Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

Знам`янська міська рада Кіровоградської області 29.12.2022 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з [PERSON] безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати за землю в сумі 17 679 грн. 17 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до договору дарування від 13.09.2019 відповідач набув у приватну власність нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , яке розташоване на земельній ділянці площею 0,0149 га з кадастровим номером 3510600000:50:117:0003 та перебуває у комунальній власності Знам`янської міської територіальної громади. Зазначена земельна ділянка знаходилася у користуванні дарувальника на підставі договору оренди земельної ділянки від 22.11.2011. У зв`язку з переходом права власності на об`єкт нерухомості до нового власника відповідач 13.09.2019 звернувся до Знам`янської міської ради із заявою, в якій просив надати дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж вказаної вище земельної ділянки в натурі (на місцевості) для подальшої передачі в оренду терміном до 01.10.2068. Рішенням Знам`янської міської ради №2231 від 04.11.2019 відповідачу надано дозвіл на виготовлення такої документації з метою розміщення нежитлового приміщення (складу) загальною площею 149,0 кв.м. із земель житлової та громадської забудови Знам`янської міської ради, у т.ч. по угіддях - забудовані землі, які використовуються в комерційних цілях. Зазначеним рішенням відповідача також зобов`язано замовити технічну документацію із землеустрою у двомісячний строк. Проте відповідач рішення міської ради не виконав, технічну документацію із землеустрою не замовив та не виготовив, для розгляду та затвердження на сесії міської ради не подав, внаслідок чого договір оренди земельної ділянки, на якій розташований придбаний відповідачем об`єкт нерухомості, не був укладений. Таким чином, відповідач фактично використовує земельну ділянку по [ADDRESS] площею 149 кв.м. без правовстановлюючих документів та не сплачує за її використання орендну плату. Позивач неодноразово звертався до відповідача з листами, в яких пропонував подати розроблену технічну документацію із землеустрою до відділу земельних питань Знам`янської міської ради для подальшого розгляду, укладення договору оренди землі, однак по теперішній час відповідач для цього заходів не вжив та продовжує використовувати земельну ділянку без належних підстав. За її користування в період 2020-2022 роки відповідач мав сплатити до місцевого бюджету Знам`янської міської територіальної громади 17 679 грн. 17 коп. орендної плати, проте безпідставно зберіг зазначені кошти у себе, завдаючи позивачу збитків на зазначену суму. Відповідачем подано відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, обгрунтовуючи тим, що після купівлі приміщення по [ADDRESS] ним було подано заяву про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі з метою зміни її цільового призначення для подальшого переведення нежитлового приміщення в житлове. Землевпорядною організацією йому роз`яснено, що для зміни цільового призначення земельної ділянки необхідно виготовити детальний план території, який є додатком до генерального плану м.Знам`янка, оскільки зонінг генерального плана підлягає зміні, при цьому дозвіл на виготовлення детального плану території надається рішенням сесії міської ради. Ним подано заяву про виготовлення детального плану території за власний кошт, яка була винесена на розгляд чергової сесії, але для позитивного прийняття рішення не набрала голосів. З посиланням на ст.319 ЦК України, зазначає, що міська рада не має права без законних підстав вказувати, як використовувати належні йому приміщення, та позбавляти його права на виготовлення детального плану території, що унеможливлює використання придбаного ним приміщення в якості житлового будинку. З моменту придбання і по теперішній час належне йому приміщення не використовується ні за яким призначенням, оскільки використання в комерційних цілях не дозволено санітарним законодавством, а використання приміщення в житлових цілях не дозволяє Знам`янська міська рада. Представником позивача подано відповідь на відзив, у якому зазначає, що доводи відповідача, викладені у відзиві, не спростовують та не заперечують обов`язку кожного землекористувача сплачувати за користування земельною ділянкою. Доводи про намір змінити цільове призначення земельної ділянки, як обгрунтування несплати за її використання, є неправомірними, оскільки використання землі в Україні відповідно до ст.206 ЗК України є платним. При цьому, сплата за землю, на якій розміщений об`єкт нерухомого майна, жодним чином не обмежує право власника нерухомого майна володіти, користуватися та розпоряджатися таким майном. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові та відповіді на відзив. Відповідач в судовому засіданні пред`явлені позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на викладені у відзиві обставини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено та сторонами не заперечувалося, що відповідач є власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Право власності на зазначений об`єкт нерухомості за відповідачем зареєстровано на підставі договору дарування від 13.09.2019, посвідченого приватним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Кіровоградської області Українською Н.А. за реєстровим №438. Зазначене нежитлове приміщення розташоване на земельній ділянці площею 0,0149 га, кадастровий номер 3510600000:50:117:0003, цільове призначення - для розміщення та обслуговування складу, та перебуває у комунальній власності Знам`янської міської територіальної громади Кіровоградської області. Рішенням Знам`янської міської ради Кіровоградської області №2230 від 04.11.2019, у зв`язку з переходом права власності на вказане вище нежитлове приміщення, у колишнього власника ( [PERSON] ) вилучено земельну ділянку площею 0,0149 га з кадастровим номером 3510600000:50:117:0003, та скасовано договір оренди землі від 22.11.2011 за №351060004000022 та додаткову угоду до нього від 23.04.2015 за №9457227. На підставі заяви відповідача від 13.09.2019, рішенням Знам`янської міської ради Кіровоградської області №2231 від 04.11.2019 відповідачу надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для подальшого заключення договору оренди терміном до 01.10.2068 по [ADDRESS] для розміщення нежитлового приміщення (складу) загальною площею 149,0 кв.м. із земель житлової та громадської забудови Знам`янської міської ради, у т.ч. по угіддях - забудовані землі, які використовуються в комерційних цілях, код КВЦПЗ - 03.15. Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) вказаним рішенням відповідача зобов`язано замовити у двомісячний термін. Оскільки відповідач рішення міської ради у встановлений строк не виконав та договір оренди земельної ділянки не уклав, тому позивач, 27.04.2020 та 20.07.2021, звертався до нього з листами, в яких пропонував подати розроблену технічну документацію із землеустрою до відділу земельних питань Знам`янської міської ради для подальшого розгляду. Разом з тим судом встановлено, що відповідач з позивачем договір оренди земельної ділянки не уклав, що не заперечується сторонами по справі. Згідно з наданим суду позивачем розрахунком недоотриманих доходів за користування відповідачем земельною ділянкою, який зроблений на підставі її нормативної грошової оцінки та відповідачем не оспорювався, за період 2020-2022 роки збитки складають 17 679 грн. 17 коп. Предметом позову у цій справі є відшкодування збитків у вигляді неодержаного доходу з власника об`єкта нерухомого майна за фактичне користування земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщено. Відповідно до ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно зі ст.80 ЗК України є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, згідно зі ст.124 ЗК України, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Відповідно до ст.125 ЗК України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди землі і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Згідно зі ст.126 ЗК України документами, що посвідчують право на земельну ділянку, є державний акт про право власності на землю, або договір оренди землі, зареєстрований відповідно до закону. Питання захисту прав на землю регулюються Главою 23 ЗК України. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Статтею 206 ЗК України визначено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Згідно зі ст.14 ПК України плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (п.14.1.147). Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата. За приписами ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч.2 ст.120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (п.«е» ч.1 ст.141 ЗК України). Аналогічним чином перехід права користування на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на будівлі або споруди унормовують положення ст.377 ЦК України. Згідно зі ст.7 Закону України «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Таким чином, право на земельну ділянку в набувача будинку, будівлі або споруди виникає з моменту набуття права на будинок, будівлю або споруду незалежно від будь-яких подальших дій набувача щодо оформлення права на земельну ділянку. Таке оформлення може мати місце в подальшому, в тому числі шляхом підписання відповідного договору (оренди, емфітевзису, суперфіцію). Згідно з ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. З аналізу наведених норм вбачається, що користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, у тому числі, й шляхом відшкодування заподіяних збитків, а також застосування інших, передбачених законом, способів. Оскільки відповідач не звертався за оформленням права оренди на земельну ділянку, речові права відповідача на земельну ділянку не реєструвалися, останній не набув належних прав власності або користування щодо земельної ділянки, тому зазначене свідчить про використання земельної ділянки без достатніх правових підстав. Відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладання договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними. Для кондиційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України. Аналогічні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц та у постанові Верховного Суду від 01.03.2023 у справі №751/1543/19. Законодавством передбачено виникнення обов`язку щодо сплати орендної плати з часу виникнення права оренди землі переходу права власності на нерухоме майно. Відсутність договору оренди земельної ділянки має фактичним наслідком володіння і користування відповідачем чужою земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації. В результаті відбулося збереження (заощадження) відповідачем належних до сплати за таке володіння і користування коштів у вигляді орендної плати. Норми ст.1212 ЦК України підлягають застосуванню, в тому числі, у відносинах, які не містять ознак делікту. Частиною 2 ст.1212 ЦК України визначено, що положення цієї норми застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Тобто, ці норми поширюють свою дію і на випадки набуття (збереження) майна в результаті правомірних дій. Незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельною ділянкою, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під категорію «виправдане очікування», що є загальновизнаною в тому числі в практиці визначення Європейського суду з прав людини. Верховний суд у постанові від 05.08.2022 у справі №922/2060/20 зауважив, що Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наводив правову позицію про те, що у разі користування сформованою земельною ділянкою комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди, власник такої земельної ділянки може захистити своє право на компенсацію йому недоотриманої орендної плати в порядку ст.1212 ЦК України (п.27 постанови Верховного суду від 09.09.2022 у справі №910/8770/19, п.7.10 постанови Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №905/1680/20). Відсутність договору оренди земельної ділянки між сторонами не звільняє власника майна, яке розташоване на земельній ділянці комунальної власності, від сплати коштів за користування земельною ділянкою (ст.206 ЗК України). Згідно зі ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Виходячи зі змісту ст.120 ЗК України, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі. Однак, зважаючи на положення ст.125 ЗК України, новий власник об`єкта нерухомості не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог законодавства. Таким чином, з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у відповідача виник обов`язок оформити та зареєструвати речове право на земельну ділянку, яка знаходиться під нежитловими приміщеннями, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень». З огляду на викладене та враховуючи, що відповідач використовував земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3510600000:50:117:0003, без достатніх правових підстав, за період 2020-2022 роки не сплачував за її користування орендну плату у встановленому законодавчими актами розмірі, в результаті чого безоплатно користувався цією земельною ділянкою, тобто безпідставно набув дохід, отриманий від безпідставно набутого майна, у Знам`янської міської ради Кіровоградської області правомірно виникло право на стягнення коштів, отриманих безпідставно, як суми, яку мав би отримати місцевий бюджет. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. У зав`язку із задоволенням позову, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved