Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

Куликівська селищна рада як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини - [PERSON] подала позов, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Також просить стягнути з відповідачки аліменти у розмірі 1/4 частки всіх її доходів на утримання [PERSON] на користь законного представника дитини або державної установи, де дитина буде перебувати та передати [PERSON] . Куликівській селищній раді як органу опіки і піклування для подальшого її влаштування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у [ADDRESS] , зареєстрована та проживає малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Матір`ю дитини є [PERSON] , а відомості про батька дитини вказані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Мати дівчинки - [PERSON] після народження дитини мешкала разом з нею в будинку батьків: [PERSON] та [PERSON] . Однак, вже у 2021 році [PERSON] стала жити у співмешканця - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , залишивши дочку у своїх батьків. У вересні 2021 року [PERSON] залишила співмешканця і виїхала із с. Дрімайлівка, не повідомивши про своє місцезнаходження. Малолітня [PERSON] залишилась у сім`ї баби - [PERSON] та діда - [PERSON] , які утримують та виховують її. У зв`язку з цими обставинами, бабуся дівчинки - [PERSON] звернулася до Служби у справах дітей виконавчого комітету Куликівськох селищної ради з повідомленням про те, що малолітня [PERSON] залишилась без батьківського піклування. Вона повідомила про те, що її дочка [PERSON] може перебувати в селі Велика Кошелівка Ніжинського району Чернігівської області у співмешканця - [PERSON] . [PERSON] жодного разу не зверталась до Служби у справах дітей стосовно проживання разом з нею її малолітньої дочки [PERSON] . Вона самоусунулась від виховання дитини, не утримує дочку матеріально. Рішенням виконавчого комітету Куликівської селищної ради від 04.07.2022 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її дочки [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач не направив свого представника, однак до суду надійшло клопотання за підписом Куликівського селищного голови Постернак Ю. О. про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні спочатку заперечувала проти позову, пояснила, що хоче спілкуватися з дочкою, однак її мати чинить перешкоди у спілкуванні, не віддає їй дитину. На запитання, де вона планує проживати з дитиною, чи створені умови для проживання дитини за місцем її тимчасового мешкання, чи планує влаштуватися на роботу, щоб утримувати себе і дитину, відповісти не змогла. Потім повідомила, що проти позовних вимог не заперечує, погодилася, що дитині на даний час буде краще проживати разом із бабусею. Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Куликівської селищної ради Вересоцька А. А. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що її дочка [PERSON] не піклується про свою дочку [PERSON] . [PERSON] має схильність йти з дому на довгий період. На даний час вихованням та піклуванням про онуку займається вона, оскільки [PERSON] не надає матеріальної допомоги дочці, навіть не телефонує їй. Позбавлення [PERSON] батьківських прав дозволить їй оформити опіку над онукою та отримувати соціальну допомогу, оскільки вона та її чоловік отримують невеликий дохід, а на утримання [PERSON] йдуть значні кошти. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомив, що він є старостою села Дрімайлівка. Відповідачку він знає давно, колись був її вчителем у школі. Зазначив, що на його думку, за своїм психологічним розвитком [PERSON] на здатна піклуватися про дочку. Останній раз він бачив її на території села у 2021 році. Допитана в судовому засідання в якості свідка [PERSON] повідомила, що є односельчанкою родини [PERSON] . [PERSON] знає близько 15 років. У дитинстві з нею не було проблем, однак коли остання підросла, то почала залишати дім на тривалий період. Далі вона почала красти. Їй були відомі випадки, коли [PERSON] перебувала на території села, однак навіть на відвідала дитину. На її думку вона не може створити для дитини належних умов для проживання, оскільки навіть себе не може забезпечити. Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ч. 1-4 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, а тому, у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Згідно з п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України), та є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11 квітня 2017 року (а.