Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] звернувся Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] про зняття арешту майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ПАТ «Сведбанк» і [PERSON] 18 грудня 2007 року було укладено кредитний договір №0501/1207/88-289, згідно якого ПАТ «Сведбанк» надав [PERSON] грошові кошти розмірі 70000,00 дол.США, строком до 17 грудня 2017 року. Поручителями за даним зобов`язанням виступили [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Оскільки, зобов`язання не були виконані, рішення Корольовського районного суду м. Житомира №2-757/10 від 12.08.2010 року, стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Сведбан - 71656 (сімдесят одну тисячу шістсот п`ятдесят шість) дол. США 34 центів, що еквівалентно 573895(п`ятсот сімдесят три тисячі вісімсот дев`яносто п`ять)грн..63 коп.; 1700 грн.00 коп. державного мита; 120 грн.00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. 18.10.2010 року, державним виконавцем Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ відкрито виконавче провадження №21967153 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Сведбанк» - 71656 (сімдесят одну тисячу шістсот п`ятдесят шість) дол. США 34 центів, що еквівалентно 573895(п`ятсот сімдесят три тисячі вісімсот дев`яносто п`ять)грн..63 коп.; 1700 грн.00 коп. державного мита; 120 грн.00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Цією ж постановою державним виконавцем накладено арешту на все майно боржника [PERSON] . Згідно даних з автоматизованої системи виконавчого провадження №21967153 про стягнення [PERSON] на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості, 25.09.2018 року - завершено державним виконавцем Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ, про що винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п.9 ч.І ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Арешт з майна боржника [PERSON] - не знятий. Повторно вищевказаний виконавчий документ на виконання не пред`являвся. Позивач та його представник у судове засідання не прибули. Подали заяву в якій просять позовні вимоги задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі. Відповідачі у судове засідання не прибули, подали письмову заяву, в якій зазначили, що проти задоволення заявлених позовних вимоги не заперечують. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ «Сведбанк» і [PERSON] 18 грудня 2007 року було укладено кредитний договір №0501/1207/88-289, згідно якого ПАТ «Сведбанк» надав [PERSON] грошові кошти розмірі 70000,00 дол.США, строком до 17 грудня 2017 року. Поручителями за даним зобов`язанням виступили [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Оскільки, зобов`язання не були виконані, рішення Корольовського районного суду м. Житомира №2-757/10 від 12.08.2010 року, стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Сведбан - 71656 (сімдесят одну тисячу шістсот п`ятдесят шість) дол. США 34 центів, що еквівалентно 573895(п`ятсот сімдесят три тисячі вісімсот дев`яносто п`ять)грн..63 коп.; 1700 грн.00 коп. державного мита; 120 грн.00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. 18.10.2010 року, державним виконавцем Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ відкрито виконавче провадження №21967153 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Сведбанк» - 71656 (сімдесят одну тисячу шістсот п`ятдесят шість) дол. США 34 центів, що еквівалентно 573895(п`ятсот сімдесят три тисячі вісімсот дев`яносто п`ять)грн..63 коп.; 1700 грн.00 коп. державного мита; 120 грн.00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Цією ж постановою державним виконавцем накладено арешту на все майно боржника [PERSON] . Відповідно до договору факторингу №15 від 28.11.2012 року, право вимоги за кредитним договором від 18.12.2007 року №0501/1207/88-289 та іпотечним договором від 18.12.2007 року б/н - перейшло до ТОВ «Вектор Плюс». 28.11.2012 року між ТОВ «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, у зв`язку із чим право вимоги за кредитним договором від 18.12.2007 року №0501/1207/88-289 та іпотечним договором від 18.12.2007 року б/н - перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи». 14.07.2017 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» укладено договір факторингу, у зв`язку із чим право вимоги за кредитним договором від 18.12.2007 року №0501/1207/88-289 та іпотечним договором від 18.12.2007 року б/н - перейшло до ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП». Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 08.08.2017 року, замінено сторону виконавчого провадження зі стягувана ПАТ «СВЕДБАНК» на ТОВ «Кредитні ініціативи» за виконавчим листом виданим, на виконання рішення Корольовського районного суду міста Житомира по справі № 2-757/10 про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку на користь ПАТ «СВЕДБАНК» заборгованості по кредиту. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 18.08.2017 року, замінено сторону виконавчого провадження зі стягувана ПАТ «СВЕДБАНК» на [PERSON] за виконавчим листом виданим, на виконання рішення Корольовського районного суду міста Житомира по справі № 2-757/10 про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку на користь ПАТ «СВЕДБАНК» заборгованості по кредиту. Права грошової вимоги за кредитним договором від 18.12.2007 року №0501/1207/88-289 укладеного між [PERSON] та ПАТ «СВЕДБАНК» отримала [PERSON] . 25.09.2018 року стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості завершено державним виконавцем Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ, про що винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п. 9 ч.І ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Арешт з майна боржника [PERSON] не знятий. Повторно вищевказаний виконавчий документ на виконання не пред`являвся. 19.11.2022 року [PERSON] звернувся до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з вимогою зняти арешт, що накладений на все майно [PERSON] , постановою державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції від 18.10.2010 у виконавчому провадженні ВП №21967153 та зняти всі арешти та заборони, що накладені на майно [PERSON] в межах виконавчого провадження ВП №21967153. 29.12.2022 року, [PERSON] отримано відмову Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у знятті арешту з майна [PERSON] в межах виконавчого провадження ВП №21967153. Згідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. У відповідності до статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-УШ, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції на день завершення виконавчого провадження, у разі закінчення виконавчого провадження. крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Чинний Закон України «Про виконавче провадження» містить статтю 59, якою визначено порядок і підстави зняття арешту, в тому числі викладено вичерпний перелік підстав, який надає державному виконавцеві самостійно знімати арешт; також передбачено можливість особи у всіх інших випадках звертатися до суду за зняття арешту. Отже, згідно статті 59 чинного Закону України «Про виконавче провадження»: «Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. При цьому, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», збереження арешту майна за відсутності підстав для цього є порушенням права власності позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки, ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 05.11.2020р. в справі №2-757/10. визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист Корольовського районного суду м. Житомира від 30 вересня 2010 року, що виданий на виконання рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 12 серпня 2010 року в цивільній справі № 2-757/10 про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Сведбан» - 71656 (сімдесят одну тисячу шістсот п`ятдесят шість) дол. США 34 центів, що еквівалентно 573895(п`ятсот сімдесят три тисячі вісімсот дев`яносто п`ять)грн. 63 коп.; 1700 грн.00 коп. державного мита; 120 грн.00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, однак під час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем не було вирішено питання щодо зняття арешту з майна, крім того, у відділі відсутні відкриті виконавчі провадження боржником за якими є [PERSON] , наявність такого обтяження створює перешкоди у здійсненні позивачем його права власності на майно та реалізації його законних прав та інтересів, суд приходить до висновку, про наявність підстав для зняття арешту з майна позивача.

Outcome: approved