Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

16 травня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом ТОВ «Авенус Україна», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватний виконавець Терлеєв І.М. про визнання виконавчого напису вчиненого 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В за реєстровим номером №55393 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Авенус Україна» заборгованості за кредитним договором №3226245 від 20.11.2020 року, за період 06.12.2020 року по 24.03.2021 року включно в розмірі 23 214 грн. 80 коп. та 800 грн. плата за вчинення виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовано тим, що 10.05.2023 року [PERSON] стало відомо із застосунку «Дія» про те, що 11.06.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Грисюк О.В., вчинила оспорюваний виконавчий напис №55393, на підставі якого приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Терлеєв І.М. 06.08.2021 року було винесено ряд постанов, у тому числі: про відкриття виконавчого провадження ВП [NUMBER], про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, про стягнення з боржника витрат виконачого провадження, про стягнення основної винагороди приватного виконавця. Крім того, [PERSON] повідомляє, що на її адресу жодних документів від ТОВ «Авентус Україна» не надходило, в тому числі письмової вимоги (повідомлення, претензії) про погашення заборгованості. Позивач не визнає розмір заборгованості нарахованої відповідачем, оскільки як зазначає в позовній заяві не отримувала будь-яких коштів у будь-якому розмірі від ТОВ «Авентус Україна», крім того, у зв`язку із тим, що вона не була вчасно проінформована про наявність заборгованості та не мала можливості або оспорити вимоги ТОВ «Авентус Україна», або виконати їх, що на думку позивача, не може свідчити про безпірність суми пред`явленної до стягнення. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 травня 2023 року було відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, якою просить розглянути справу у її відсутність та задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник позивача - адвокат Григорук С.В., в судове засідання не з`явився, проте подав до суду клопотання, якою просить розглянути справу у його відсутність та відсутності позивача, а також просить задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, однак в матеріалах справи міститься відзив, яким відповідач заперечив проти позовних вимог та просив відмовити в його задоволенні, а також просив розгляд справи здійснювати без участі його представника. Треті особи в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не подавали, а тому суд вирішив розгляд справи проводити за їх відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером №55393, яким задоволено вимоги ТОВ «Авентус Україна» про стягнення з [PERSON] , [INFO] , яка є боржником за кредитним договором №3226245 від 20.11.2020 року, укладеним з ТОВ «Авентус Україна» за період з 06.12.2020 року по 24.03.2021 в сумі 23 214 грн. 80 коп., що складається з: строкової заборгованості за сумою кредиту - 8 200 грн. 00 коп., строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 15 014 грн. 80 коп.. За вчинення цього виконавчого напису стягнуто плату із стягувача в розмірі 800 грн.. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 06.08.2021 року ВП [NUMBER] приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим І.М. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису №55393, виданого 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., боржником у якому є [PERSON] , [INFO] , стягувачем ТОВ «Авентус Україна». В цей же день приватним виконавцем були винесені постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, про стягнення з боржника витрат виконачого провадження, про стягнення основної винагороди приватного виконавця. За змістом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно п. 19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняється нотаріусами. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, а саме: нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила і умови вчинення виконавчого напису містяться у пунктах 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягаєв тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право назахист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так із підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, зокрема неповідомлення боржника про вимогу кредитора, так і необґрунтованість вимог до боржника. Відповідно до п.п.3.1, 3.2, 3.5, п.3 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, про визнання не чинним і скасування п.1 та п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року, визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин». Отже, чинна редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не містить окремого розділу щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а виключно за нотаріально посвідченими договорами. Таким чином, приватним нотаріусом Грисюк О.В. не міг бути вчинений виконавчий напис №55393 від 11 червня 2021 року на підставі зазначеного в ньому Договору №3226245 від 20.11.2020, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] , який не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібна правова позиція наведене у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження №12-5гс2) Разом із з цим, належних і допустимих доказів того, що приватному нотаріусу, були подані відомості про безспірність зазначеної суми заборгованості, суду надано не було. Водночас, ця обставина мала бути перевірена приватним нотаріусом перед вчиненням виконавчого напису в силу вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до висновків Верховного Суду, наведених у Постанові від 23.01.2018 року в справі № 310/9293/15ц, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Так, зі змісту виконавчого напису не вбачається, що при його вчиненні нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). З урахуванням викладеного слід дійти висновку, що у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості за кредитним договором зазначений у написі є безспірним. Доказів, які б доводили протилежне, суду надано не було. Таким чином, приватним нотаріусом Грисюк О.В. не міг бути вчинений оспорюваний виконавчий напис на підставі кредитного договору, який не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібна правова позиція наведене у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження №12-5гс2) З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про виконавчий напис», а отже має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Також, згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп. за подачу даної позовної заяви.

Outcome: approved