Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

Позивач ТзОВ "Львівенергозбут" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. Просить стягнути з відповідача в користь позивача 1762 грн. 50 коп. заборгованості за спожиту електричну енергію з підстав неоплати вартості такої за адресою [ADDRESS] . Представник позивача в судове засідання не прибув, однак подав заяву у якій просить справу розглядати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Просить позов задоволити. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 05.06.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням /викликом/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого повідомлявся належним чином шляхом направлення на його адресу реєстрації судової повістки про виклик до суду. Повідомляння про виклик до суду повернулися із довідкою про відсутність адресата за вказаною адресою. Від нього не надходило на адресу суду жодних клопотань, заяв про відкладення судових засідань, відзиву на позовну заяву. Також ними не подавалися на адресу суду клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ч. 1 ст. 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання за зареєстрованою адресою місця проживання , не з`явився в судове засідання без повідомлення причин , що згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подали відзив , суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі представника позивача, зважаючи на подану ним заяву про розгляд справи у його відсутності та без участі відповідачів та про постановлення заочного рішення у справі. Дослідивши усі матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно з п. п. 3.1.5., 3.1.7., 3.2.5. «Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 р. (далі - Правила), договір між електропостачальником та споживачем універсальної послуги укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним на умовах комерційної пропозиції, опублікованих електропостачальником на офіційному веб-сайті. Відповідно до п. 7 постанови НКРЕКП вказаний договір укладається шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії або підписання заяви-приєднання до умов цього договору. Судом встановлено, що у Львівському центрі обслуговування клієнтів ТОВ «Львівенергозбут» за адресою: Львівська область, Львівський район, смт. Куликів, вул. Загорода, 43 зареєстрований побутовий споживач та відкрито особовий рахунок [NUMBER] . Відповідачем було здійснено приєднання до публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - Договір) на умовах комерційної пропозиції №1, яка є Додатком 2 до цього Договору, що розміщені на офіційному веб- сайті позивача - www.lez.com.ua. Відмови від приєднання до такого договору відповідачами подано не було. Відповідно до п. 2.1 Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. П. 6.2 Договору визначає зобов`язання Споживача забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору. Згідно з Комерційною пропозицією розрахунковим періодом за Договором є календарний місяць. Рахунок (платіжний документ) надається на початку періоду наступного за розрахунковим. Оплата здійснюється протягом 10 робочих днів від дати отримання рахунку, але не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим. Розрахунок за спожиту електричну енергію здійснюється шляхом повної оплати вартості електроенергії за показами засобу обліку. Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.05.2023 р. помешкання за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] який помер [INFO] . Свої зобов`язання в частині повної та своєчасної оплати за спожиту електроенергію відповідач систематично не виконував, борг за спожиту електроенергію за період 01.06.2020 р.- 01.04.2021 р. складає 1762,50 грн., що підтверджується розрахунком основного боргу за спожиту електричну енергію за підписом заступника начальника Львівського ЦОК. Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до пп. 2. п. 5.5.5. ПРРЕЕ, споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно з ст. ст. 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а обов`язком - оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця, зокрема, є забезпечення своєчасності надання, безперервності і відповідної якості комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються на рівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відтак на відповідача покладено обов`язок оплачувати вартість спожитих житлового- комунальних послуг, зокрема спожитої електричної енергії, за адресою: [ADDRESS] . Постачання електроенергії споживачу здійснюється за тарифами встановленими Регулятором, а саме, постановою НКРЕ КП від 26.02.2015 року № 220 «Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню», Постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року №483 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії». Відповідно до п. 9.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством. Відповідно до ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Ст. 322 ЦК України стверджує, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати житлово-комунальних послуг, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, що відповідає правовим висновкам, викладеним у постановах Львівського апеляційного суду від 23.03.2020 у справі №465/7382/19; від 15.04.2020 у справі №465/6941/19; від 04.09.2020 у справі №446/626/20; від 18.06.2020 р. у справі №465/6261/19: від 28.09.2020 р. у справі №446/1016/20; від 26.11.2020 р. у справі №458/519/20 (задоволено апеляційні скарги ТОВ «Львівенергозбут» та скасовано ухвали Франківського районного суду м. Львова, Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області, Турківського районного суду Львівської області про відмову у видачі судового наказу з підстав відсутності письмового договору між сторонами) та Верховного Суду України від 23.05.2018 року в справі № 216/5756/15-ц. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог, а тому позовні вимоги позивача підлягають до задоволення в повному обсязі. Закон України «Про судовий збір» передбачає, що за подання позовної заяви майнового характеру юридичною особою ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн. На підставі ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 133, 141, 264, 265, 274-275, 279, 280 ЦПК України, суд -

Outcome: approved