Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебував у цивільному шлюбі з [PERSON] , від якого сторони мають спільну дитину [PERSON] . Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, у зв`язку з чим вони стали зовсім чужими людьми. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.07.2022 по справі № 756/3918/22 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Позивач вказує, що спільний з відповідачем малолітній син [PERSON] , проживає разом зі ним та знаходиться повністю на його утриманні. З моменту розірвання шлюбу відповідач проживає за іншою адресою та не бере участі у вихованні та розвитку сина, не цікавиться його успіхами та станом здоров`я, не приймає матеріальної участі в утриманні сина, який того беззаперечно потребує. Позивач вказує, що ним створено належні умови для проживання, виховання та розвитку спільної дитини, яка вже досить тривалий час проживає в атмосфері любові, турботи, захисту разом із батьком, який самостійно займається вихованням останнього, піклується про його фізичний та духовний розвиток, дбає про матеріальне забезпечення, забезпечує необхідним харчуванням та медичним доглядом і лікуванням. Оскільки у позивача та відповідача на даний час виникають розбіжності щодо місця проживання їхнього сина, позивач звернувся до суду. [PERSON] у останнє судове засіданні не з`явився, надав суду заяву у якій позов підтримав, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, причини неявки у судове засідання обґрунтовував перебування разом сином на відпочинку поза межами Києва, на підтвердження вказаного надав відповідні докази. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду відзив де вказувала про наявні з відповідачем на даний час суперечності щодо місця проживання дитини, підтвердила що на даний час не проживає з дитиною, однак вказувала, що в майбутньому має намір проживати разом з дитиною. Представники Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, також надали висновок щодо доцільності місця проживання дитини разом з батьком. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлено наступне. Із матеріалів справи вбачається, що 02.08.2012 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві позивач [PERSON] зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] , актовий запис № 878. Від спільного шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.07.2022 по справі № 756/3918/22 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Судом встановлено, що між сторонами виникають непорозуміння та суперечності щодо місцезнаходження дитини. У відповідності з ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено та підтверджено наданими доказами, що на час розгляду справи [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Із Акта обстеження Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації умов проживання від 29.06.2023 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком [PERSON] , де створені належні умови проживання, у дитини є окрема кімната, яка облаштована у відповідності до віку та потреб дитини. [PERSON] , [INFO] , забезпечений усім необхідним для повноцінного розвитку, навчання та виховання: одягом, взуттям, харчуванням, медичним обслуговуванням, належними умовами проживання. Із довідка СДЮСШ з футболу «Зміна» Оболонського району м. Києва № 57 від 02.06.2023 та Психолого-педагогічної характеристики [PERSON] , учня школи І-ІІІ ступенів № 8 Оболонського району м. Києва вбачається, що батько [PERSON] займається вихованням та розвитком дитини. З огляду на зазначене вбачається, що проживаючи з батьком дитина забезпечена належними умовами проживання та освітнього розвитку. Згідно довідки Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотералия» від 11.05.2023 року №477391 [PERSON] під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває. Відповідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня «Психіатрія» від 11.05.2023 року №061/203/03-130, [PERSON] під наглядом лікаря - психіатра не знаходиться. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами ч. ч. 3, 4 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Ст. 51 Конституції України кожному з подружжя гарантовані рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Нормами ч 1, ч. 2 ст. 161 цього Кодексу передбачено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ст. ст. 11, 15 Закону України "Про охорону дитинства"). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. За приписами ч. 4, ч. 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов`язаної з захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 (далі - Порядок), органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад. Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у м. Києві та м. Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад. П. 72 Порядку вказано, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. При вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації у висновку від 06.07.2023 року за №104-4599 врахувала обставини, передбачені вищевказаним Порядком, та вважає, що в найкращих інтересах малолітнього [PERSON] [INFO] , є визначити його місце проживання разом з батьком [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що висновок Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , ґрунтується на аналізі Актів обстеження умов проживання, інформації з шкільних навчальних закладів, характеристиці дитини та батьків, довідок лікарняних закладів. За правилами ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Положеннями ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами у цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, у суду немає підстав ставити під сумнів компетентність та належність указаного висновку. Протилежного в судовому засіданні не доведено. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що визначення місця проживання дитини з батьком [PERSON] , на сьогодні, максимально відповідатиме найкращим інтересам дитини. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судового збору. Враховуючи викладене та

Outcome: approved