Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

17.05.2023 року до суду звернувся представник Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району Грянистий В. як Орган опіки та піклування в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , з позовом до [PERSON] , третя особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про позбавлення батьківських прав. 18.05.2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання. 10.07.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. В обґрунтування позову зазначили, що відповідач [PERSON] місця реєстрації в м. Запоріжжі не має, останнє відоме місце проживання за адресою: [ADDRESS] в КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Затишна домівка». Вона має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який перебуває на обліку у службі у справах дітей Запорізької міської ради з 17.08.2021 року, як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах. По відношенню до сина [PERSON] є одинокої матір`ю (відомості про батька записані зі слів матері згідно ч.1 ст.135 СК України, довідка від 09.12.2021 року № 2911/21.14-25, актовий запис № 235). [PERSON] самоусунулася та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не працює, веде асоціальний спосіб життя, схильна до бродяжництва, постійного місця проживання не має, мігрує по території Дніпровського району. 16.03.2021 року листом Запорізький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді звернувся до служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з клопотанням про направлення до КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Затишна домівка» [PERSON] , яка опинилася у складних життєвих обставинах, власного житла не має, не працює у зв`язку з вагітністю. З 19.03.2021 року по 16.08.2021 року остання знаходилася у К3 «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Затишна домівка». За час перебування в закладі [PERSON] не змогла вмотивовано пояснити як та де планує жити після завершення дії договору про надання комплексу соціальних послуг в закладі. У зв`язку з закінченням терміну дії договору про надання соціальних послуг 16.08.2021 року, а сума соціальних виплат, які мала отримувати [PERSON] недостатня для винайму житла та забезпечення себе та дитини усім необхідним, жінці було рекомендовано для вирішення проблем з житлом написати заяву про зарахування дитини до КУ ЗОСБД «Сонечко» ЗОР. 12.08.2021 року [PERSON] звернулася з заявою до районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про влаштування дитини до КУ ЗОСБД «Сонечко» ЗОР на термін до усунення складних життєвих обставин. Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Дніпровському району Запорізької міської ради було видано розпорядження від 16.08.2021 року «Про доцільність влаштування малолітнього [PERSON] на цілодобове перебування до закладу, який здійсню інституційний догляд і виховання дітей». Згідно листа від 04.10.2021 року КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної допомоги» ЗОР [PERSON] за направленням Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 12.08.2021 року була прийнята на тимчасове проживання до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної допомоги» ЗОР. Згідно договору про надання соціальних послуг вона отримала послуги соціального консультування, психологічну підтримку, послуги тимчасового проживання, харчування, на час перебування в центрі [PERSON] була працевлаштована, мала складний несталий графік. 11.01.2022 року [PERSON] надала пояснення відділу служби, в якому повідомила, що не може забрати дитину у зв`язку з тим, що складні життєві обставини не усунені та просить подовжити термін перебування дитини ще на шість місяців. 23.02.2022 року [PERSON] надана пояснення відділу служби, в якому повідомила, що з 21.02.2022 року вона винаймає кімнату за адресою: [ADDRESS] на шість місяців, шукає роботу та планує забрати дитину. 23.02.2022 року відділом служби було направлено запит до відділу по Вознесенівському району служби (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради щодо надання акту обстеження житлово-побутових умов за цією адресою. 12.04.2022 року отримано відповідь, в якій зазначено, що двері ніхто не відчинив, на залишене запрошення не з`являються, за інформацією відділу за цією адресою мешкала родина [PERSON] , в якій виховується троє дітей, які перебували на профілактичному обліку у відділі, на даний час родина виїхала до Польщі у зв`язку з воєнними діями в Україні. Згідно листа КУ ЗОСБД «Сонечко» ЗОР від 30.01.2023 року малолітній [PERSON] перебуває в установі з 06.09.2021 року по теперішній час. У зв`язку з воєнними діями дитину разом з іншими вихованцями було евакуйовано до КЗ ЛОР «Будинок дитини №2 для дітей з ураженням ЦРС та психіки» ( [ADDRESS] ). За час перебування дитини в будинку « Сонечко » з 06.09.2021 року по 23.02.2022 року [PERSON] періодично телефонувала та особисто відвідувала сина, останній раз 23.02.2022 року. З 23.02.2022 року по день евакуації (14.04.2022 року) [PERSON] не телефонувала, з питаннями з приводу можливостей повернення сина в біологічну родину до адміністрації будинку дитини не зверталася, сина не відвідала жодного разу, умовами проживання, станом здоров`я, нагальними потребами дитини не цікавилася, матеріально дитину не підтримувала. Усних чи письмових запитів щодо своєї дитини, його місця перебування та подальшої долі від [PERSON] чи інших осіб на адресу будинку дитини не надходило. Прохали позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись малолітня дитина, аліменти у розмірі 1/3 частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову; внести зміни до актового запису про народження дитини у відповідності до рішення суду; судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явився, 07.08.2023 року представник [PERSON] подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала, прохала ухвалити рішення в інтересах дитини. