Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-20 00:00:00

14.07.2023р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в системі «Електронний суд» надійшла заява [PERSON] (заінтересована особа - Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території (заява підписана представником заявника - адвокатом Кірічком В.В.). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 17.07.2023р. заява була залишена без руху, а 19.07.2023р. недоліки заяви усунуто. Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 19.07.2023р. заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.№30). В обґрунтування вимог представник заявника - адвокат Кірічок В.В. (діє на підставі ордеру від 14.07.2023р. - а.с.№21) посилався на те, що [INFO] у м. Токмак Запорізької області помер батько заявника. Заявник отримав лікарське свідоцтво про смерть та довідку про причини смерті, однак цей документ не може бути прийнятий заінтересованої особою, оскільки не відповідає формі, визначеній МОЗ України, у зв`язку з чим державна реєстрація смерті неможлива. Просив встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Токмаку Пологівського району Запорізької області через хронічну недостатність кровообігу, кардіосклероз, ішемічну хворобу серця. У своїй заяві про встановлення факту, адвокат Кірічок В.В. просив розглянути справу за його відсутності (а.с.№ 5). Представник заінтересованої особи - Соборного відділу ДРАЦС у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) в судове засідання 21.07.2023р. не з`явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази (а.с.№33), про причини неявки суд не сповістив. У відповідності до ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглянув справу в судовому засіданні 21.07.2023р. за відсутності обох сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Законом України від 21.04.2022р. «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» були внесені зміни до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Зокрема, згідно із п.7 ст.1-1 Закону, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022р. № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Зокрема, до вказаного переліку належить Токмацька міська територіальна громада з 26.02.2022р. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 цього Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва народження від 25.03.1970р., виданого Міськбюро ЗАГС м. Токмака Запорізької області (а.с.№7). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який на момент смерті був зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] та причиною смерті згідно довідки про причину смерті від 06.07.2023р. зазначена хронічна недостатність кровообігу, кардіосклероз, ішемічна хвороба серця (а.с.№12-13). Заявник позбавлений можливості отримати уповноваженим органом свідоцтво про смерть, оскільки у нього наявні лише документи, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що заявником надані документи, які свідчать про смерть його батька [PERSON] і реєстрація смерті останнього органом державної реєстрації актів цивільного стану неможлива через об`єктивні причини, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги заяви [PERSON] та встановити факт смерті його батька [PERSON] , [INFO] , чоловічої статі, уродженця м. Токмака Запорізької області, громадянина України, який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та помер [INFO] у м. Токмаку Запорізької області внаслідок хронічної недостатності кровообігу, кардіосклерозу, ішемічної хвороби серця. При ухваленні рішення судом також враховано, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) зазначав, що «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного». Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». Рішення відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень п. 16 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» для даної категорії справи судовий збір не справляється. На підставі викладеного,

Outcome: approved