Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Іванівської селищної ради Березівського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення, про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на ті обставини, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS] . Позивач є спадкоємицею першої черги за законом після смерті чоловіка . Постановою нотаріуса від 15.06.2023 №2468/02-31 позивачці відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину за законом на 22/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивачка в ході судового розгляду звернулася до суду із заявою про збільшення позовних вимог та просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити що її чоловіку належала на підставі договору купівлі-продажу вцілому 1 (одна) частина квартири [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягала. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи у їх відсутність, проти уточненого позову не заперечує та визнає в повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, забезпечивши сторонам сприяння всебічному, повному з`ясуванню обставин справи вирішив справу на підставі наступних доказів наданих сторонами та дослідивши письмові матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити виходячи з наступного. Так судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Останнім місцем проживання спадкодавця та місцем відкриття спадщини є смт. Іванівка, Березівського району Одеської області, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Іванівської селищної ради Одеської області. Позивачка [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON] факт перебування у шлюбі підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. Інші спадкоємці донька померлого [PERSON] та [PERSON] від своїх часток у спадщині, яка залишилась після смерті батька [PERSON] відмовились на користь позивачки їх матері [PERSON] . Зазначене підтверджується дослідженими судом копіями матеріалів спадкової справи. Позивач у встановлений законом строк спадщину, що підтверджується документами із копії спадкової справи. Постановою нотаріуса від 15.06.2023 №2468/02-31 позивачці відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину за законом на 22/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Підстава відмови: відповідно до договору купівлі-продажу не зрозуміло, який об`єкт нерухомого майна набувався спадкодавцем : 22/100 частини будинку чи квартира [ADDRESS] , яка має складати цілий об`єкт , що відповідно не дає можливості встановити склад спадкового майна. Судом встановлено, що правовстановлюючим документом померлого [PERSON] на належне йому майно, є договір купівлі-продажу, посвідчений 12 лютого 1993 року [PERSON] державним нотаріусом Іванівської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №360. Відповідно до змісту вказаного договору виконком Іванівської селищної ради народних депутатів продав, а [PERSON] купив 22/100 частин будинку, що знаходиться в [ADDRESS] з надвірними будівлями. Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації була проведена реєстрація в 22/100 частин будинку, про що зроблений запис в реєстрову книгу. Проте згідно ордеру № 000966 серії ЛА від 22.12.1989 року, довідки про вартість квартири, квитанцією до приходного касового ордеру № 57, акту №146 від 15.05.1992 року, реєстраційного посвідчення [PERSON] володів квартирою а не 22/100 частинами житлового будинку. Частиною першою ст.382 ЦК України передбачено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Правові ознаки квартири та житлового будинку містить Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, затверджений наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 р. N 507, Державні будівельні норми України - ДБН В.2.215-2005 «Житлові будинки. Основні положення», затверджені Наказом Держбуду України від 18 травня 2005 р. № 80. Квартира це житлове споруда, яка складається з декількох кімнат, володіє окремим входом і набором необхідних інженерних систем (опалення, каналізація, вентиляція). Розташовується в окремому блоці, де з нею сусідить ще кілька таких приміщень. Інженерні системи квартири є централізованими: це стосується водопостачання, опалення, електрики. У квартирі є елементи, що знаходяться у спільному домоволодінні, якщо ними користується кілька власників одночасно (труби, коридори, сходи). Той факт, що [PERSON] володів на праві власності саме квартирою, а не 22/100 частинами житлового будинку підтверджується: - \~ \~ \~ \~технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] , виготовленим КП «Іванівське районне бюро технічної інвентаризації станом на 22 травня 2023року; На другому аркуші технічного паспорту зазначається план квартири, а на четвертому аркуші технічна характеристика квартири: квартира посімейного, спільного заселення розташована на ІІ-му поверсі ІІ-поверхового будинку та складається з 3-х кімнат житловою площею 53,9 кв.м, загальною площею 76,5 кв.м.; - \~ \~ \~ \~-довідкою-характеристикою №143 від 22 травня 2023 р. КП «Іванівське районне бюро технічної інвентаризації»; - \~ \~ \~ \~-копією ордеру № 000966 серії ЛА від 22.12.1989 та копіями квитанцій №57 до приходного касового ордеру; - \~ \~ \~ \~довідкою про місце проживання. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту, а саме що померлому [PERSON] належить на праві власності саме квартира вцілому (ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання), а не 22/100 частини житлового будинку, має юридичне значення для позивача, оскільки впливає на його правомочність як спадкоємця. Іншого порядку встановлення факту, окрім судового, не існує. Усунути недоліки не можливо після смерті [PERSON] , оскільки відповідно до ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Отже судом встановлено, що до складу спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] входить квартира [ADDRESS] . Згідно із ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 ст.16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового; або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, визнання права (п.1 ч.2 цієї статті). Таким чином, власник або інша заінтересована особа мають право звернутися до суду за забезпеченням прав власності, пов`язаних з усуненням перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцеві здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права володіння та розпорядження майном. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, а відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України у разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. В разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності якого не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку відповідно до роз`яснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 р. №19-32/319 Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна Отже враховуючи ту обставину, що позивачка в нотаріальному порядку не може реалізувати свої спадкові права, судом встановлено законність підстав для її спадкування в судовому порядку , тому суд вважає, що позивачкою свої позовні вимоги доведені в повному обсязі. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Таким чином, беручи до уваги вищезазначене, враховуючи ту обставину, що відповідач не заперечував проти позовних вимог, ту обставину, що позивач прийняв спадщину після смерті чоловіка у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права, суд доходить висновку, що право позивача на оформлення спадщини підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання. За таких обставин суд вважає за можливе позовну заяву [PERSON] до Іванівської селищної ради Іванівського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Outcome: approved