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення, які повернуто до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» та оголошення про виклик на офіційному сайті Судової влади України, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала. В судове засідання представник третьої особи: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у відсутність представника не надали. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У зв`язку з наведеним, суд на підставі ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в с. Новоуспенівка Веселівського району Запорізької області народилася відповідач - [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] від 07.07.2020 року, орган видачі 2318. [PERSON] зареєстрованого місця проживання на території м. Запоріжжя не має, останнє відоме місце проживання за адресою: [ADDRESS] в КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Затишна домівка». [INFO] у [PERSON] народилася дитина - син [PERSON] , актовий запис №235, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.04.2021 року, виданого Дніпровським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). [PERSON] є одинокої матір`ю, відомості про батька записані зі слів матері згідно ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується копією довідки від 09.12.2021 року № 2911/21.14-25, та копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 20.04.2021 року. [PERSON] самоусунулася та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не працює, веде асоціальний спосіб життя, схильна до бродяжництва, постійного місця проживання не має, мігрує по території Дніпровського району м. Запоріжжя. 16.03.2021 року листом № 691/03-Щ Запорізький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді звернувся до служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з клопотанням про направлення до КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Затишна домівка» [PERSON] , яка опинилася у складних життєвих обставинах, власного житла не має, не працює у зв`язку з вагітністю. З 19.03.2021 року по 16.08.2021 року остання знаходилася у К3 «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Затишна домівка». За час перебування в закладі [PERSON] не змогла вмотивовано пояснити як та де планує жити після завершення дії договору про надання комплексу соціальних послуг в закладі. У зв`язку з закінченням терміну дії договору про надання соціальних послуг 16.08.2021 року, а недостатності суми соціальних виплат, які мала отримувати [PERSON] для винайму житла та забезпечення себе та дитини усім необхідним, жінці було рекомендовано для вирішення проблем з житлом написати заяву про зарахування дитини до КУ ЗОСБД «Сонечко» ЗОР. 12.08.2021 року [PERSON] звернулася з заявою до районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про влаштування дитини до КУ ЗОСБД «Сонечко» ЗОР на термін до усунення складних життєвих обставин. Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Дніпровському району Запорізької міської ради було видано розпорядження від 16.08.2021 року №533р «Про доцільність влаштування малолітнього [PERSON] на цілодобове перебування до закладу, який здійсню інституційний догляд і виховання дітей». Згідно листа від 04.10.2021 року № 219 КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної допомоги» ЗОР [PERSON] за направленням Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 12.08.2021 року № 2437/03-Д була прийнята на тимчасове проживання до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної допомоги» ЗОР (наказ від 20.09.2021 року № 77/01). Згідно договору про надання соціальних послуг вона отримала послуги соціального консультування, психологічну підтримку, послуги тимчасового проживання, харчування, на час перебування в центрі [PERSON] була працевлаштована, мала складний несталий графік. 11.01.2022 року [PERSON] надала пояснення відділу служби, в якому повідомила, що не може забрати дитину у зв`язку з тим, що складні життєві обставини не усунені та просить подовжити термін перебування дитини ще на шість місяців. 23.02.2022 року [PERSON] надана пояснення відділу служби, в якому повідомила, що з 21.02.2022 року вона винаймає кімнату за адресою: [ADDRESS] на шість місяців, шукає роботу та планує забрати дитину. 23.02.2022 року відділом служби було направлено запит до відділу по Вознесенівському району служби (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради щодо надання акту обстеження житлово-побутових умов за цією адресою. 