Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Представник позивача адвокат Мелєзгінов Ю.В. інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 2,74 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Грузянської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області кадастровий номер 3521480800:02:000:0474, яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] без установлених законом підстав та скасувати рішення державного реєстратора Данилово - Балківської сільської ради Кіровоградської області Кондратюка Михайла Петровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40668411від 17.04.2018, щодо державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, щодо земельної ділянки за кадастровим номером 3521480800:02:000:0474, орендодавець - [PERSON] , орендар - [PERSON] . В обгрунтування позову покликався на те, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, кадастровий номер 3521480800:02:000:0474, площею 2,74 га, яка розташована на території Грузянської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. У відповідності до договору оренди земельної ділянки від 17.04.2018 року, державну реєстрацію якого проведено 17.04.2018 року державним реєстратором Данилово - Балківської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області дана земельна ділянка перебуває в оренді у [PERSON] , строк дії такого договору укладено терміном на 10 років. Зазначав, що [PERSON] договір оренди не підписувала та нікого не уповноважувала на його підписання, а її підпис у такому їй не належить, договір оренди не підписувала, у неї було відсутнє волевиявлення на укладення оспорюваного правочину, істотні умови договору оренди з нею не було погоджено, тому вважає такий договір неукладеним, а державна реєстрація такого правочу підлягає скасуванню. Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача у користь позивача судові витрати у справі. 18.03.2021 року судом прийняти до розгляду заяву представника позивача про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог по цивільній справі за його позовною заявою в інтересах [PERSON] до Лісовського про визнання недійсним договору оренди землі. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням заяви про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог за нормами ст.ст. 178, 191 ЦПК України тривалістю десяти днів з дня постановлення даної ухвали. Відповідач відзив на позов не подав. Ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 30.06.2022 року постановлено судове засідання відкласти на 23.08.2022 на 10 годину 00 хвилин та роз`яснити відповідачу [PERSON] щодо права залучення у справу ним іншого представника, або прийняття у справі безпосередньої участі ним як відповідачем. В судове засідання представник позивача - адвокат Мелєзгінов Ю.В. не зявився надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні виоги підтримує повністю та посив їх задовольнити. Відповідача та його представник в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання відповідач був завчасно повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважає за можливе проводити судове засідання у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення у справі. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами дійшов наступних висновків. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянки площею 2,74 гектарів, кадастровий номер 3521480800:02:000:0474, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Грузянської сільської ради ради Кіровоградської області, Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-КР № 027474 виданого 06.07.2001 року. (а.с.12 т.1). З договору оренди земельної ділянки від 17.04.2018 року року вбачається, що орендодавець [PERSON] передала, а орендар [PERSON] прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 2,7378 гектарів, кадастровий номер 3521480800:02:000:0474, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Грузянської сільської ради Кіровоградської області. Договір оренди укладено строком на 10 років. (а.с.62-67 т.1) З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права вбачається, що вищевказаний договір оренди земельної ділянки від 17.04.2018 року був зареєстрована 17.04.2018 року Держаним реєстратором Данилово Балківської сільської ради Ульяновського району. (а.с.9-10 т.1). Згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.04.2018 року індексний номер 40668411державний реєстратор вирішив провести реєстрацію виникнення права власності та іншого речового права, права оренди земельної ділянки на земельну ділянку кадастровий номер 3521480800:02:000:0474. У відповідності до висновку експертів №20890/20897/20-32 від 23.02.2021 слідує, що підпис у договорі оренди земельної ділянки сільськогосподарських потреб без номера, який укладений 17.04.2018 між [PERSON] та [PERSON] , в графі «Орендодавець» [PERSON] » - виконано не [PERSON] а іншою особою. (а.65-74 т.2) Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. У частині 1 cт. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). За правилами ст. 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Разом з тим, визначення, процедура укладення, вимоги та припинення договору оренди землі врегульовано у спеціальному законі, яким є Закон України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. У статті 6 зазначеного Закону визначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно з вимогами ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на дату укладення спірного договору) договір оренди землі укладається в письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Згідно з ч.1 ст. 19 Закону України «Про оренду землі», строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін. Право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (ч. 1 ст. 407 ЦК України). Істотні умови договору оренди землі визначені у статті 15 Закону України «Про оренду землі», відповідно до частини першої якої істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Статтею 18 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Водночас, позивач заперечує факт підписання [PERSON] договору оренди земельної ділянки 18.04.2018 року. При цьому, суд виходить з того, що згідно з п. 2 ч. 2 cт. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; Водночас, при вирішенні спору, суд керується положеннями ч.1 ст. 13 ЦПК України, якою визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках та положеннями ч.10 ст. 84 ЦПК України, якою визначено, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин доказів, витребуваних судом, суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами. На думку суду, твердження позивача про те, що [PERSON] не укладала договір оренди землі від 17.04.2018 року та не підписувала його, залишились неспростованими відповідачем та підтверджується висновкаом експертизи. Факт реєстрації речового права оренди спірної земельної ділянки не може заміняти договір про таке право, так як згідно положення ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. І лише після виникнення речового права оренди таке підлягає державній реєстрації. Зважаючи на таке, суд вважає за можливим визнати, що підпис виконаний від імені [PERSON] в договорі оренди землі від 17.04.2018 року, виконаний не ним. Щодо обраного позивачем способу захисту про скасування рішення державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від 17.04.2018 року то суд вважає вірним зазначити наступне. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами (стаття 19 ЦПК України). Виникнення спірних правовідносин обумовлено наявністю між сторонами спору про право оренди на вказану вище земельну ділянку, оскільки, на думку позивача, державна реєстрація договру оренди від 17.04.2018 року порушує її права на користування та розпорядження зазначеною власністю. Вказана вимога свідчить про приватноправовий характер спірних правовідносин, тому ця позовна вимога правильно заявлена в порядку цивільного судочинства та підлягає розгляду судом загальної юрисдикції. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (стаття 18 Закону України "Про оренду землі" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Як встановлено судом, договір оренди від 17.04.2018 року зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним Державним Реєстратором 17.04.2018 року, номер запису 40668411. Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Власником спірної земельної ділянки кадастровий номер 3521480800:02:000:0474 на момент реєстрації договору оренди є [PERSON] . Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України). Разом з тим, реєстрація неукладеної між сторонами угоди порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю - земельною ділянкою. Отже, реєстрація договору оренди 17.04.2018 року на вищевказану земельну ділянку, коли угода, як правочин, є неукладеним, не відповідає вимогам закону. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування рішення державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права. На підставі викладеного, обґрунтованими є доводи позовної заяви про наявність правових підстав для скасування рішення державної реєстрації договору оренди про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40668411від 17.04.2018 року, щодо реєстрації права оренди земельної ділянки за кадастровим номером 3521480800:02:000:0474 площею 2,7378 га, орендодавець - [PERSON] , орендар - [PERSON] ». Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч. ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України,судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. В зв`язку з цим з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати на проведення експертиз в сумі 6864 гривні 48 копійок, які підтверджуються рахунком №1861 від 25.08.2020 (а/с.245 т.1), квитанцією № 158 від10.11.2020 року про його сплату (а/с.14 т.2), а також сплачений позивачем судовий збір в сумі 780 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією від 04.04.2019. (а.с.1 т.1).

Outcome: approved