Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України, Головного управління Державної казначейської служби в Одеській області, третя особа Регіональний представник Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Одеській області про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Позов мотивовано тим, що позивача, який перебував у слідчому ізоляторі, 16 червня 2021 року було доставлено конвойним нарядом військової частини [NUMBER] Національної гвардії України до Одеського апеляційного суду для участі в судовому засіданні за його апеляційною скаргою. Позивач знаходився в окремому боксі (камері) № 2 вартового приміщення, що знаходиться в підвальній частині Одеського апеляційного суду з 10:00 до 16:30 години, виходив на час засідання о 10:30 год. Конвойними протягом тривалого часу ігнорувались прохання позивача вивести його в туалет, протягом всього часу перебування йому не було надано питну воду та їжу, під час конвоювання в зал судового засідання позивачу наділи кайданки ззаду як особі, що схильна до втечі та членоушкоджень, таким же чином на позивача було надіто кайданки й 20 вересня 2021 року. Вказані дії позивач вважає незаконними, такими, що принижують його честь та гідність, шкодять його репутації як чесної та порядної людини в очах близьких та знайомих, спричинили йому моральну шкоду, що виразилась в фізичних стражданнях через неможливість своєчасного відвідування туалету, голод та спрагу, у душевних стражданнях у зв`язку\~із приниженням\~його честі\~та гідності\~ділової репутації через надіті на нього позаду кайданки. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати дії військовослужбовців Національної гвардії щодо ненадання йому їжі і води, надягання кайданків незаконними та такими, що порушують особисті немайнові права та принижують честь, гідність і ділову репутацію позивача, просив також стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 400\~000 гривень. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 02 грудня 2021 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 23 серпня 2022 року (протокольною) залучено до участі у справі Військову частину [NUMBER] . Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 23 серпня 2022 року (протокольною) замінено відповідача Головне управління Державної казначейської служби в Одеській області на Державну казначейську службу України. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 03 жовтня 2022 року (протокольною) вирішено питання про допит свідків. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 03 жовтня 2022 року (протокольною) закрито підготовче провадження по справі та призначено її до розгляду по суті. Представником відповідача Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України надано відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на відсутність порушення прав позивача, оскільки позивач при виїзді зі слідчого ізолятора був забезпечений їжею, в конвойному приміщенні наявний бак з водою, з якого вода надається конвойними на прохання конвойованих осіб, вивід таких осіб в туалет здійснюється на їх прохання за першої можливості, застосування кайданків відповідає нормам Положення з організації конвоювання військовими частинами (підрозділами) Національної гвардії України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 24 грудня 2019 року № 1090 (далі 8 Положення № 1090), відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу ст. 1174 ЦК України не передбачено (а.с. 64-70). Позивачем надано відповідь на відзив, в якому позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, зазначає про неправдивість та безпідставність заперечень, викладених у відзиві, невідповідність Положення № 1090 нормам чинного законодавства (а.с. 80- 84). Представником відповідача Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України надано заперечення на відповідь на відзив, посилаючись на те, що конвоювання здійснюється військовослужбовцями в/ч [NUMBER] , яка є самостійним суб`єктом права, Положення № 1090 є чинним й обов`язковим до застосування, прийняття рішення про застосування кайданків відноситься до компетенції начальника варти з конвоювання. Відповідачем ГУ ДКС України в Одеської області надано відзив на позов, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що є неналежним відповідачем (а.с. 97-101). Позивачем надано відповідь на відзив, в якому наполягає на позовних вимогах, доводи, викладені у відзиві, вважає такими, що спрямовані на незаконне ухилення від встановленої законом відповідальності (а.с.129-133). В судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених в заяві, додатково пояснив, що наведені в позовній заяві порушення є систематичними. Представник військової частини [NUMBER] НГУ в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на належне виконання військовослужбовцями вказаної частини своїх посадових обов`язків, пояснив, що конвойні приміщення обладнані ємностями з водою, надання конвойованим особам води та виведення їх у туалет здійснюється на їх прохання за першої можливості, застосування кайданків регламентовано Положенням № 1090. Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, та сторонами визнається, що позивача, який перебував у слідчому ізоляторі, 16 червня 2021 року було доставлено конвойним нарядом військової частини [NUMBER] Національної гвардії України до Одеського апеляційного суду для участі в судовому засіданні за його апеляційною скаргою. Позивач знаходився в окремому боксі (камері) № 2 вартового приміщення, що знаходиться в підвальній частині Одеського апеляційного суду з 10:00 до 16:30 години, під час конвоювання в зал судового засідання позивачу наділи кайданки ззаду, таким же чином на позивача було надіто кайданки й 20 вересня 2021 року. Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Конституції України, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 3-1 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну гвардію України», на Національну гвардію України тимчасово покладено здійснення конвоювання осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, до Верховного Суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, апеляційних судів з розгляду цивільних і кримінальних справ, місцевих загальних судів, перелік яких визначається Міністром внутрішніх справ України, та відповідних установ виконання покарань, попереднього ув`язнення (крім гауптвахт) та ізоляторів тимчасового тримання, а також охорону їх у залі суду. Відповідно до ч. 2 п. 1 підрозділу 1 «Правила тримання осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, під час конвоювання» Розділу VI «Особливості організації бойової служби варт та військових нарядів» Положення № 1090, стосунки особового складу з особами, узятими під варту та/або засудженими до позбавлення волі, ґрунтуються на суворому дотриманні законності та повазі до їх людської гідності. Відповідно до ч. 8 п. 1 підрозділу 1 «Правила тримання осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, під час конвоювання» Розділу VI «Особливості організації бойової служби варт та військових нарядів» Положення № 1090, під час ешелонного, планового, наскрізного та особливого конвоювання в спецвагонах осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, забезпечує харчуванням на весь час руху орган-відправник відповідно до чинного законодавства. Під час конвоювання у спецвагоні жінок з малолітніми дітьми дозволяється підігрівати молоко та чай на кухні варти. Особи, які прямують на засідання судів, забезпечуються продуктами харчування органом-відправником відповідно до чинного законодавства. Питною водою осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, під час конвоювання забезпечує варта. Посудом (тарілками, кружками тощо) та столовими приборами (ложками) для приймання їжі особами, узятими під варту та/або засудженими до позбавлення волі, під час їх конвоювання забезпечує орган-відправник. Відповідно до п. 6 підрозділу 4 «Забезпечення участі ув`язнених і засуджених у кримінальному провадженні» Розділу IV «Забезпечення режиму тримання у слідчих ізоляторах» Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 14 червня 2019 року № 1769/5 (із змінами), ув`язнені та засуджені перед відправленням для участі в кримінальному провадженні за межами СІЗО повинні отримати набір продуктів харчування, бути одягнені за сезоном, мати охайний зовнішній вигляд. Відповідно до п. 12 підрозділу 1 «Правила тримання осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, під час конвоювання» Розділу VI «Особливості організації бойової служби варт та військових нарядів» Положення № 1090, виведення осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, до туалету проводиться за їх проханням і тільки по одній особі: у судових вартах - у наручниках (кайданках, засобах обмеження рухомості) двома вартовими, які утримують особу, узяту під варту та/або засуджену до позбавлення волі, під руки з боків, помічник начальника варти (вартовий) при цьому супроводжує попереду, а начальник варти (помічник начальника варти) - позаду. Суд погоджується з доводами сторони позивача про те, що несвоєчасне виведення до туалету, ненадання води, спричиняє негативні емоції й може призвести до ушкодження здоров`я, проте також погоджується з доводами відповідача в/ч [NUMBER] , що таке виведення до туалету або надання води не завжди може бути здійснено за першим проханням конвойованого з огляду на необхідність вчинення конвойними інших дій (конвоювання осіб до зали судового засідання й назад, тощо). Суд погоджується с твердженнями позивача, що у справах про захист прав осіб, що утримуються в місцях позбавлення волі, позивач обмежений певною мірою в збиранні та поданні доказів, проте зауважує, що відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, й самого твердження позивача про існування певних обставин недостатньо для того, щоб суд вважав їх встановленими. Показання допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON] суд до уваги не бере, оскільки він утримувався в іншому, ніж позивач, боксі, надав показання відносно себе, не був безпосередньо свідком обставин, викладених позивачем (тривале невиведення позивача у туалет, ненадання йому води). Також, суд не бере до уваги показання свідка [PERSON] , оскільки вказаний свідок 16.06.2021 року до Одеського апеляційного суду, відповідно до його показань, не конвоювався. За таких обставин, суд доходить висновку про недоведеність стороною позивача обставин, що є підставою позову в частині несвоєчасного виведення його до туалету, ненадання питної води. Доводи позивача про ненадання йому конвойними їжі відхиляються судом, оскільки такий обов`язок покладено на установу, в якій утримується особа (ДУ «Одеський слідчий ізолятор»), що також підтверджується копією листа вказаної установи на адресу відповідача Південного Одеського\~територіального управління\~Національної гвардії\~України від 17.08.2021 р. № 5/9-11593 (а.с. 72) Водночас суд погоджується з доводами позивача про неправомірне застосування до нього під час конвоювання до зали суду кайданків в положенні «руки позаду» з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 п. 3 підрозділу 1 «Правила тримання осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, під час конвоювання» Розділу VI «Особливості організації бойової служби варт та військових нарядів» Положення № 1090, застосування наручників (кайданок, засобів обмеження рухомості) під час конвоювання осіб, узятих під варту та/або засуджених, у тому числі осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, здійснюється у судових вартах, від спеціальних автомобілів до камер тимчасового тримання (залів судових засідань) і назад - по одній особі в наручниках (кайданках, засобах обмеження рухомості) двома чатовими, які утримують його під руки з боків, помічник начальника варти (вартовий) при цьому супроводжує попереду, а начальник варти та помічник начальника варти - кінолог позаду. Таким чином, вказаною нормою Закону не визначено у якому положенні (руки попереду чи позаду) застосовуються наручники (кайданки), на відміну, зокрема від правил конвоювання від спецавтомобіля до літака і назад, відповідно до яких наручники застосовуються в положенні «руки попереду» (ч. 3 п. 3 підрозділу 1 «Правила тримання осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, під час конвоювання» Розділу VI «Особливості організації бойової служби варт та військових нарядів» Положення № 1090). Суд погоджується з доводами позивача, що застосування кайданків у положенні «руки позаду» викликає додаткові незручності у конвойованої особи, створює у сторонніх осіб враження небезпеки конвойованої особи для оточуючих. Стороною відповідача в/ч [NUMBER] не надано належних та допустимих доказів обґрунтованості рішення начальника варти про застосування до позивача кайданків в положенні «руки позаду», у зв`язку із чим суд вважає такі дії вчиненими з порушенням ч. 1 ст. 28 Конституції України, ч. 2 п. 1 підрозділу 1 «Правила тримання осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, під час конвоювання» Розділу VI «Особливості організації бойової служби варт та військових нарядів» Положення № 1090. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Суд відхиляє доводи сторони відповідача Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України про те, що на правовідносини між сторонами не поширюється положення ст. 1174 ЦК України, оскільки відповідно до ст. 1 Закону України «Про національну гвардію України», Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій. Покладення на Національну Гвардію України правоохоронних функцій, зокрема визначених п. 3-1 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну гвардію України», свідчить, що в спірних правовідносинах її підрозділи виконують функції органу державної влади. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про національну гвардію України», шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу управління Національної гвардії України, військовослужбовцями Національної гвардії України при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується на підставах і в порядку, встановлених законом. Визначаючи розмір шкоди, що підлягає стягненню, суд доходить висновку, що з урахуванням встановлених судом обставин, що є підставою для її відшкодування (дворазове застосування кайданків ззаду протягом нетривалого періоду), така шкода підлягає стягненню в меншому, ніж заявлено, розмірі, а саме в сумі 5\~000 грн. 00 коп. Відповідно до\~ст. 2 ЦК України\~держава Україна є учасником цивільних відносин. При цьому держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин\~(частина перша\~статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом\~(стаття 170 ЦК України). У цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона\~через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді. Враховуючи викладене, кошти на відшкодування моральної шкоди підлягають стягненню з держави Україна\~за рахунок\~коштів Державного\~бюджету України. Такий висновок суду відповідає, зокрема, правовим позиціям, викладеним в постанові ВПВС від 27.11.2019 р. по справі № 242/4741/16-ц, постанові КЦС ВС від 10.11.2021 р. По справі № 346/5428/17.

Outcome: partial