Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] . У обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 22 серпня 2015 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.08.2017 шлюб між подружжям розірвано, після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] ». Після розірвання шлюбу донька проживає разом з батьком. Відповідач припинила спілкування з дитиною, жодним чином не приймає участі в житті і вихованні доньки. Дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому позивач вимушений звернутися до суду. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 квітня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 02.05.2023. 02.05.2023 підготовче судове засідання відкладено на 05.06.2023 у зв`язку з неявкою відповідача. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.06.2023. 26.06.2023 судове засідання відкладено на 11.07.2023 у зв`язку з неявкою відповідача. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, надав згоду на винесення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв про відкладення, розгляду справи без її участі не надала, відзив на позовну заяву не пред`явила. \~ \~ \~ \~За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , місце народження м. Черкаси, що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого повторно, серії [NUMBER] , Соснівським районним у місті Черкаси відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 21.07.2017, актовий запис №1325. Як вбачається з рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.08.2017 після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Згідно копії паспорту [PERSON] , позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З довідки про реєстрацію місця проживання особи № 148453 від 05.03.2019 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . що підтверджує проживання дитини разом з батьком. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 цієї статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того ст. 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов пред`явлено до суду 09.02.2023. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до норм чинного законодавства за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, та те, що відповідач є особою працездатного віку і за законом зобов`язана утримувати свою неповнолітню дитину, яка проживає окремо від неї, до досягнення нею повноліття, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони законні, обґрунтовані, доказово підтверджені матеріалами справи. Крім того, суд роз`яснює, що відповідно до ст.ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. Щодо вимоги позивача про визначення місця проживання дитини разом з батьком, суд зазначає наступне. З характеристики на сім`ю, де виховується дитина [PERSON] , що підписана соціальним педагогом [PERSON] та директором [PERSON] , вбачається, що дитина проживає разом з батьком [PERSON] , мати дівчинки [PERSON] з сім`єю не проживає, батьківські збори не відвідувала, зв`язок з класним керівником не підтримує, навчанням та поведінкою доньки не цікавиться. Крім того, рішенням Служби у справах дітей Черкаської міської ради від 25.04.2019 № 262, встановлено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . У судовому засіданні позивач підтвердив, що донька проживає разом з ним, відповідач не заперечує щодо цього. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Положеннями ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Судом не встановлено, що відповідач оспорює місце проживання дитини разом з батьком, за таких обставин, суд вважає, що з цього приводу між сторонами відсутній спір, право позивача ніким не порушується, а тому не підлягає захисту у судовому порядку. Тому в задоволенні вимоги позивача про визначення місця проживання дитини разом з батьком слід відмовити. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073,60 грн. за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: partial