Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 08 липня 2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Дитина мешкає разом з позивачем, відповідач мешкає окремо від позивача з дитиною, матеріальної допомоги на дитину не надає. На теперішній час дитина хворіє та потребує постійних додаткових витрат на лікування. Дитина хворіє з 21 вересня 2014 року, що відображено в її медичній картці. За призначенням лікарів позивач постійно купує необхідні медикаменти для дитини, вартість яких щомісячно складає 10140,44 грн. Доходи позивача не дозволяють їй забезпечити необхідне лікування дитини. Батько дитини працевлаштований, інших дітей на утриманні не має, тому має змогу надати додаткову допомогу на лікування дитини. Просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь додаткові витрати на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі половини додаткових витрат, які необхідні на лікування дитини, що складають 5070, 22грн., щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Позивачка [PERSON] повідомлена належним чином про дату та час розгляду справи в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] , повідомлений про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи, розгляд без участі до суду не надав. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. Враховуючи вищевикладене, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Ухвалою суду від 02.08.2023 року вирішено питання про розгляд справи в заочному порядку. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 липня 2006 року, 25 квітня 2023 року шлюб між подружжям було розірвано, про що свідчить рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області датоване 25 квітня 2023 року, яке набрало законної чинності. Від цього шлюбу у сторін [INFO] народилась дочка [PERSON] , про що складено актовий запис за № 722 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області. Судовим наказом Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 березня 2023 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Матеріали справи містять медичні висновки про захворювання дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2648, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в ДУ «Інститут неврології, психіатрії та наркології» в період з 29 серпня 2018 року по 14 вересня 2018 року з діагнозом: Енцефаліт Расмуссена , часті прості парціальні епілептичні припадки на тлі хронічної уповільненої герпетичної інфекції. Згідно з випискою із медичної картки стаціонарного хворого від 07 жовтня 2019 року, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в КЛПЗ «Міська дитяча лікарня» м. Слов`янська в період з 19 вересня 2019 року по 24 вересня 2019 року з діагнозом: Енцефаліт Расмуссена , часті прості парціальні епілептичні припадки на тлі хронічної уповільненої герпетичної інфекції. Згідно з медичним висновком №58/3 про дитину-інваліда віком до 18 років від 04 серпня 2020 року [PERSON] має статус дитини-інваліда, висновок дійсний до 29 липня 2026 року, дата переогляду 29 червня 2026 року. Згідно з випискою із медичної картки стаціонарного хворого, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в КЛПЗ «Міська дитяча лікарня» м. Слов`янська в період з 05 квітня 2020 року по 13 квітня 2020 року з діагнозом: Енцефаліт Расмуссена, судомний стан. Згідно з випискою із медичної картки стаціонарного хворого від 03 липня 2020 року, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в КЛПЗ «Міська дитяча лікарня» м. Слов`янська в період з 20 червня 2020 року по 26 червня 2020 року з діагнозом: Енцефаліт Расмуссена , часті прості парціальні епілептичні припадки на тлі хронічної уповільненої герпетичної інфекції. Згідно з випискою із медичної картки стаціонарного хворого від 20 січня 2020 року, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в КЛПЗ «Міська дитяча лікарня» м. Слов`янська в період з 05 січня 2020 року по 10 січня 2020 року з діагнозом: Енцефаліт Расмуссена, судомний стан. Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 661, [PERSON] лікувалася у відділенні крапельних інфекцій обласниої дитячої клінічної лікарні у період з 14.03.2023 року з діагнозом: Енцефаліт, судомний синдром, гипертонічні судоми. Лікарем було призначено лікування у вигляді вживання ліків, а саме: діакарбу, аспаркаму протягом 2 місяців. Відповідно до висновку дитячого лікаря - невролога від 08.04.2023 року, останній провів огляд дитини [PERSON] , яка звернулася до лікаря із скаргами на щоденні судоми зліва( руки та ноги), порушення ходи, лікарем рекомендовано вживати: левіцитам, оксапін, карбалекс, топіромакс, метіпред. При почащенні нападів - клоназепам. Відповідно до висновку диятчого лікаря - невролога від 11.04.2023 року, останній провів огляд дитини [PERSON] , яка звернулася до лікаря із скаргами на щоденні судоми зліва (руки та ноги) з падінням та втратою свідомості, порушення ходи, лікарем рекомендовано вживати ліки: левіцитам, оксапін, карбалекс, топіромакс, метіпред. При почащенні нападів - клоназепам. Крім цього в судовому засіданні було досліджено копії лікарських направлень, а саме: 20.04.2023 - Електроенцефалографія, планове відвідування ендокринолога. В судовому засіданні також було досліджено чеки про сплату на таксі, з яких вбачається, що позивачка відвозила дитину до лікарні по маршруту з місця свого проживання, а саме у період з 03.04.2023 року по 26 квітня 2023 року. Загальна сума склала: 1174 грн. Крім цього в судовому засіданні було досліджено докази, а саме квитанції про оплату житлово - комунальних послуг за місцем проживання позивачки з дитиною [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про доходи, наданої Донбаським державним педагогічним університетом, загальна сума доходу [PERSON] за період з серпня 2022 року по січень 2023 року склала 26 899,75 грн. Згідно із довідкою переселенця № 7726-5002617411 [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно із довідкою переселенця № 7726-5002617440 [PERSON] , [INFO] , є внутрішньо переміщеною особою, та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Рішенням комісії НПУ з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників НПУ від 22 вересня 2017 року за №6/І/V/172, [PERSON] надано статус учасника бойових дій, та на підставі посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17.04.2023 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини частково задовільнено, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 7 980,83 грн. Суд приймає до уваги наданий позивачкою розрахунок додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 7558,46 грн. а саме на придбання ліків в аптеці, що підтверджується банківськими чеками та виписками з додатку «Приватбанк». Крім цього суд приймає до уваги чеки на сплату таксі у розмірі 1134 грн. за маршрутом вул. Івана Котляревського, м. Чернівці (місце проживання позивачки із дитиною) - [ADDRESS] (місце знаходження лікарні), що є беззаперечним доказом того, що ці витрати пов`язані саме із проїздом дитини до лікувального закладу та у зворотному напрямку. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (частина перша статті 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину, суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі. До особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначаються за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ч.2 ст.185 СК України). Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч. 3 ст. 185 СК України). У п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд Довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, з виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2648, вбачається, що [PERSON] встановлено діагноз: Енцефаліт Расмуссена , часті прості парціальні епілептичні припадки на тлі хронічної уповільненої герпетичної інфекції, та з наданих медичних документів вбачається періодичне проходження дитиною лікування в умовах стаціонару. Позивачка в своєму позові вказує, що кожного місяця вона витрачає на лікування дочки 10140,44 грн. тому просить стягнути з [PERSON] на її користь додаткових витрати у розмірі 5070,22 грн., щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Суд погоджується із витратами на лікування дитини понесеними позивачкою у розмірі у розмірі 7558,46 грн, що підтверджується належними та допустимими доказами. Крім цього, суд погоджується із витратами понесеними позивачкою на проїзд у таксі до лікарні, обґрунтований тим, що дитина користуватися загальновживаним транспортом не може, оскільки у неї порушена хода, гіпотрофія лівої гомілки, парез лівої частини тіла (підтвержденно діагнозами, зазначено у схемі лікування); протікання хвороби супровождується частою втратою свідомості, що підтверджується встановленним діагнозом, заначено у схемі лікування, відповідно, вона може впасти на проїжджій частині, що тягне за собою загрозу для життя дитини, витрати на таксі становлять 1134 грн. Однак, позивачка відносить до додаткових витрат на дитину також сплату за комунальні послуги та оренду житла, посилаючись на те, що вони з дитиною винаймають квартиру у м. Чернівці, та вона несе додаткові витрати у зв`язку із цім. Однак суд вважає за необхідне вказати на те, що оплата комунальних послуг та оренда житла у даному випадку не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, а тому такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. При цьому позивачем не доведено, що такі витрати не покриваються за рахунок аліментів, які сплачує відповідач на утримання дитини. Крім цього, суд не може погодитися із вимогами [PERSON] щодо стягнення додаткових витрат на перед (щомісяця) до повноліття дитини, на придбання ліків дитині, оскільки [PERSON] не доведено ті обставини, що саме такими лікарськими препаратами в подальшому буде проводитися лікування, оскільки від перебігу хвороби лікування може корегуватися, не визначено тривалість такого лікування. Зазначені обставини не дають суду підстав для стягнення на перед (щомісяця) додаткових витрат на дитину, на користь позивача, оскільки вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, тощо. Отже, понесені позивачем додаткові витрати на дитину становлять 8692,46 грн., та підтверджуються належними та допустимим доказами, вказаний розмір обґрунтований та відноситься до додаткових витрат на утримання дитини, які викликані особливими обставинами, та 1/2 частина їх вартості повинна бути відшкодована відповідачем на користь позивача. Відмова суду в задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат щомісяця не позбавляє позивача права звернення до суду після фактичного понесення додаткових витрат на дитину. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем було доведено факт того, що вона дійсно несе додаткові витрати на [PERSON] , пов`язані з лікувальними заходами. Відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження відсутності у нього реальної можливості нести додаткові витрати на дитину. Таким чином, вимоги позивача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, пов`язані з лікуванням підлягають частковому задоволенню на суму 4346,23 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про оплату додаткових витрат на дитину. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (з відповідними змінами) за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03 листопада 2022 року № 2710-IX, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2023 року складає 2684,00 грн. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 4346,23 грн. Процентне співвідношення задоволених вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини становить 85,72 % (4346,23 грн. - задоволені вимоги) / (5070,22 грн. - заявлені позовні вимоги )*100%), тому з відповідача - [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 920,28 грн. (1 073,60 грн. * 85,72%) за вимоги майнового характеру. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial