Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Косівської міської ради про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася та подала до суду заяву в якій просить слухати справу за її відсутності. Позовні вимоги мотивував тим, що До кінця 2002 року вона разом із своєю багатодітною сім`єю проживала в [ADDRESS] . В 2000 році помер її чоловік [PERSON] . В грудні 2002 року будинок [ADDRESS] був повністю знищений внаслідок пожежі. Тому вона звернулася до Косівської міської ради із заявою про надання її багатодітній сім`ї житла взамін на втрачене. Відповідно до рішення виконкому Косівської міської ради № 188 від 29.10.2003 року їй передано у власність квартиру [ADDRESS] на що вона отримала ордер № 11 від 17.12.2003 року. З того часу вона проживає в даній квартирі, однак нею безповоротно втрачено даний ордер № 11 на квартиру. З метою відновлення ордеру вона звернулася в Косівському міську раду із відповідною заявою, однак її повідомлено, що видати даний ордер неможливо, оскільки він видається за єдиною формаю. У зв`язку цим вона змушена звернутись до суду із даним позовом. Тому вона просить позов задовольнити. Представник відповідача міський голова Косівської міської ради Плосконос Ю.Ю. в судове засідання не з`явився та подав до суду клопотання в якому просить розглянути даний позов згідно чинного\~законодавства.\~Представник позивача в\~судові засідання\~не з`являвся,\~неодноразово був\~повідомлений,\~тобто суд\~вважає,\~що він був повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а на підставі ст.ст.280, 281, 282, 283 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення із наступних підстав: У відповідності до вимог ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] правомірно є власником квартири [ADDRESS] . З копії рішення виконавчого комітету Косівської міської ради від 29.10.2003 року видно, що [PERSON] та для її семи членів сім`ї надано двохкімнатну квартиру в [ADDRESS] , взамін власної квартири у знесеному житловому будинку по [ADDRESS] ( (а.с. 9); Копією корінця ордеру № 11 на квартиру на майдані Незалежності, 36, кв. [ADDRESS] , підтверджується, що [PERSON] та її семи членам сім`ї був виданий ордер на дану квартиру (а.с. 10). Також із відповіді міського голови м. Косів від 15.02.2023 року на звернення [PERSON] в Косівсмьку міську ради із проханням видати їй знову ордер № 11 на дану квартиру, оскільки вона його втратила, видно, що бланк ордера складається із самого ордера і його корінця. Ордер видається громадянину, на ім`я якого він виписаний, а корінець залишається у виконкомі, що видав ордер (а.с. 11). Конституцією України задекларовано, що людина, її основні права визнаються в України найвищою соціальною цінністю. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Зокрема, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності насувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересів: Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п. 5 і п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набутгя права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю (стаття 18 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-1V "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Закон України від 10 липня 2003 року № 1087-1V "Про кооперацію", стаття 384 ЦК). Таким чином, законом не передбачено інший спосіб захисту майнових прав позивачки крім звернення до суду, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права забезпечить належне його відновлення. Відповідно до п.10 ст.27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Таким чином, враховуючи вище наведене, суд вважає позовні вимоги підставними і такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 317, 328, 274, 384, 392, 1216, 1223 ЦК України, та

Outcome: approved