Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що листопада 2016 року шлюб між ним та відповідачем розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Пояснює, що з 2016 року по теперішній час син проживає з ним за адресою [ADDRESS] . [PERSON] на сьогодні навчається в другому класі Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №34 Чернігівської міської ради. З 2016 року син [PERSON] повністю перебуває на його утриманні. Він єдиний замається розвитком, вихованням та утриманням дитини. Стверджує, що вже близько шести років відповідач взагалі не цікавиться дитиною. Вона не бачиться та не спілкується з сином, не забезпечує його матеріальними речами, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Таким чином, мати дитини [PERSON] участі в житті та вихованні дитини [PERSON] не приймає та не цікавиться станом його здоров`я. Відповідач по справі жодного разу не цікавився розвитком додаткових здібностей нашої дитини, не відвідує батьківські збори та святкові заходи в школі, в якій навчається дитина, не спілкується з вчителями, тобто не приймає жодної участі в учбово-виховному процесі дитини. Отже, відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, також на протязі багатьох років систематично вживає алкогольні напої та проживає в іншому населеному пункті. Крім цього, залишила в пологовому будинку у 2018 році новонароджену дитину, а старша дочка взагалі проживає з дідусем та бабусею. Вважає, що все вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідач самоусунулась від виконання батьківських обов`язків та не може їх виконувати. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 10.05.2023 року відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначив підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 24.05.2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання позивач та його представник не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, зазначивши, що позов підтримують та просять задовольнити, проти заочного рішення не заперечує(а.с. 32, 33). Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради, просять прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини (а.с. 34). Відповідач у судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлена завчасно відповідно до ст. 128 ЦПК України (а.с. 31), про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подавала. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] - відповідач по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 6). Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.11.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 5). Рішенням виконавчого комітету Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 26 лютого 2018 року №44 визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 28.03.2023 року №2146 позивач та дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно довідки-характеристики Бурівського старостинського округу Тупичівської сільської ради на жительку с. Бурівка [PERSON] , [PERSON] переїхала 2016 року в село Бурівку з міста Чернігів разом з малолітніми дітьми [PERSON] , 2008 р.н. та [PERSON] , 2014 р.н. до своїх батьків на [ADDRESS] . Будинок нотаріально не оформлений тому ніхто з його мешканців не зареєстрований за цим місцем проживання. З жовтня 2017 року і по теперішній час проживає разом з співмешканцем в [ADDRESS] . [PERSON] ніде не працює, живе за рахунок нетривалих підробітків, як і її співмешканець. Син - [PERSON] проживає разом з батьком в м. Чернігові. Донька - [PERSON] , проживає з дідусем і бабусею в с. Бурівка, навчається у 9 класі комунального закладу «Бурівська гімназія» Тупичівської сільської ради. До цього часу мати не спромоглася зробити паспорт дитині. [INFO] в м. Чернігові Еліна народила хлопчика, якого з пологового відділення перевели до Чернігівської обласної дитячої лікарні. Жодного разу мати дитину не відвідувала. На запити щодо подальшої долі дитини взагалі не реагувала. Потім написала відмову від дитини. За час проживання на території села зарекомендувала себе як неблагонадійна особа, яка зловживає спиртними напоями. Веде аморальний спосіб-життя. Зовсім не цікавиться життям дітей. Тупичівська сільська рада у серпні 2018 року зверталась до Городнянського районного суду з клопотанням про позбавлення батьківських прав [PERSON] . Але суд рекомендував звернутись з відповідною заявою до суду за місцем реєстрації [PERSON] (а.с. 9). Згідно характеристики учня 2-Б класу ЗЗСО І-ІІІ ст. №34 Чернігівської міської ради [PERSON] , про дитину піклується тільки батько [PERSON] , він же проводжає і зустрічає дитину зі школи та гуртка. Мати не цікавиться успіхами дитини, не відвідує школу, ніколи не зустрічала дитину після школи, не цікавилася шкільним життям дитини і, навіть, не телефонувала (а.с. 10). Згідно довідки КНП «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради від 31.03.2023 №01-14/229 під час оглядів та/або необхідності надання медичної допомоги, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , приходить у супроводі батька [PERSON] . Всі рекомендації лікаря з догляду та/або лікування дитини виконує батько (а.с. 11). З відповіді Чернігівського обласного центру науково-технічної творчості учнівської молоді від 30.03.2023 р. №01-25-79 вбачається, що [PERSON] , 2014 р.н., навчається в гуртку початкового технічного моделювання з вересня 2021 року. Вихованням дитини займається батько [PERSON] , якимй цікавиться успішністю своєї дитини приходить в центр забирати дитину після занять (а.с. 12). Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради №408 від 04.07.2023 року (а.с. 35) затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 36). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальності своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 150 СК України та статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 8 ч. 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Статтею 8 цього Закону встановлено право кожної дитини на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно із ст. 12 ч. 6 Закону України «Про охорону дитинства», батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Найкращі інтереси дитини, залежно від їх характеру та серйозності, можуть перевищувати інтереси батьків. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно п. 16, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків з не залежних від неї причин. Оцінивши надані стороною позивача докази, суд дійшов висновку, що відповідач свідомо не займається вихованням дітей, байдуже ставиться до сина та доньки, не піклується про стан їх здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не цікавиться їхнім життям та здоров`ям. За вказаних вище обставин, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини [PERSON] , [INFO] , що передбачено ст. 150, 151, 155 Сімейного Кодексу України, а отже, на підставі ст.ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України, має бути позбавлена батьківських прав. Відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. (а.с.1). За таких підстав з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved