Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

Заявник, [PERSON] , звернулася до суду із вказаною заявою в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: проживання в зоні посиленого радіологічного контролю. Встановлення факту, що має юридичне значення необхідно заявнику для призначення пенсії на пільгових умовах, після якої у заявника виникнуть права та пільги, передбачені для пенсіонерів, а тому вона вимушена звернутися до суду з відповідною заявою. Заявник в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , з 25 вересня 1988 року по 09 жовтня 1996 року фактично проживала за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що [PERSON] постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю та станом на 1 січня 1993 року не менше чотирьох років їй було видано посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986 - 1993 роках серія [NUMBER] від 28.12.1993 р (категорія 4). Заявник звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області з метою призначення їй пенсії згідно з ст. 55 Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку. Однак заявнику було відмовлено у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку з не підтвердженням факту проживання (роботи) у зоні посиленого радіологічного контролю на 01.01.1993 року не менше 4 років. У зв`язку з чим, [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання в зоні посиленого радіологічного контролю в період 1986 року по 1993 рік. Враховуючи вказане вище, постійним місцем проживання заявника з 25 вересня 1988 року по 09 жовтня 1996 року є [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією про реєстрацію місця проживання № 15.2-03/8/456 від 06.07.2023 року виданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області. Окрім того, факт постійного проживання в зоні посиленого радіологічного контролю в період 31 жовтня 1989 року по 09 жовтня 1996 року підтверджують свідки, а саме: [PERSON] та [PERSON] . Вказані обставини встановлені матеріалами справи, які досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні. Відповідно до статей 55,124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Разом з тим згідно із ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Аналіз наведених норм процесуального права дає підстави зробити висновок про те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Приписами ст. 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення місця постійного проживання за відповідною адресою заявника необхідно для призначення пенсії, після отримання якої у нього виникнуть права передбачені для пенсіонерів. Згідно п. 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Постановою Кабінету Міністрів України №51 від 20.01.1997 р. посвідчення потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи видаються особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток №7). Ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Таким чином, дослідивши надані докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved