Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.08.2003 року по 07.10.2019 року. У період шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що в нього з відповідачем була усна домовленість про добровільну сплату аліментів, проте в березні 2023 року він дізнався про наявність судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2021 року, яким з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки від всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 19.05.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Про існування вказаного судового наказу [PERSON] не було відомо, оскільки в заяві про видачу судового наказу колишня дружина вказала, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактична адреса його місця проживання їй невідома, хоча остання достеменно знала адресу його проживання. Так, лише в березні 2023 року від державного виконавця, позивач дізнався про наявність у нього заборгованості зі сплати аліментів за період з 19.05.2021 року по 31.03.2023 року у розмірі 28395,36 грн. Разом з тим, позивачем особисто було відкрито картковий рахунок у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я його сина [PERSON] , на який він щомісячно вносить кошти в сумі 1500,00 грн. починаючи з січня 2021 року. З огляду на викладене, позивач вважає, що підставою для звільнення його від заборгованості зі сплати аліментів є те, що йому не було відомо про наявність судового наказу і про заборгованість, яка відповідно нараховувалась. Через недобросовісність його колишньої дружини має борг за виконавчим провадженням у сумі 28395,36 грн., хоча кошти добровільно вносив на картку сина. Враховуючи викладене, [PERSON] звернувся до суду з цим позовом та просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за період з 19.05.2021 року по 31.03.2023 року по виконавчому провадженню №71280941 присуджених судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2021 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем подано не було. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились у судове засідання, про причини неявки суд не повідомили, не подали відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, проте подав до суду письмові пояснення по справі, відповідно до яких в матеріалах справи наявні платіжні інструкції з січня 2021 року по лютий 2023 року зі щомісячним платежем 1500,00 грн., але без призначення платежу, а саме не вказано що це є аліменти. Відповідно до норм Сімейного кодексу аліменти одержані на дитину є власністю дитини. Якщо аліменти сплачуються за рішенням суду через виконавчу службу, то вони будуть йти на рахунок стягувача. Інструкцією з примусового виконання рішень, якою керуються виконавці, передбачає необхідність сплати аліментів на банківський рахунок органу державної виконавчої служби. Тому у разі наявності виконавчого провадження доцільно сплачувати аліменти саме на відповідний рахунок виконавця. Враховуючи заборгованість, яка є в матеріалах справи, а саме, 28395,36 грн, державний виконавець просив справу розглядати без участі Відділу. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.10.2019 року у справі № 127/15227/19, яке набрало законної сили, позов [PERSON] було задоволено та розірвано щлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 22.08.2003 року у Міському відділі РАГС управління юстиції Вінницької області, за актовим записом №1778 (а.с. 50). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). З матеріалів справи встановлено, що судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2021 року у справі №127/12685/21 з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , було стягнуто аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки від всіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та мне більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 19.05.2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5-6, 9). Слід відзначити, що в заяві про видачу судового наказу, яка надійшла до суду 19.05.2021 року, заявником було вказано адресу реєстрації боржника, як: [ADDRESS] (а.с. 7). При цьому, згідно з відміткою в паспорті громадянина України вбачається, що позивач [PERSON] з 13.05.2021 року був знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , та за іншою адресою не зареєструвався (а.с. 3). Аналогічні відомості було надано на запит суду Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради (а.с. 8). З огляду на викладене, суд вважає, що боржнику не було відомо про існування вказаного вище судового наказу та виконавчого провадження, в зв`язку з чим він продовжував сплачувати аліменти на утримання дитини в добровільному порядку. Суд звертає увагу, що щомісячний розмір сплачених аліментів (1500,00 грн.), коливався у діапазоні від 555,06 грн. до 1635,16 грн. визначеного державним виконавцем. Таким чином, за період з травня 2021 року по березень 2023 року позивачем було сплачено 33000,00 грн. аліментів на утримання дитини, тобто в більшому розмірі ніж визначено державним виконавцем. Згідно з платіжними інструкціями та "заяви юніора" на випуск карти судом встановлено, що боржник добровільно сплачував аліменти на рахунок сина, який було ним відкрито у АТ КБ «ПриватБанк», щомісячно в період з січня 2021 року по лютий 2023 року в розмірі 1500,00 грн. (а.с. 11-36, 46, 47, 48-49). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 71280941, виданого Першим відділом державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] за період з 19.05.2021 року по 31.03.2023 року становить 28395,36 грн. (а.с. 10). З огляду на наявність заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні та сплату [PERSON] їх в добровільному порядку на рахунок сина, боржником було 02.05.2023 року подано Першому відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву про зарахування в рахунок боргу сплачених ним сум на загальну суму 21000,00 грн. (а.с. 51). Проте, йому було відмовлено. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Відповідно, лише за наявності вищевказаних обставин: тяжкої хвороби або інших обставин, що мають істотне значення, та пов`язаність хвороби або такої іншої обставини з виникненням заборгованості, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Наведена норма закону не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Позивач, як на підставу позову, посилається на те, що йому не було відомо про існування судового наказу, нарахування заборгованості, тому він продовжував сплачував аліменти в добровільному порядку за картку дитини. Отже, суми сплачені добровільно боржником на утримання дитини є обставиною, що має істотне значення у розумінні частини другої статті 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли він виконував свій обов`язок добровільно. Виконання свого боргового зобов`язання в добровільному порядку не може бути підставою для повторного стягнення цієї ж суми грошей на рахунок органу державної виконавчої служби. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Враховуючи викладене вище, позивачем доведено, що ним щомісячно сплачувались аліменти в добровільному порядку на банківський рахунок сина, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки розрахунок заборгованості обчислений державним виконавцем здійснений без врахування сплачених коштів, а тому період з 19 травня 2021 року по 31.03.2023 року слід виключити зі заборгованості [PERSON] по аліментам. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати на оплату судового збору в розмірі 1073,60 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved