Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0490 га, кадастровий номер 8000000000:90:917:0015, розташованої по [ADDRESS] на підставі договору дарування земельної ділянки від 7.05.2016 року. Попереднім власником земельної ділянки була мати позивача [PERSON] . Власником сусідньої земельної ділянки є відповідач [PERSON] , який володіє суміжною земельною ділянкою загальною площею 0,0661 га, кадастровий номер 8000000000:90:917:0016 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 2.10.2007 року, яка розташована в [ADDRESS] . Обидві земельні ділянки знаходяться в садовому товаристві „Здоров`я-2". Відповідач [PERSON] побудував житловий будинок на своїй земельній ділянці без дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, тобто він здійснив будівництво будинку на відстані 0,35 м. від смуги межі обох ділянок. Водосточна труба знаходиться на відстані 0,13 м. від межі обох ділянок, що стало причиною підмивання грунту земельної ділянки [PERSON] . Побудова даху будинку відповідача здійснена на кордоні їх земельних ділянок, з якого всі опади стікають на земельну ділянку позивача. На неодноразові звернення позивача про усунення перешкод відповідачем у користуванні земельною ділянкою [PERSON] [PERSON] не реагує. За таких обставин просять зобов`язати [PERSON] провести відповідну перебудову житлового будинку, який знаходиться на його земельній ділянці відповідно до норм ДБН та ліквідувати порушення, демонтувавши за свій власний рахунок очисні споруди каналізації, які встановлені на його земельній ділянці. Відповідач [PERSON] та/або його представник в судові засідання не з'явились, направивши до суду заяву про застосування строку позовної давності та заперечення проти позову у справі (т.1, а.с.54-60). У вказаних документах відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, зазначивши, що [PERSON] побудував свій будинок в 2007 році, тоді як ні позивач, ні його мати не мали права власності на їх земельну ділянку. Тільки 17.05.2011 року мати позивача [PERSON] отримала державний акт про право власності на свою земельну ділянку. При цьому у неї не було будь-яких претензій до відповідача. Таким чином, строк позовної давності сплинув в 2014 році, а позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом тільки в жовтні 2016 року, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Крім того, позивач обгрунтовує свої позовні вимоги порушенням з боку відповідача протипожежних, будівельних та санітарних норм при будівництві будинку. Проте такі позови мають право подавати відповідні державні органи, а саме: підрозділ МНС України в м. Києві, відділ містобудування та архітектури м. Києва та Київська міська санітарно-епідеміологічна станція. Також, побудувавши вказаний будинок на своїй земельній ділянці, відповідач не порушив жодних норм та правил діючого законодавства. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі змісту ч.1, ст.4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 17.10.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (т.1, а.с.2-5). За змістом ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475-ВР „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції" кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1, ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. За змістом ч.1, ст.79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Як наголошує ч.1, ст.791 ЦК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Як встановлено у судовому засіданні, 7 травня 2016 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] безоплатно прийняв в дар земельну ділянку площею 0,0490 га, кадастровий номер 8000000000:90:917:0015, розташовану по [ADDRESS] на підставі договору дарування земельної ділянки, посвідченого державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори Паньшиною О.В. і зареєстрованого у реєстрі за №4-671 (т.1, а.с.6). Даний правочин був внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 7.05.2016 року о 09:20:55 (т.1, а.с.7). 10.05.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким відповідач придбав земельну ділянку площею 0,0661 га, кадастровий номер 8000000000:90:917:0016, яка розташована в [ADDRESS] , призначену для ведення садівництва, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В.О. і зареєстрований у реєстрі за №1318 (т.1, а.с.75). Даний правочин був внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 10.05.2007 року о 14:34 (т.1, а.с.76). За змістом державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №018483 від 2.10.2007 року відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0661 га, кадастровий номер 8000000000:90:917:0016, яка розташована в [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки: для ведення садівництва (т.1, а.с.15; 92). Як регулює ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Обидві земельні ділянки сторін по справі знаходяться в садівничому товаристві „Здоров`я-2", членами якого є позивач і відповідач. Згідно плану меж земельної ділянки земельна ділянка відповідача межує з земельною ділянкою позивача від точки „А" до точки „Г", тобто є суміжними (т.1, а.с.31). Як вбачається з декларації про готовність об`єкта до експлуатації в 2007 році на земельній ділянці відповідача був побудований двоповерховий садовий (дачний) будинок (літ. Д) загальною площею 188,3 м2, який вважається закінчений будівництвом об`єкт готовий до експлуатації (т.1, а.с.61-62). У відповідності до ч.1, ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як передбачено п.(г), ч.1, ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані: г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно ч.1, ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За правилами ч.3, ст.12; ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як регламентовано п.3.25* ДБН 360-92** „Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" (який втратив чинність 23.04.2018 року) для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Як вказує п.1.1. Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 17.03.2011 року№145 „Про затвердження Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць" у цих Державних санітарних нормах та правилах утримання територій населених місць терміни вживаються у такому значенні: вигрібна яма (вигріб) - інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів. Пункт 2.22. цього ж Наказу зазначає, що вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м. Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства. Як вбачається з висновку експертів за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №29922/21-43/30324/21-49, виготовленим 11.01.2023 року Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, експертами встановлено: - на схемі розташування будівель та споруд за технічним паспортом МБТІ від 14.12.2012 року щодо земельної ділянки [PERSON] (кадастровий номер 8000000000:90:917:0016) відсутній фактично наявний, станом на 23.12.2022 року, септик (вигріб); - паркан, який знаходиться між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] , фактично проходить по земельній ділянці [PERSON] (кадастровий номер 8000000000:90:917:0015) і площа території земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:90:917:0015, яку за фактичними межами зайнято власником земельної ділянки (кадастровий номер 8000000000:90:917:0016), становить 0,0012 га; - боковий фасад будівлі [PERSON] в найближчий точці А (мал.3) розташований від межі земельної ділянки [PERSON] , кадастровий номер 8000000000:90:917:0015, на відстані - 0,18 м., в точці В (найвіддаленіша точка) на відстані - 0,75 м. (мал.3); - кришка-люк від септику (вигрібу) в точці С (див. мал.3) знаходиться від межі земельної ділянки [PERSON] , кадастровий номер 8000000000:90:917:0015, на відстані - 0,38 м. (мал.3); - біля бокового фасаду будівлі [PERSON] , між ділянкою з [PERSON] , не виконані відповідні будівельні та інженерні улаштування, що може бути причиною, як затікання зливових вод під фундамент самого будинку, так і на ділянку [PERSON] (див. фото №1-3); - станом на 23.12.2022 року, порушення норм розташування будівель та споруд на земельній ділянці, кадастровий номер 8000000000:90:917:0016, а саме: п.3.25* ДБН 360-92** „Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" (який діяв на момент вводу в експлуатацію будинку [PERSON] ); - розташування будівель та споруд на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:90:917:0016 не відповідає п.1.6. статуту садового товариства „Здоров`я-2" від 2002 року; - встановити, які саме правила землеустрою, містобудування були порушені під час зведення будинку [ADDRESS] , що належить [PERSON] не вбачається за можливе з причин, які наведені у дослідницькій частині висновку (т.2, а.с.55-63). Як передбачено п.1.6. статуту садівничого товариства „Здоров`я-2" в редакції 2002 року члени товариства можуть будувати на виділених ділянках садові будинки з опалюванням. Садовий будинок треба розмістити з відступом від червоних ліній не менше 3 метрів. Найменші відстані під спорудами садової ділянки повинні бути: від межі сусідньої ділянки до садового будинку - 3 метри, до інших споруд - 1 метр (т.1, а.с.101-114). Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні та описані вище, суд приходить до висновку, що оскільки судом достеменно встановлено порушення [PERSON] при будівництві будинку на своїй земельній ділянці п.3.25* ДБН 360-92** „Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень", який діяв на момент вводу в експлуатацію будинку [PERSON] , та п.1.6. статуту садового товариства „Здоров`я-2" в редакції 2002 року, тому відповідача необхідно зобов'язати усунути перешкоди позивачу у користування земельною ділянкою останнього шляхом демонтажу частини садового (дачного) житлового будинку на ділянці [ADDRESS] , який знаходиться на земельній ділянці (кадастровий номер 8000000000:90:917:0016), на відстань не менше 3 (трьох) метрів від межі з земельною ділянкою (кадастровий номер 8000000000:90:917:0015), розташованою по [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] за власний рахунок, в задоволенні решти вимог відмовити. Також підлягає задоволенню і друга позовна вимога позивача про зобов`язання [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу за власний рахунок очисної споруди каналізації (септика), розташованої на ділянці [ADDRESS] , яка знаходиться на земельній ділянці (кадастровий номер 8000000000:90:917:0016), на відстань не менше 1 (одного) метра від межі з земельною ділянкою (кадастровий номер 8000000000:90:917:0015), розташованою по [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Суд не може покласти в основу рішення звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж на відповідність державних стандартам, будівельним нормам і правилам садового (дачного) будинку та господарських споруд, виготовлений ТОВ „Енергобудсервіс" за замовленням [PERSON] від 29.10.2010 року (т.1, а.с.164), оскільки він був виконаний станом на 1.11.2010 року (т.1, а.с.165), експерт [PERSON] не був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.384; 385 КК України, повністю суперечить висновку експертів за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №29922/21-43/30324/21-49, виконаним 11.01.2023 року Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, який враховував при своєму дослідженні і зміст даного звіту (т.1, а.с.157-180). Відповідно до ч.1, ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За приписами ч.1, ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як передбачено ч.4, ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд також не може покласти в основу рішення позицію відповідача про те, що позивач пропустив трирічний строк позовної давності звернення до суду з даним позовом, оскільки, як зазначалось вище, [PERSON] набув права власності на вказану земельну ділянку 7.05.2016 року на підставі укладення договору дарування земельної ділянки, а даний позов було подано до Дарницького районного суду м. Києва 17.10.2016 року (т.1, а.с.2), тобто в межах трирічного строку звернення до суду. Перебування у власності даної земельної ділянки у матері позивача [PERSON] , яка 7.05.2016 року подарувала її своєму синові [PERSON] , не є підставою для продовження строку позовної давності для [PERSON] з моменту отримання права власності [PERSON] . Згідно ст.133; 141 ЦПК України оскільки суд частково задовольнив позов позивача, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору, 12 200 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 9 089 грн. 59 коп. компенсації за втрату частини заробітку, 20 593 грн. 20 коп. вартості проведення судової земельно-технічної експертизи, а всього 42 433 грн. 99 коп., які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні і доведені суду документально (т.2, а.с.107-124).

Outcome: partial