Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

У червні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 06 травня 1995 року між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб Відділом реєстрації шлюбів Подільського району м. Києва. Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося через несумісність характерів і протилежність поглядів на сімейне життя. Між подружжям втрачено почуття любові та поваги один до одного, проживають окремо та не мають спільного бюджету. Намагалися через органи РАЦС розірвати шлюб, проте не було досягнуто згоди. Посилаючись на положення ст. ст. 104, 110, 112 СК України позивач просила шлюб розірвати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 червня 2023 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20 червня 2023 року відкрито спрощене провадження по справі та призначено справу до розгляду на 20 липня 2023 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена судом належним чином. В позовній заяві просила проводити розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. 04 липня 2023 року надіслав на адресу суду клопотання, в якому просить суд не надавати строк для примирення та розглядати справу без його участі. Зазначає, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти розірвання шлюбу. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 травня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Відділом реєстрації шлюбів Подільського району м. Києва, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 229. Після укладання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 11). Від спільного шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Клопотань про надання терміну для примирення сторони не заявляли. Судом встановлено, що сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 зазначено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно зі ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. У відповідності до положень ч. 4 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи положення ст. 142 ЦПК України та те, що відповідач визнав позов, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 536,80 грн, а з державного бюджету підлягає поверненню позивачу судовий збір в розмірі 536,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved