Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів на користь дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, щовідповідач по справі [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконкому Стрийської міської ради від 14.05.2020р. №103 неповнолітньому [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у зв`язку з триманням під вартою батька [PERSON] і позбавленням батьківських прав матері [PERSON] та влаштовано під піклування у сім`ю дядька [PERSON] відповідно до рішення виконкому від 26.06.2020р. №149. У Дрогобицькому міськрайонному суді перебуває на розгляді справа №456/2486/20, провадження №1-кп/442/3 5/2022, щодо обвинувачення [PERSON] , якому ухвалою суду від 11.04.2022р. змінено міру запобіжного заходу з тримання під варти на цілодобовий домашній арешт. Домашній арешт батька [PERSON] також вважається підставою для продовження неповнолітньому [PERSON] дії статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, оскільки батько обмежений у свободі. За інформацією Дрогобицького міськрайонного суду від 19.10.2022р. №456/2486/20 строк домашнього арешту обвинуваченого [PERSON] закінчився 09.06.2022р., інший запобіжний захід йому не обирався. Після звільнення з під варти [PERSON] лише одного разу приходив до служби у справах дітей, щоб надати довідку про звільнення. Йому було роз`яснено п.27 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008р. "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини", щодо продовження виконання ним батьківських обов`язків по закінченню запобіжного заходу - домашнього арешту та повернення сина у його сім`ю. Працівники служби у справах дітей неодноразово розмовляли з [PERSON] , але тільки по телефону, оскільки він категорично відмовляється приходити у службу у справах дітей для вирішення питання подальшого перебування його дитини. Спілкується [PERSON] завжди в дуже агресивному тоні, вживаючи ненормативну лексику, ігноруючи зауваження щодо недопущення образ посадових осіб. До порад і рекомендацій не дослухається. На даний час неповнолітній [PERSON] , [INFO] , й надалі перебуває під піклуванням дядька [PERSON] , який отримує усі виплати, передбачені законодавством для дитини під піклуванням, та проживає на [ADDRESS] , у квартирі, де постійно знаходиться й батько дитини [PERSON] , який після закінчення терміну запобіжного заходу не звернувся до органу опіки та піклування щодо повернення сина [PERSON] в його сім`ю, хоча знає, що це є підставою для порушення питання про позбавлення його батьківських прав стосовно сина. Неповнолітній [PERSON] є учнем 11 класу Стрийської загальноосвітньої школи І-ІІІст. №1. За інформацією навчального закладу від 02.03.2023р. №23 батько дитини гр. [PERSON] впродовж останніх шести місяців навчанням та вихованням сина не цікавився, батьківські збори не відвідував, з класним керівником не спілкувався. В інформації КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Стрия" від 08.03.2023 р. №05 - 07/27 зазначено, що за період з вересня 2022 року по лютий 2023 року [PERSON] , батько неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , до КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Стрия" не звертався з приводу стану здоров`я свого сина [PERSON] . Неповнолітньому [PERSON] роз`яснено юридичні підстави для прийняття органом опіки та піклування Стрийської міської ради рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав його батька [PERSON] (довідка видана службою у справах дітей Стрийського міськвиконкому за №01 - 14/195 від 20.03.2023, яка складена у присутності спеціаліста служби у справах дітей Стрийського міськвиконкому, заступника директора із виховної роботи та практичного психолога). Незважаючи на те, що [PERSON] було надано достатньо часу на вирішення життєво важливих питань для забезпечення виконання ним умов передачі йому неповнолітнього сина [PERSON] , для подальшого спільного з ним проживання та виховання, [PERSON] не цікавиться життям та здоров`ям свого сина, не бере участі у його вихованні, матеріально не забезпечує, фінансово не підтримує. [PERSON] не зробив нічого для того, щоб повернути сина та займатись його вихованням, натомість повністю усунувся від виконання батьківських обов`язків стосовно сина [PERSON] , якого покинув в сім`ї свого брата на його утримання. [PERSON] був повідомлений та запрошений на чергове засідання комісії з питань захисту прав дитини 14.03.2023р., однак не повідомивши про причини не з`явився, що свідчить про байдуже ставлення батька до долі дитини та свідоме ухиляння від виконання батьківських обов`язків. Па засіданні комісії захисту прав дитини було розглянуте питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та було вирішено надати згоду на позбавлення її батьківських прав. Аналізуючи вищенаведене, виконавчий комітет Стрийської міської ради дійшов переконання, що висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відповідатиме інтересам неповнолітньої дитини, так як батько ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує медичного догляду, лікування дитини, взагалі не спілкується з дитиною та не цікавиться його життям; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не створює умов для отримання нею освіти, а отже свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, враховуючи зазначене просить позов задоволити. 18 квітня 2023 року ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області провадження у справі було відкрито та призначеного до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження. Представник позивача [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити, закінчувати розгляд справи за відсутності позивача, оскільки останньому було відомо про день та час засідання. Відповідач в судове засідання не з`явилась та не повідомив суду причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. В підготовчому судовому засіданні в задоволенні позову заперечував, оскільки викладені в позові обставини не відповідають дійсності. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками малолітньої дитини зазначено [PERSON] , та [PERSON] . Згідно рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.10.2010р., [PERSON] , [INFO] позбавлено батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] [INFO] . Згідно рішення виконкому Стрийської міської ради від 14.05.2020р. №103 неповнолітньому [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у зв`язку з триманням під вартою батька [PERSON] і позбавленням батьківських прав матері [PERSON] та влаштовано під піклування у сім`ю дядька [PERSON] відповідно до рішення виконкому від 26.06.2020р. №149. З повідомлення Дрогобицького міськрайонного суду від 19.10.2022р., №456/2486/20, вбачається, що на розгляду суду перебуває справа №456/2486/20, провадження №1-кп/442/35/2022, щодо обвинувачення [PERSON] , якому ухвалою суду від 11.04.2022р. змінено міру запобіжного заходу з тримання під варти на цілодобовий домашній арешт. За інформацією Дрогобицького міськрайонного суду від 19.10.2022р. №456/2486/20 строк домашнього арешту обвинуваченого [PERSON] закінчився 09.06.2022р., інший запобіжний захід йому не обирався. На даний час неповнолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває під піклуванням дядька [PERSON] , який отримує усі виплати, передбачені законодавством для дитини під піклуванням, та проживає на [ADDRESS] , у квартирі, де постійно знаходиться й батько дитини [PERSON] , який після закінчення терміну запобіжного заходу не звернувся до органу опіки та піклування щодо повернення сина [PERSON] в його сім`ю, хоча знає, що це є підставою для порушення питання про позбавлення його батьківських прав стосовно сина. Неповнолітній [PERSON] є учнем 11 класу Стрийської загальноосвітньої школи І-ІІІст. №1. За інформацією навчального закладу від 02.03.2023р. №23 батько дитини гр. [PERSON] впродовж останніх шести місяців навчанням та вихованням сина не цікавився, батьківські збори не відвідував, з класним керівником не спілкувався. Згідно інформації КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Стрия" від 08.03.2023 р. №05 - 07/27 зазначено, що за період з вересня 2022 року по лютий 2023 року [PERSON] , батько неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , до КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Стрия" не звертався з приводу стану здоров`я свого сина [PERSON] . Згідно рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради від 16.03.2023р., №76, «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав» вбачається, що виконавчий комітет Стрийської міської ради дійшов до переконання, що висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відповідатиме інтересам неповнолітньої дитини, так як батько ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує медичного догляду, лікування дитини, взагалі не спілкується з дитиною та не цікавиться його життям; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не створює умов для отримання нею освіти, а отже свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до вимог ст.. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст..ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст.. 150 СК України. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст.. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON] [INFO] , батьківські обов`язки не виконує, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, матеріально не утримує, умов для виховання дитини не створює, характеризується негативно, тому [PERSON] , необхідно позбавити батьківських прав відносно його малолітнього сина, що і дає підстави для задоволення позову. Згідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття, позбавлення батьківських прав не припиняє такого обов`язку. За вимогами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, при чому ч. 1 ст. 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, при цьому, мінімальний розмір аліментів згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком встановлених випадків. З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягають задоволенню в повному об`ємі. Оскільки позивач за подання позову відповідно до Закону України "Про судовий збір" звільнені від сплати судового збору, то з відповідача на користь спеціального фонду Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2147,20 грн. Суд роз`яснює відповідачу у справі, що відповідно до ст. 169 СК України «Мати, батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом».

Outcome: approved