с.16). Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, відомості про батька [PERSON] , [INFO] , внесені на підставі заяви матері у порядку ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.17-18). Згідно з довідкою-характеристикою № 12/8-05/19 від 14.02.2022, яка видана Дрімайлівським старостинським округом, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою зареєстровані: дочка - [PERSON] , 2017 р.н., мати - [PERSON] , 1973 р.н., батько - [PERSON] , 1961 р.н., брат - [PERSON] , 1996 р.н. Близько пів року [PERSON] на території села не проживає. Місце її перебування не відоме. Малолітню доньку не відвідує. Участі у вихованні та утриманні дитини не приймає (а.с.24). Згідно з довідкою № 78 від 23.01.2023, яка видана Дрмайлівським старостинським округом, [PERSON] [INFO] , зареєстрована і постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , та не має рідних братів та сестер (а.с.26). Згідно з довідкою Комунального закладу «Дрімайлівський заклад дошкільної освіти «Колосок» Куликівської селищної ради № 04 від 18.11.2021, [PERSON] , [INFO] , є вихованкою комунального закладу «Дрімайлівський заклад дошкільної освіти «Колосок» Куликівської селищної ради з 18.09.2018 (а.с.27). Згідно з характеристикою № 05 від 18.11.2021 на вихованку комунального закладу «Дрімайлівський заклад дошкільної освіти «Колосок» Куликівської селищної ради [PERSON] , остання відвідує заклад з 18.09.2018. Дитина завжди чиста, охайна, доглянута. [PERSON] виховується у неповній сім`ї, проживає разом з мамою, бабусею та дідусем. До недавнього часу дитину приводили та забирали з садочка і мама, і бабуся. Стосунки між мамою і дитиною завжди були теплими, дружніми, спостерігалося порозуміння. Мама з любов`ю та турботою ставилась до дитини, приймала участь у її житті та вихованні, приділяла їй належну увагу, цікавилася життям дитини у дитячому садочку. З початку жовтня 2021 року дитину до садочка приводять дідусь або бабуся. Останній раз колектив закладу маму з дитиною бачили у кінці вересня 2021 року (а.с.28). Згідно з повідомленням Служби у справах дітей Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області № 01-14/29 від 22.02.2022, [PERSON] проживає разом зі своїм співмешканцем [PERSON] у [ADDRESS] . 18.02.2022 [PERSON] з`явилась в адміністративній будівлі в с. Велика Кошелівка та повідомила, що вона відвідує свою дочку [PERSON] в с. Дрімайлівка, допомагає матеріально, дбає про неї, водить і забирає із садочка, збирається до неї на вихідні 19 лютого. 22.02.2022 начальником служби у справах дітей Вертіївської сільської ради спільно з фахівцем із соціальної роботи та діловодом Великокошелівського старостинського округу був здійснений виїзд у родину [PERSON] , але [PERSON] до будинку не впустила, від спілкування відмовилася (а.с.29). Актом обстеження умов проживання від 09.12.2021 за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрована [PERSON] , встановлено, що [PERSON] на момент відвідування близько трьох тижнів не проживає вдома, не доглядає за дитиною, не утримує її матеріально. [PERSON] ніде не працює, не отримує соціальних допомог, джерела доходу відсутні. Малолітню дитину [PERSON] утримують дідусь та бабуся (а.с.43). Актом обстеження умов проживання від 23.09.2022 за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрована [PERSON] , встановлено, що [PERSON] не проживає з дитиною, за останні пів року з`являлася декілька разів, матеріально свою дитину [PERSON] не підтримує, не піклується про її розвиток, здоров`я. Проживає [PERSON] разом зі своїм співмешканцем у с. Велика Кошелівка. Дитина дуже сумує за мамою, проте остання їй навіть не телефонує і не цікавиться її життям. У вищезазначеному будинку для виховання та розвитку дитини створенні належні умови (а.с.44). Актом обстеження умов проживання від 16.12.2022 за адресою: [ADDRESS] , де проживає [PERSON] , встановлено, що [PERSON] проживає зі своїм співмешканцем [PERSON] у його матері [PERSON] . [PERSON] ніде не працює, алкогольними напоями не зловживає. Зі слів [PERSON] її мати перешкоджає спілкуватися з дитиною. Умови проживання в будинку задовільні, кімнати облаштовані необхідними меблями та побутовою технікою, утримуються в чистоті та порядку. Дитячий одяг та взуття відсутні. У повідомленні директора центру Соціальних служб Куликівської селищної ради Карцевої Л. Є. № 50 від 28.06.2022 зазначено, що родина [PERSON] , де виховується малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку ЦСС як така, що опинилась в складних життєвих обставинах, з 14.04.2017 року. Причиною взяття на облік було те, що [PERSON] виявилась особою, яка постраждала від торгівлі людьми. [PERSON] проживала разом зі своїми батьками за місцем реєстрації. Потреби дитини - [PERSON] задовольнялися у повному обсязі, оскільки бабуся допомагала з вихованням та утриманням дитини. У сім`ї були створені належні умови для проживання та розвитку дитини. 09.08.2021 здійснено повторну оцінку потреб сім`ї [PERSON] . За результати оцінювання з`ясовано, що дійсно вихованням та утриманням дитини займається бабуся, але мати відвідує дитину, коли та перебуває у дитячому садочку та передає гостинці. Основною причиною чому [PERSON] не проживає разом з дитиною є постійні конфлікти між нею та її матір`ю [PERSON] . На даний час [PERSON] проживає у с. Велика Кошелівка Вертіївської сільської територіальної громади Ніжинського району, зв`язок з дитиною не підтримує, участі у вихованні та її утриманні не приймає (а.с.36). Актом та висновком оцінки потреб сім`ї [PERSON] від 09.08.2021, встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо дочки - [PERSON] , догляд за дитиною здійснює бабуся (а.с.37-41). Вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2021 року [PERSON] було визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді 80 годин громадських робіт (а.с.45-46). Постановою Куликівського районного суду Чернігівської області від 23.12.2022 [PERSON] притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді попередження. Судом було встановлено, що починаючи з вересня 2021 року по теперішній час, [PERSON] за адресою тимчасового проживання в [ADDRESS] всупереч вимогам ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , а саме на протязі вказаного періоду часу взагалі не створює умов для проживання та виховання доньки, залишивши у вересні 2021 року місце свого проживання та реєстрації в [ADDRESS] , повністю самоусунулась від обов`язків по вихованню своєї доньки [PERSON] , яка тимчасово перебуває під наглядом бабусі [PERSON] (а.с.47-48). Рішенням виконавчого комітету Куликівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 52 вiд 04 липня 2022 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до її малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] (а.с.21-23). Отже, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] не піклується про фізичний, духовний розвиток та виховання своєї дочки - [PERSON] , [INFO] , що негативно впливає на її фізичний та духовний розвиток як складову виховання; не створює належних умов для її проживання та для отримання нею освіти, тобто поведінка відповідача є такою, що свідчить про її ухилення від виконання обов`язку по вихованню дитини. Вищезазначені обставини вказують, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. По справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] буде суперечити інтересам дитини. Доказів, що підтверджують обставини виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку дитини, наявність у відповідача заробітку, зацікавленості відповідача у вихованні дитини, наданні їй батьківської турботи, необхідного харчування, матеріального забезпечення, не надано. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, без поважних причин залишивши її без материнської уваги та турботи, при цьому, має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки зазначена міра є виправданою з огляду на необхідність захистити інтереси дитини. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьківських прав відповідача відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України не звільняє її від обов`язку утримувати свою дитину, у зв`язку з чим, суд задовольняє вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вимоги ст.ст. 166, 180, 184 СК України, майновий стан відповідача, яка є особою працездатного віку, відсутність даних про наявність інших утриманців, стан здоров`я дитини та її вік, а також вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON] у розмірі 1/4 частки усіх доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З огляду на положення п. 14 ч. 2 ст .3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за дану позовну заяву справлянню не підлягає. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved