Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

15 травня 2023 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] . Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона є донькою відповідача та у теперішній час навчається на 3 курсі денної форми навчання в «Миколаївському фаховому коледжі економіки та харчових технологій» за освітньою-професійною програмою готельно-ресторанна справа за рахунок місцевого бюджету (регіональне замовлення), термін її навчання з 01 вересня 2020 року по 31 січня 2024 року. Посилаючись на те, що після закінчення навчання в коледжі вона має намір продовжити навчання у вищому навчальному закладі та наданий час витрачає кошти на репетиторів для складання наступних вступних іспитів, а батько матеріальної допомоги на її утримання, у зв`язку з продовженням навчання, не надає, а також, що між ними добровільної угоди про сплату аліментів не досягнуто, просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 3500 грн. щомісячно на час навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-х років. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , є донькою відповідача, не працює, є студенткою, навчається на 3 курсі денної форми навчання в «Миколаївському фаховому коледжі економіки та харчових технологій» за освітньою-професійною програмою готельно-ресторанна справа за рахунок місцевого бюджету (регіональне замовлення), дата закінчення навчання 31 січня 2024 року. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] та довідкою за вих. № 65 від 21 квітня 2023 року, що видана «Миколаївським фаховим коледжем економіки та харчових технологій» (а.с. 13,17). Мати позивачки [PERSON] на теперішній час не працює, що підтверджується копією наказу ТОВ «АПК «Євгройл» від 31 березня 2022 року «Про призупинення дії трудового договору на період військового стану» (а.с. 19) Вирішуючи спір, суд оцінює докази з урахуванням вимог ст.ст. 77-81 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність позову є підставою для відмови у його задоволенні, а недоведеність заперечень тягне за собою протилежний результат. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Проаналізувавши сукупність доказів, наданих у справі, суд дійшов переконання, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, що ставить її в тяжке матеріальне становище та відсутність можливості належним чином забезпечувати свої потреби, а тому враховуючи те, що батьки зобов`язані забезпечити своїм дітям виховання та навчання, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки вона довела належними та допустимими доказами наявність у неї права на стягнення аліментів з відповідача в обсязі заявлених вимог, а останній свого обов`язку доказування не виконав та не надав до суду доказів, які б спростували твердження позивачки. При цьому, суд роз`яснює учасникам справи, що вони не позбавлені права у подальшому звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України. Крім того, у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved