Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

У травні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул Іван Іванович про повернення безпідставно набутих коштів в якій позивач просив суд: -стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь [PERSON] безпідставно отримані кошти за виконавчим написом № 6586 від 17 лютого 2021 року, що були стягнуті в межах виконавчого провадження № [NUMBER], в сумі 23 807,95 грн. -стягнути з приватного виконавця виконавчого органу Київської області Крегул Івана Івановича на користь [PERSON] безпідставно отримані кошти - (витрати виконавчого провадження) в провадження в сумі 180 грн., винагороди приватного виконавця в сумі 2380, грн. загалом 2560,79 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 6586 про стягнення грошових коштів за період з 07.05.2020 по 30.11.2020 та задоволення вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», за кредитним договором № 003-29599-220812 від 22.08.2012 в розмірі 23 157,95 грн. та 650,00 грн. за вчинення виконавчого напису, який в подальшому визнано таким, що не підлягає виконанню. 04.03.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегул Іваном Івановичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису та постанову про стягнення з [PERSON] основної винагороди приватного виконавця у розмірі 10 % від суми заборгованості, що стягується за виконавчим документом, та плати за вчинення виконавчого напису в сумі 23 807,95 грн. У позовній заяві зазначено, що 10.06.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегулом Іваном Івановичем була винесена постанова про арешт коштів боржника та накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку [NUMBER] у межах суми звернення стягнені з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 27 183,35 грн. 08.07.2021 року з особового рахунку [PERSON] було знято 27 183,35 грн. зг.в/напису №6586 від 17.02.2021 ПН КМНО Хара Н.С. пост про стяг. осн. винаг. та мін. витрат ВП від 10.06.2021 ВП № [NUMBER]. 09.07.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегулом Іваном Івановичем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Позивачем зазначено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 листопада 2022 року у справі №761/26092/21, виконавчий напис № 6586 від 17.02.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, який зареєстрований в реєстрі за № 6586, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» грошових коштів за кредитним договором № 003-29599-220812 від 22.08.2012, таким, що не підлягає виконанню, а також понесені судові витрати. Рішення набрало законної сили 02.12.2022року. В обґрунтування позову, позивачем вказано, що в межах виконавчого провадження з метою примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №6586 від 17.02.2021 стягнуто з позивача грошові кошти у сумі 27 183,35 грн. 20.03.2023 року позивач звернулася до відповідача з листом-вимогою сплатити безпідставно набуті кошти у розмірі 27 183, 35 грн., однак на час звернення до суду із вказаним позовом позивачем грошові кошти отримано не було. Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом та позивач посилаючись на положення ст. 1212 ЦК України просить суд позов задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.05.2023 року було відкрито провадження в цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 20.06.2023 року (ЕП-17428) до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача просить відмовити в задоволені позовних вимог позивача. У відзиві зазначено, що у [PERSON] перед відповідачем була наявна заборгованість по кредитному договору №003-29599-2220812, яка була погашена в межах примусового виконання ВП [NUMBER] та на час погашення не заявляв претензій щодо наявної заборгованості так само, як і не оскаржував дії приватного виконавця чи стягуюча, а відтак виконав законне зобов`язання шляхом погашення по кредитній заборгованості. 11.07.2023 року до суду надійшов відзив приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула І.І. у якому останній просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У відзиві вказано, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київські області Крегул І.І. знаходилось виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису № 6586 від 17.02.2021 року, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, 04.03.2021 року було відкрито у вказане виконавче провадження. 09.07.2021 року на рахунок з обліку депозитних сум приватного виконавця надійшла сума грошових коштів у розмірі, достатньому для повного виконання з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження та суми боргу за виконавчим документом. В порядку статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем розподілено грошові кошти, а саме: - 625,61 гривня - витрати пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій; - 23807,95 гривень - перераховані стягувану в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом; - 2380,79 гривень - основна винагорода приватного виконавця. Постанова приватного виконавця про стягнення основної суми винагороди виноситься відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» разом із постановою про відкриття виконавчого провадження яка не оскаржується позивачем. Відповідачем зазначено, що 09.07.2021 року на підставі п. 9 ч. 1 с 39 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавця винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01.11.2022 рої] у справі № 761/26092,21, виконавчий напис № 6586 від 17.02.2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення заборгованості з [PERSON] визнано таким, що в підлягає виконанню. Приватним виконавцем вчинялися виконавчі дії в межах виконавчого провадження № [NUMBER] до набрання законної сили рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01.11.2022 року. У відзиві також зазначено, що виконавче провадження № [NUMBER] закінчена на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується в разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Позивач на час погашення заборгованості не заявляв претензій щодо заборгованості за виконавчим документом та не оскаржував дій приватного виконавця. Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, 30.06.2023 до суду надійшла заява позивача про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи. У відзиві відповідач просив суд розгляд справи проводити за відсутності відповідача. Відповідач Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул Іван Іванович в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 листопада 2022 року у цивільній справі № 761/26092/21 визнано виконавчий напис від 17.02.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, який зареєстрований в реєстрі за № 6586, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» грошових коштів за кредитним договором № 003-29599-220812 від 22.08.2012 таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 02.12.2022.. Вказаним рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 листопада 2022 року у цивільній справі № 761/26092/21 встановлено наступні обставини. Судом встановлено, що 17.