Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

У червні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначила, що у січні 2010 року вона познайомилась з [PERSON] та стала підтримувати з ним дружні стосунки. З січня 2011 року позивач та [PERSON] проживали разом у квартирі позивача без реєстрації шлюбу. [INFO] у позивача та [PERSON] народився син [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження батьком дитини записано [PERSON] , матір`ю [PERSON] . На початку 2014 року позивач та [PERSON] переїхали у м. Дніпро до батьків [PERSON] , де разом проживали до кінця 2019 року. Позивач разом з [PERSON] та його батьками виховували дитину, вели спільне господарство. Батьки [PERSON] вважали сина позивача своїм онуком, опікувалися ним у той період, коли позивач поїхала на заробітки до Польщі. [PERSON] періодично їздив на заробітки до Прибалтики та до Чехії. У цей період спільний син був на вихованні, забезпеченні і піклуванні бабусі та дідуся відповідачів по даній справі. У серпні 2019 року стосунки між позивачем та [PERSON] припинилися, оскільки позивач вирішила проживати у Польщі і забрати туди нашого сина. Проте [PERSON] та його родина не припиняли спілкуватися з сином, виховувати його та надавати матеріальну допомогу. У травні 2022 року [PERSON] був мобілізований до лав ЗСУ та 06.05.2023 року, отримавши відпустку, помер від серцевого нападу. Після вказаних обставин позивач звернулася до відповідачів з проханням про відібрання генетичного матеріалу для проведення генетичної експертизи на предмет встановлення батьківства. Згідно із висновком експерта № 1011-МГ від 05.06.2023 року, встановлено, що померлий [INFO] [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є позивач. Вірогідність того, що померлий [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999%. Враховуючи вищевикладене, позивач звертається до суду та просить встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , який народився у місті Кривий Ріг, матір`ю якого є [PERSON] ; внести зміни Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до актового запису № 1092 від 22.08.2012 року про народження [PERSON] , [INFO] , який народився у місті Кривий Ріг, та матір`ю якого є [PERSON] та зазначити батьком дитини громадянина України [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.07.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.07.2023 року клопотання позивача про витребування доказів було задоволено, витребувано у Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином завірену копію актового запису № 1092 від 22 серпня 2012 року про народження [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] . 26.07.2023 року до суду надійшли витребувані документи. Представник позивача адвокат Сорока Т.В. надала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] \~та [PERSON] надали до суду заяву, у якій просили розгляд справи провести за їх відсутності, обставини, викладені позивачем у позовній заяві підтвердили, позовні вимоги визнали, просили їх задовольнити. Положеннями ч. 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Представник третьої особи: Новокодацького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв від нього не надходило. Представник третьої особи: Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізькогорайону Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити за відсутності представника відділу, винести рішення на розсуд суду. Також звернув увагу, що з 02.01.2023 року назва відділу була змінена. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Позивач [PERSON] та [PERSON] з січня 2010 року по травень 2023 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. Батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Відомості про батька у свідоцтві про народження дитини записані на підставі заяви матері про державну реєстрацію народження відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. З матеріалів справи вбачається, що позивач та її малолітній син [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16-17). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 11). Як вбачається із довідки про причину смерті від 07.05.2023 року, [PERSON] помер [INFO] від кардіоміопатії (а.с. 12). Відповідно до сповіщення № 1 від 08.05.2023 року військової частини [NUMBER] , [PERSON] помер вдома перебуваючи на відпочинку за раніше відпрацьовані дні, смерть не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с. 13). Згідно із висновком експерта № 1011-МГ від 05.06.2023 року, встановлено, що померлий [INFO] громадянин [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що померлий [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999% (а.с. 23-25). Відповідно до довідки № 85 від 06.07.2023 року, яка була видана малолітній дитині [PERSON] , [INFO] КЗ «Навчальновиховний комплекс № 36 «Спеціалізована середня загальноосвітня школа техніко-економічного профілю дошкільний навчальний заклад» ДМР встановлено, що він дійсно перебував у вказаному навчальному закладі з 01.09.2019 року по 27.05.2019 року. Позивачем також надано фотознімки, що підтверджують факт того, що [PERSON] та його родина спілкувалися з сином позивача, виховували його та надавали матеріальну допомогу (а.с. 18-20). Згідно із ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5\~СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до змісту ч. 1, ч. 2 ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Положеннями ч.\~2\~ст.\~125\~СК України\~передбачено,\~що якщо\~мати та\~батько дитини\~не перебувають\~у шлюбі\~між собою,\~походження дитини\~від батька\~визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ч. 2 ст.\~315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст.\~55\~СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Та обставина, що питання визначення батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України. Згідно із ст.\~130\~СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3 ст. 128 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст.\~128\~СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. У постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 є висновок про застосування ст. 130 СК України, де вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог\~ЦПК України. Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови №\~5\~від 31\~березня 1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» зазначив, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. У п. 13 цієї ж Постанови зазначається, що факт батьківства може бути встановлений за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. ЄСПЛ у рішенні від 07 травня 2009 року в справі "KALACHEVA v. RUSSIA", заява № 3451/05, § 34, зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Як було встановлено судом, [PERSON] , який помер [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що померлий [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999%, відповідно до висновку експерта № 1011-МГ від 05.06.2023 року(а.с. 23-25). Згідно із п. 7 постанови Пленуму\~Верховного суду\~України «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~№ 3\~від 15\~травня 2006\~року у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі\~ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. У п. 9 цієї ж Постанови роз`яснено, що питання про походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Походження дитини встановлюється судом із урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні» затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. У відповідності до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Положеннями ст.\~76\~ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 80\~ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вимогами ст.\~263\~ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Враховуючи викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, приймаючи до уваги висновок експерта, зважаючи на доведеність факту батьківства [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а також на те, що встановлення факту батьківства не може бути вирішене іншим шляхом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, а отже такими, що підлягають задоволенню. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у розмірі 2\~190,14 грн. (а.с. 1), однак питання розподілу судових витрат вирішувати не просила, а тому зазначений судовий збір слід віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved