Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений 11.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., зареєстрований в реєстрі за № 4919 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» суми боргу в розмірі 16 335,18 грн. Свої вимоги мотивує тим, що із застосунку українського електронного сервісу державних послуг «Дія» стало відомо про заборгованість перед Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк». В подальшому з реєстру відкритих та публічних даних (Автоматизованої системи виконавчого провадження, Єдиного реєстру боржників) позивач довідався, що дана заборгованість виникла у зв`язку з тим, що 11.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. видано виконавчий напис №4919 про стягнення з боржника, яким є [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 16 335,18 грн. У зв`язку з цим 21.02.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. було відкрито виконавче провадження та 26.02.2021 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Як зазначає позивач, йому невідомо у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 16 335,18 грн., оскільки ніякі відомості до моменту отримання інформації через застосунок «Дія» йому раніше від жодної із сторін вказаної в даній позовній заяви з приводу такої заборгованості не надсилалися. Виконавчий напис вчинено всупереч вимогам ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 22.02.2012 за №282/20595 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Вважає, що вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням законодавства. Зокрема, вищевказана заборгованість не є безспірною, так як на адресу позивача не надходило вимоги-повідомлення про погашення заборгованості із зазначенням деталізованої суми боргу, не надходило позасудової вимоги щодо дострокового повернення кредиту чи повідомлення-застереження про те, що відповідач розпочинає процедуру стягнення боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріусу тощо. Нотаріусом не здійснено перевірки безспірності заборгованості при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису. 25.04.2023 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують. У судове засідання представник відповідача не з`явився, подав заяву про визнання позовних вимог в порядку ст. 206 ЦПК України та у зв`язку з чим, стягнути з відповідача 50% судового збору. Просив розглянути справу за відсутністю представника відповідача. У судове засідання треті особи не з`явилися, по причинам суду невідомим. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи проводиться без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України). У відповідності до ч.1, ч.4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як випливає з Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.02.2021 у виконавчому провадженні №61352847, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксаною Анатолівною, приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. 11.02.2020 вчинено виконавчий напис №4919 про стягнення з боржника, яким є [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 16 335,18 грн. З витягу з автоматизованої системи виконавчого провадження випливає, що на примусову виконанні перебуває виконавче провадження №61352847, відкрите 21.02.2020, де боржником є [PERSON] , а стягувачем Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк». Як випливає з листа Міністерства Юстиції України, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції 17.01.2008 за №6685 на ім`я Хари Наталії Станіславівни , анульовано наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2021 за №931/5. Між сторонами виник спір стосовно дотримання приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вимог діючого законодавства при вчиненні виконавчого напису. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За вимогами статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Приймаючи до уваги вище наведені вимоги Закону, а також визнання відповідачем позову, таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у суду є всі підстави вважати, що на час вчинення виконавчого напису безспірність заборгованості за кредитом не була встановлена. Зазначені обставини є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому суд приходить переконання, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства. Спосіб захисту щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відповідає положенню ст.16 ЦК України, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Порушене саме відповідачем цивільне право позивача підлягає захисту в судовому порядку, адже справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом (постанова Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 200/3452/17). Відомості, які б спростовували даний висновок суду, у матеріалах справи відсутні. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до п. 13 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - справах, пов`язаних з порушенням їх прав, а тому за правилами статей 141,142 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 50% відсотків, а саме 536,80 грн.

Outcome: approved