Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

У позовній заяві позивач посилалась на те, що 28.09.2014 між нею та відповідачем було укладено шлюб, який 08.11.2016 рішенням суду було розірвано. Ушлюбі в сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, з 2016 року не відвідує дитину, не цікавиться її здоров`ям, успіхами у навчанні, матеріально та морально не підтримує дитину. З самого народження донька проживає лише з матір`ю, яка в повному обсязі забезпечує гармонійний розвиток дитини, матеріальне утримання, умови проживання, надає моральну та психологічну підтримку, сприяє формулюванню культурного світогляду. На підставі викладеного позивач просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його доньки [PERSON] , стягнути з відповідача судові витрати на користь позивача. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з викладених в позовній заяві підстав. Додатково пояснила, що відповідач веде аморальний спосіб життя, притягувався до кримінальної відповідальності і відбував покарання у місцях позбавлення волі, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Позивач заперечила проти надання пояснень дитиною в судовому засіданні, оскільки це може негативно на неї вплинути і нанести їй психологічну травму, зважаючи на ставлення батька до неї. Пояснила, що не перешкоджала спілкуванню батька із дитиною, навпаки, сприяла цьому, дитина раніше бажала спілкуватися і з батьком, однак батько життям доньки не цікавився, не виявляв бажання регулярно спілкуватися із дитиною, і таке нехтування дитиною спричиняє їй душевні страждання. Зазначила, що пояснила дитині, що оскільки батько не бере участі у її житті, тому матір хоче на документальному рівні відповідати за дитину сама, і оформлює одноосібну відповідальність за дитину через суд, на що дитина заперечень не висловила, а погодилася, що матері так буде легше. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити. Пояснив, що мати перешкоджала йому у спілкуванні з дитиною, а саме не казала йому, щоб він прийшов до дитини, а він не знав коли приходити, було таке, що приходив, але їх не було вдома, позивач блокувала номер мобільного телефону, тому він не міг зв`язатися із нею. У навчальний заклад з метою відвідування дитини відповідач не приходив. Пояснив також, що не звертався до жодних компетентних органів стосовно чинення матір`ю перешкод у спілкуванні із дитиною. Зазначив, що перебував у місцях позбавлення волі близько півтора року в період 2016-2017 років, визнав, що притягувався до адміністративної відповідальності. Відповідач також подав письмові заперечення проти позову, у яких зазначив, що дійсно після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачкою, однак за рішенням суду з нього на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки. Зазначив, що аліменти сплачує по мірі своїх доходів, оскільки офіційно не працевлаштований. Крім цього, оскільки відсутні підстави щодо позбавлення батьківських прав, передбачені статтею 164 СК України, тому вважає, що не може бути позбавлений батьківських прав. Також зазначив, що позивач створює перешкоди в спілкуванні з дитиною, у зв`язку з чим він має намір звернутись до Служби у справах дітей з метою визначення порядку участі у вихованні дитини. Від служби у справах дітей надійшов до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. У судове засідання представник служби у справах дітей не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву з проханням розгляд справи провести без її участі. Враховуючи обґрунтовані заперечення матері щодо заслуховування думки дитини у судовому засіданні і вік дитини, судом було прийнято рішення не викликати дитину для опитування у судовому засіданні. Судом встановлені такі обставини. У сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим повторно 22.11.2019 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 08.11.2016 за рішенням суду. [PERSON] прізвище змінено на дошлюбне « [PERSON] ». У зв`язку із реєстрацією шлюбу 19.08.2022 із [PERSON] , [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Зазначені обставини підтверджуються заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2016 у справі №127/17589/16-ц, та даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 19.08.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2016 у справі №127/15032/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.07.2016 і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, починаючи з 13.07.2016 і до досягнення дитиною трьох років. Заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за виконавчим листом №127/15032/16-ц, виданим 22.11.2016 Вінницьким міським судом Вінницької області, станом на 30.01.2023 становить 160873,70 гривень. Зазначене підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, здійсненим державним виконавцем А. Геворгян у виконавчому провадженні [NUMBER]. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Вінницької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав батька [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Крім цього, у висновку зазначено, що дитина [PERSON] , була прситуня на засідання комісії зі слів [PERSON] її батька звати [PERSON] ,зі свтами він її не вітає, не пам`ятає, коли з нми бачились У процесі співбесіди дівчина повідомила, що з батьком [PERSON] зустрічалась в парку минулого року. Дитина зазначила, що батько не вітає її з днями народження та святами, подарунки не дарує, до школи жодного разу не приходив, матеріально не допомагає. Пунктами 1, 2 статті 3, пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з статтею 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з частиною 1 статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (частина 2 статті 166 Сімейного кодексу України). За змістом статті 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Оцінивши надані позивачем докази, які відповідачем не спростовані, зокрема щодо систематичної несплати аліментів, що свідчить про відсутність турботи про дитину, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, який є достатньо обґрунтованим і узгоджується з наявними у матеріалах справи доказами, з огляду на те, що доводи відповідача не містять посилань на обставини, які свідчать про чинення матір`ю перешкод батькові у спілкуванні із дитиною та участі у її вихованні, враховуючи, що протягом більш ніж шести років після розірвання шлюбу відповідач не вживав заходів для належного виховання дитини, хоча об`єктивних перешкод цьому не встановлено, притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, що підтверджує його байдуже ставлення до того, який приклад він подає дитині, суд дійшов висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками батька, тобто ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав, що відповідатиме інтересам дитини. Відповідач мав достатньо часу з часу розірвання шлюбу, відбувши покарання у місцях позбавлення волі, для зміни своєї поведінки в кращу сторону, однак цього не зробив. Сам лише факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. Отже, позов слід задовольнити і позбавити відповідача батьківських прав.

Outcome: approved