Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

адвокат Струс Н.Я. в інтересах [PERSON] , 02.03.2023 звернулася в суд з позовом до Городоцької міської ради Львівської області, третя особа Львівська районна державна адміністрація Львівської області про визнання недійсним розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації Ради народних депутатів № 9 від 11.01.2002 в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 2, 7651 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на території Завидовицької сільської ради Городоцького району Львівської області, визнання недійсним Державного акта серія І-ЛВ № 085964 на право приватної власності на землю від 15.01.2002 та скасування його державної реєстрації за № 1229, визнання за позивачкою права приватної власності на землю (середню земельну частку) площею 2, 38 га без контурного визначення завнішніх меж на місцевості, що на території Городоцької міської ради Львівської області (с. Поріччя-Задвірне Львівського району Львівської області), згідно Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 146249 від 21.05.1997 за реєстровим № 3723, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , мотивуючи тим, що [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] , однак їй відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки правовстановлюючий документ - Державний акт на право приватної власності на землю серія І-ЛВ № 085964 Городоцькою райдержадміністрацією Ради народних депутатів на ім`я померлої [PERSON] виданий 15.01.2002, тобто після смерті спадкодавця, а відтак таке майно не входить до складу спадщини. Просила позов задовольнити. Ухвалою судді від 07.03.2023 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження (а.с. 17). 10.05.2023, до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 62). Представник позивачки Струс Н.Я. у заяві від 01.08.2023 вимоги підтримала, просила позов задовольнити, справу розглядати за її відсутності та за відсутності позивачки [PERSON] (а.с. 81). Представник відповідача Городоцької міської ради Львівської області, міський голова Ременяк В.В. у письмових поясненнях від 21.03.2023 позов визнав, просив про розгляд справи за відсутності представника (а.с. 23, 24). Начальник Львівської районної військової адміністрації Львівської області Х.Замула, як представник третьої особи, у клопотанні від 18.04.2023 просила про розгляд справи за її відсутності (а.с. 43). Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив (а.с. 79 зворот). Вивчивши заяву, матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. Згідно ст. 4, 12, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За положеннями ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Із змісту заяви, із копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] видно, що [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 2, 3, 6, 7). Згідно Витягу з Книги записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) на території Львівського району Львівської області № 594/15-23 від 28.02.2023, копії Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 146249 від 21.05.1997, [PERSON] , при житті, на підставі рішення Городоцької Ради народних депутатів № 70 від 21.03.1996 належало право землю (середню земельну частку) площею 2, 38 ум.кад.га, що на території Завидовицької сільської ради Городоцького району Львівської області (а.с. 12, 13, 13 зворот). [PERSON] померла [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с. 5). Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 70476146 від 31.10.2022, після смерті [INFO] [PERSON] заведено спадкову справу № 69861014 (а.с. 31). Із довідки виконавчого комітету Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області № 90 від 23.02.2023, інших матеріалів справи убачається, що [PERSON] до дня смерті [INFO] значилася зареєстрованою та проживала разом з дочкою [PERSON] , [INFO] , онуками [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , а також правнуками [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] на [ADDRESS] (а.с. 8, 9). 13.01.2023 державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори Львівської області Шараварою В.В., позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2, 7651 га, що на території Городоцької міської ради Львівської області (с. Поріччя-Задвірне Львівського району Львівської області), оскільки Державний акт на право приватної власності на землю серія І-ЛВ № 085964 виданий Городоцькою райдержадміністрацією Ради народних депутатів на ім`я [PERSON] 15.01.2002, тобто після смерті спадкодавця (а.с. 10, 44-60). Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації, а відповідно до статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Із матеріалів справи убачається, що 15.01.2002 головою Городоцької райдержадміністрації Ради народних депутатів на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] , видано Державний акт серія І-ЛВ № 085964 на право приватної власності на землю площею 2, 7651 га призначену для ведення товарного сількогосподарського виробництва, що на території Завидовицької сільської ради, на підставі розпорядження № 9 від 11.01.2002, тобто майже через три роки після смерті спадкодавця (а.с. 11, 11 зворот, 68-70). Державний акт серія І-ЛВ № 085964 від 15.01.2002 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю під № 1229 (а.с. 11). Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), згідно положень абзацу першого ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 статті 3 вищеозначеного Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до глави 16 Цивільного Кодексу України правочин може бути визнано недійсним з підстав, визначених законом. У разі визнання недійсним правочину може бути визнано недійсним і правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на майно. Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 Постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 Цивільного Кодексу України, статті 15 Цивільного процесуального Кодексу України (2004 року), статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце в разі їх видання з порушенням вимог закону, всупереч рішенням чи угодам. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Згідно положень ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Отже, ураховуючи, що розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації Ради народних депутатів № 9 від 11.01.2002 і Державний акт серія І-ЛВ № 085964 на право приватної власності на землю на ім`я [PERSON] від 15.01.2002, видані після смерті спадкодавця, а отже в порушення вимог закону, суд визнає недійсними розпорядження в частині передачі в натурі у приватну власність [PERSON] землі (середньої земельної частки), що на території Завидовицької сільської ради Городоцького району Львівської області та Державний акт серія [NUMBER] на право приватної власності на землю, а також скасовує його державну реєстрацію за № 1229. Разом з цим, із матеріалів справи убачається, що 21.05.1997 на ім`я [PERSON] на підставі рішення Городоцької Ради народних депутатів № 70 від 21.03.1996, видано Сертифікат серія ЛВ № 146249 на право приватної власності на землю (середню земельну частку), що зареєстрований у Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 3723 (а.с. 12, 13, 13 зворот). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. З огляду на вищенаведене, а також ураховуючи фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин і досліджені судом під час розгляду справи докази, суд доходить висновку, що [PERSON] при житті набула право приватної власності на землю (середню земельну частку) площею 2, 38 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що на території Городоцької міської ради Львівської області (с. Поріччя-Задвірне Львівського району Львівської області), згідно Сертифікату серія ЛВ № 146249, а отже, таке право є об`єктом прав та обов`язків, що входить до складу спадщини, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно не встановлено, відтак є підстави до визнання за [PERSON] права приватної власності на землю (середню земельну частку) згідно означеного Сертифікату, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved