Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

23 травня 2032 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «УМ Факторинг» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, де просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 18299 вчинений 22.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості в сумі 22 960 грн. та стягнути з відповідача на його користь судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, що 22.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис № 18299 про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 1716548 від 23.03.2021, укладеним ним із ТОВ «Лінеура Україна», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «УМ Факторинг», на підставі договору факторингу №1 від 20.10.2021 та реєстру прав вимог №1 від 20.10.2021, відступлені до ТОВ «УМ Факторинг» за період з 23.03.2021 по 20.10.2021 в сумі 22 960 грн., в т.ч.: прострочена заборгованість за сумою кредиту 7 000 грн., проценти за користування кредитом 15 960 грн. та 600 грн. за вчинення виконавчого напису. Вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню з підстав незаконності вчинення його приватним нотаріусом та з підстав неправомірності вимог стягувача. Так, приватним нотаріусом не були враховані вимоги ст.88 Закону України «Про нотаріат» в частині необхідності документального підтвердження безспірності заборгованості, яка на момент його вчинення була спірною, він не отримував письмової вимоги від банку про сплату заборгованості за вказаним кредитним договором. Ухвалою судді від 09 червня 2023 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 14 червня 2023 року представник відповідача надав суду заяву про визнання позову. Суд, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами. Установлено, що 22.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис № 18299 про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 1716548 від 23.03.2021, укладеним ним із ТОВ «Лінеура Україна», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «УМ Факторинг», на підставі договору факторингу №1 від 20.10.2021 та реєстру прав вимог №1 від 20.10.2021, відступлені до ТОВ «УМ Факторинг» за період з 23.03.2021 по 20.10.2021 в сумі 22 960 грн., в т.ч.: прострочена заборгованість за сумою кредиту 7 000 грн., проценти за користування кредитом 15 960 грн. та 600 грн. за вчинення виконавчого напису. На підставі вказаного виконавчого напису старшим державним виконавцем Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бєловою Т.І. відкрито виконавче провадження № 68078012 про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «УМ Факторинг» заборгованості в розмірі 22 960 грн. Згідно положень ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи, що відповідач позов визнав і у суду немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, то суд позов задовольняє. Оскільки позов задоволено, то на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 610 грн. 40 коп., що підтверджено документально.

Outcome: approved