Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

14 липня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати Договір № 98-796М купівлі-продажу нерухомого майна від 19.12.1998 року на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] - дійсним. Свої вимоги мотивував тим, що 19.12.1998 року між членами Одеської універсальної біржи «Вітязь» [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір № 98-796М купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначив, що на сьогодні Договір № 98-796М купівлі-продажу нерухомого майна від 19.12.1998 року нотаріально посвідчити неможливо, оскільки з дня підписання договору минув аби який проміжок часу, у зв`язку з чим така можливість втрачена. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, істотним чином порушує право власність [PERSON] , яке підлягає судовому захисту. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М. Ухвалою судді від 20.07.2023 року провадження по справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, до канцелярії суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце його проведення сповіщалась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від неї до суду не надійшло. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири. Судом встановлено, що 19.12.1998 року між членами Одеської універсальної біржи «Вітязь» [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір № 98-796М купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до п. 1 Договору № 98-796М купівлі-продажу нерухомого майна від 19.12.1998 року [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданий ОВС Комінтернівського району м. Воронежа 19.01.1996 року, що проживає за адресою: Липецька обл., Ізмалковський р-н, с. Афанасьївка, діючий від імені та інтересах [PERSON] , що проживала за адресою: [ADDRESS] , на підставі довіреності № 3-1822 від 19.05.1998 року, засвідчений третьою одеською державною нотаріальною конторою - продав, а [PERSON] , паспорт серії: [NUMBER] , виданий Комінтерновським РО УМВС України в Одеській області 15.05.1996 року, що проживав за адресою: [ADDRESS] купив квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір купівлі - продажу нерухомого майна було укладено у письмовій формі та зареєстровано на Одеській універсальній біржі у «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», реєстраційний № 98-796 М. 24 грудня 1998 року Одеське міське бюро технічної інвентаризації на підставі договору купівлі-продажу від 19 грудня 1998 року зареєструвало право приватної власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] . Відповідно до п. 6 договору купівлі-продажу нерухомого майна № 98-796М, квартиру було продано з торгів за 34\~650 гривень, які отримані Продавцем до підписання договору купівлі-продажу нерухомого майна, тому вона належить новому власникові: [PERSON] . Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У разі\~недодержання \~вимоги \~закону про\~ нотаріальне\~посвідчення одностороннього\~правочину такий\~правочин є\~нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі (ст. 219 ЦК України). Разом з тим, у відповідності зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі-продажу нерухомого майна потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б одна зі сторін договору є громадянин України. Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст. 220 ЦК України (у редакції 2003 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсної. Крім того, у відповідності зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеної з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона передала іншій квартиру. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі-продажу нерухомого майна № 98-796М від 19 грудня 1998 року ніким не спростовані та свідчать про те, що позивач є добросовісним набувачем нерухомого майна. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За таких обставин, коли покупці передали гроші за куплену квартиру, а відповідачі передали їм у відповідь квартиру та правовстановлюючи документи, а позивач відповідно їх прийняла, та розпочала користуватися вказаною квартирою то суд на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу і право власності на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним. Отже, враховуючи всі вищевикладенні обставини, суд приходить до висновку, що при укладанні договору сторони домовились щодо усіх істотних умов, всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, сторони мали вільне волевиявлення, необхідний обсяг цивільної дієздатності, таким чином є усі підстави для визнання договору дійсним. Крім того, згідно з ст. 328 ЦК України,України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. З урахуванням вищевказаного, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований та підлягає задоволенню шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 98-796М від 19 грудня 1998 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved