Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач, звернувшись до суду із даним позовом просив: встановити факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, за адресою [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на земельну ділянку площею 9,53 га, кадастровий номер 5121286100:01:001:0182, яка розташована на території колишньої Яснопільської сільської ради Березівського району Одеської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №933287 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на житловий будинок загальною площею 34,5 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 27 березня 2008 р., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . На обґрунтування поданого позову позивач посилався на те, що є сином померлої [INFO] матері - [PERSON] , актовий запис про смерть №362 від 18 грудня 2013 р.. Після смерті матері залишилось майно у виді: земельної ділянки площею 9,53 га, кадастровий номер 5121286100:01:001:0182, яка розташована на території колишньої Яснопільської сільської ради Березівського району Одеської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №933287; житлового будинку загальною площею 34,5 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 27 березня 2008 р.. Позивач також вказував, що є спадкоємцем першої черги, постійно проживав разом із матір`ю, доглядав її, а у подальшому поховав, однак нотаріус відмовила йому в оформленні спадщини, посилаючись на необхідність вирішення питання у судовому порядку. \~ \~ \~ \~Також, представник позивача просив провести судовий розгляд за відсутністю його та позивача, заявлені вимоги підтримав на підставах викладених у позові. \~ \~ \~ \~Представник відповідача проти задоволення позову не заперечував, просив провести судовий розгляд за його відсутності, про що до суду була подана заява відповідного змісту. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Вивчивши матеріали цивільної справи на підставі наданих доказів і доведення перед судом їхньої переконливості, суд дійшов до наступного висновку. Так, судом було встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , яка померла [INFO] , що було зареєстровано Відділом ДРАЦС реєстраційної служби по Березівському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис про смерть №362 від 18 грудня 2013 р.. Також, судом встановлено, що позивач на день смерті матері постійно проживав із нею за адресою [ADDRESS] , доглядав її, а потім поховав. Після смерті матері залишилось вищевказане майно, належне спадкодавцю, матері позивача на праві приватної власності, на яке позивач просить визнати за ним право власності. Як свідчить з матеріалів справи позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері, інших осіб не має, але нотаріус своїм рішенням відмовила йому у оформленні своїх спадкових справ посилаючись на необхідність у судовому порядку вирішенні цього питання. \~ \~ \~ \~Як передбачено\~ч.2\~ст.315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На думку суду є встановленим факт постійного спільного проживання позивача разом із своєї матір`ю на час відкриття спадщини. Суд приходить до такого висновку на підставі документів доданих до матеріалів справи та досліджених судом. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення відповідачем прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Не є підставою для припинення провадження у справі або для беззаперечної відмови у задоволенні позову лише зміст позовної вимоги, без з`ясування судом зазначених обставин. Як встановлено\~судом спадкодавець\~померла [INFO] .. Починаючи з 01 січня 2007 року і до дня смерті матері позивач, постійно проживав разом із нею у житловому будинку [ADDRESS] . Після того як мати досягла віку 79 років вона важко захворіла і не могла самостійно пересуватися, і тому син постійно доглядав її і допомагав у побуті. Позивач утримував будинок який належить матері, вів підсобне господарство, проводив ремонти в господарських спорудах, купував необхідні речі і майно для матері. Здійснював сплату комунальних платежів. Після смерті матері здійснив витрати на її поховання. У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7, зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Згідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Частиною першою ст.1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положеннями ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на вищенаведене, а саме те, що позивач є спадкоємцем першої черги, прийняв спадщину, отримав від нотаріуса відмову на видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що була передана її матері у власність, та не має іншого шляху захистити свої права, то суд вважає, що її права є невизнаними та підлягають відновленню, а поданий позов задоволенню.

Outcome: approved