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, було вчинено виконавчий напис № 6586 про звернення стягнення з з громадянки України, якою є [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №003-29599-220812 від 22.08.2012, укладеним зі ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі Договору №2241/К про відступлення прав вимоги, укладеного 07.05.2020 року, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Строк платежу за Кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 07.05.2022 року по 30.11.2020 року. Сума заборгованості становить - 23 157,95 грн., що складається з: - прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 15 941,10 грн.; - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 7 216,85 грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто плату в розмірі 650,00 грн. Загальна сума яка підлягає стягненню з Боржника на користь стягувача становить 23 807,95 грн. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З матеріалів справи вбачається, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегулом Іваном Івановичем від 04.03.2021 було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису №6586 виданого 17.02.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною. Так, 08.07.2021 року з особового рахунку [PERSON] було знято 27 183,35 грн. зг.в/напису №6586 від 17.02.2021 ПН КМНО Хара Н.С. пост про стяг. осн. винаг. та мін. витрат ВП від 10.06.2021 ВП № [NUMBER], що підтверджується фотокопією інформації про рух коштів. 09.07.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегулом Іваном Івановичем було закінчено виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису № 6586, виданого 17.02.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в загальному розмірі 23 807,95 грн., оскільки згідно платіжного доручення №2249 від 09.07.2021 рому сума боргу сплачена у повному обсязі відповідно до виконавчого документу, а тому у зв`язку із фактичним виконанням рішення в повному обсязі згідно виконавчого документа, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Як вбачається із відзив відповідача приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула Івана Івановича 09.07.2021 року на рахунок з обліку депозитних сум приватного виконавця надійшла сума грошових коштів у розмірі, достатньому для повного виконання з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження та суми боргу за виконавчим документом. В порядку статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем розподілено грошові кошти, а саме: - 625,61 гривня - витрати пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій; - 23807,95 гривень - перераховані стягувану в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом; - 2380,79 гривень - основна винагорода приватного виконавця. Таким чином, судом встановлено, що у виконавчому провадження виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису №6586 виданого 17.02.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною з позивача [PERSON] було стягнуто грошові кошти у розмірі 23807,95 грн. та перерахована на користь відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а також стягнуто та перераховано на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми О.О. грошові кошти у розмір 3006,40 грн. (625,61+2380,79), що визнається відповідачем приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегула І.І., як компенсація витрат виконавчого провадження та основна винагорода приватного виконавця. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.03.2016 року у справі №6-2491цс15, положення статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 року у справі №910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом (Касаційним господарським судом) в постановах від 02.08.2018 року у справі №910/15363/17 року, від 10.08.2018 року у справі №910/22442/16. Статтею 76 ЦПК України, визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України передбачено належність доказів належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсність обставини справи. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають знач для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. При цьому відповідно до частини 1 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи те, що правова підстава для стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відпала у зв`язку з визнанням виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 6586 від 17.02.2021 таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку, що стягнення з позивача на користь відповідача коштів в розмірі 23 807,95 грн. було безпідставним та підлягає стягненню на користь позивача. При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача приватного виконавця виконавчого органу Київської області Крегула Івана Івановича на користь [PERSON] безпідставно отримані кошти - (витрати виконавчого провадження) в провадження в сумі 180 грн., винагороди приватного виконавця в сумі 2380, грн. загалом 2560,79 грн., оскільки вказана сума була стягнута з позивача на підставі Закону України «Про виконавче провадження» на користь приватного виконавця, як основна винагорода та витрати виконавчого провадження. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих написів нотаріусів. Частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. З наведених норм права вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2020 по справі № 201/8493/18. Так, підставою для виникнення у боржника обов`язку зі сплати основної винагороди приватному виконавця та витрат виконавчого провадження є сам факт наявності відкритого виконавчого провадження, під час виконання якого приватний виконавець виконує обов`язки, покладені на нього Законом України «Про виконавче провадження». На час здійснення виконавчих дій, безпосередньо виконавчий напис №6586 від 17.02.2021 не був визнаний таким, що не підлягає виконанню. Суд зазначає, що виконавче провадження № [NUMBER] закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із повним фактичним виконаннят виконавчого документа, а відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується в разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Окрім того, позивачем в позовній заяві не зазначено та не надано доказів, що на час погашення заборгованості нею дії приватного виконавця були оскаржені і як наслідок, визначні в цій частині неправомірними. Враховуючи викладене, вказана сума у розмірі 2560,79 грн., яка стягнута з позивача, як витрат виконавчого провадження та основна винагорода приватного виконавця не може вважатись безпідставною набутою в розумінні ст. 1212 ЦК України, оскільки як уже було зазначено судом, вона була стягнута на підставі та відповідно норм Закону України «Про виконавче провадження». На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимоги та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти в розмірі 23 807,95 грн., що становить борг за виконавчим документом, який був перерахований на рахунок стягувача (Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»). Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 969,35 грн. (90,29 %) пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача.

Outcome: partial