12.04.2022 року отримано відповідь, в якій зазначено, що двері ніхто не відчинив, на залишене запрошення не з`являються, за інформацією відділу за цією адресою мешкала родина [PERSON] , в якій виховується троє дітей, які перебували на профілактичному обліку у відділі, на даний час родина виїхала до Польщі у зв`язку з воєнними діями в Україні. Згідно листа КУ ЗОСБД «Сонечко» ЗОР від 30.01.2023 року № 00725 малолітній [PERSON] перебуває в установі з 06.09.2021 року по теперішній час. У зв`язку з воєнними діями дитину разом з іншими вихованцями було евакуйовано до КЗ ЛОР «Будинок дитини №2 для дітей з ураженням ЦРС та психіки» ( [ADDRESS] ). За час перебування дитини в будинку « Сонечко » з 06.09.2021 року по 23.02.2022 року [PERSON] періодично телефонувала та особисто відвідувала сина, останній раз 23.02.2022 року. З 23.02.2022 року по день евакуації (14.04.2022 року) [PERSON] не телефонувала, з питаннями з приводу можливостей повернення сина в біологічну родину до адміністрації будинку дитини не зверталася, сина не відвідала жодного разу, умовами проживання, станом здоров`я, нагальними потребами дитини не цікавилася, матеріально дитину не підтримувала. Усних чи письмових запитів щодо своєї дитини, його місця перебування та подальшої долі від [PERSON] чи інших осіб на адресу будинку дитини не надходило. Згідно Висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] , затвердженого 16.05.2023 року районною адміністрацією Запорізької міської ради по Дніпровському району, беручи до уваги, що [PERSON] неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до сина, права та інтереси якого повинні бути захищені у встановленому законом порядку, з метою захисту його прав та інтересів, вважають за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Суд, задовольняючи позов в повному обсязі, виходить з наступного. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст.9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно ч.4,5,6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи . Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готування її до самостійного життя, батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Відповідно ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах ВС (ч.4 ст.263 ЦПК України). Так, у Постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню пункту 2 ч.1 ст.164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Судом встановлено, що до суду звернувся позивач - Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як Орган опіки та піклування в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , з позовом до матері дитини - [PERSON] про позбавлення батьківських прав відповідно ст.165 СК України з підстави, передбаченої ч.1 п.2 ст.164 СК України, а саме ухилення матері від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Суд доходить висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з ним; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання освіти, тобто взагалі не приймає участі у його вихованні з 23.02.2022 року, коли дитину евакуювали з КУ ЗОСБД «Сонечко» ЗОР до КЗ ЛОР «Будинок дитини №2 для дітей з ураженням ЦРС та психіки» у зв`язку з воєнними діями на території України. Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина знайшов своє підтвердження в судовому засіданні під час встановлення обставин та перевірки їх доказами і підтверджується наданими суду письмовими доказами, які суд вважає достовірними, належними та допустимими. Тому, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, з огляду на те, що відповідач свідомо ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дитини, причому робить це без поважних причин. При цьому, суд враховує, що відповідач з 23.02.2022 року не зверталася з питаннями з приводу можливостей повернення сина в біологічну родину до адміністрації будинку дитини, сина не відвідала жодного разу, умовами проживання, станом здоров`я, нагальними потребами дитини не цікавилася, матеріально дитину не підтримувала, усних чи письмових запитів щодо своєї дитини, його місця перебування та подальшої долі від неї чи інших осіб на адресу будинку дитини не надходило. Також, за інформацією органу опіки та піклування відповідач веде асоціальний спосіб життя, постійного місця проживання та роботи не має, схильна до бродяжництва, мігрує по території Дніпровського району м. Запоріжжя. Крім того, відповідно ч.1,8 ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач відзив на позов не подала, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно ч.1 ст.76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами частин першої, п`ятої та шостої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, виходить з того, що відповідач після позбавлення батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, а тому суд відповідно ч.3 ст.166 СК України приймає рішення про стягнення аліментів на сина з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому суд стягує з відповідача аліменти на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись малолітня дитина [PERSON] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.05.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, суд вважає, що наявні матеріали справи свідчать про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено вимоги позивача в повному обсязі, і позивач звільнений від сплати судового збору, то з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved