припинені у зв`язку з відсутністю почуттів та різних інтересів на життя. Майнового спору між сторонами немає, до примирення не прагнуть. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. \~ \~ \~ \~ За приписами ч. 3 ст.\~109\~СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому суд вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, у зв`язку із чим шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач під час реєстрації шлюбу не змінювала прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. \~ \~ \~ \~ Позивач не просив суд здійснити розподіл судових витрат, а тому дане питання судом не вирішується. На підставі викладеного,

Outcome: approved