Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

11.05.2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом та просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 всіх видів доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] є батьком їх сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач разом з відповідачем не проживає, спільного господарства не ведуть. Відповідач допомогу на утримання дитини не надає, працює в «Сужбі охорони громадського порядку Звягельської міської ради» на посаді вартівник та має постійний дохід. Тому вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Позивач у судове засідання не з`явилася. Подала заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] , [INFO] є сином відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). Відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від сплати аліментів, кошти на утримання стягуються в судовому порядку. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини не може бути покладено виключно на одну матір. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне її утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд вирішив позовні вимоги задовольнити та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 всіх видів доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення сином повноліття. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved