Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Керівник Волочиської окружної прокуратури Хмельницької області, діючи в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про конфіскацію належних відповідачці земельних ділянок у власність держави. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] , яка є громадянкою рф, будучи спадкоємцем земельної частки (паю), на підставі розпорядження Волочиської РДА №288/2017-р від 03.04.2017, набула у власність земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6820981900:04:013:0024, площею 2,3938 га, яка знаходяться на території Гарнишівської сільської ради Хмельницького (колишнього Волочиського) району Хмельницької області. У 13.05.2017 року [PERSON] зареєструвала право власності на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В подальшому, Волочиською окружною прокуратурою виявлено порушення ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України при використанні відповідачем зазначених земельних ділянок. Враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземною громадянкою, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення не відчужила її, просить конфіскувати вищевказану земельну ділянку у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом публікації оголошення про виклик на веб-сайті суду, оскільки можливість надання доручення про виручення документів та виклик відповідачки в судове засідання в порядку міжнародної правової допомоги відсутня внаслідок повномасштабного вторгнення рф на територію України. Зі згоди прокурора суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачки, ухваливши заочне рішення. Заслухавши прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] , яка є громадянкою російської федерації, в порядку спадкування, будучи спадкоємцем земельної частки (паю) по колишньому КСП «Гарнишівське» с. Гарнишівка, на підставі розпорядження Волочиської РДА №288/2017-р від 03.04.2017 набула у власність земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6820981900:04:013:0024, площею 2,3938 га, яка знаходяться на території Гарнишівської сільської ради Хмельницького (колишнього Волочиського) району Хмельницької області. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано громадянкою рф [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.05.2017, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 321994422). На момент державної реєстрації права власності відповідачка [PERSON] була громадянкою російської федерації, що підтверджується копією паспорта рф серія та номер [NUMBER] , виданим відділом УФМС росії по Пермському краю в м. Березники 27.09.2007 року. Згідно зі статтями 13, 14 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю відповідно до статті 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із частиною 3 статті 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Разом з тим, за змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно пункту «е» ч. 1 ст. ст. 140 Земельного кодексу України, однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. У разі невиконання вимоги щодо відчуження земельної ділянки настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із статтею 354 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 6 статті 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. З огляду на характер спірних правовідносин, не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, які сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку, яку відповідач незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення та ділянок, призначених для ведення особистого селянського господарства, які незаконно використовуються іноземними громадянами, оскільки зазначений спосіб захисту чітко визначений частиною 4 статті 81 Земельного кодексу України. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземною громадянкою, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 13.05.2017 по теперішній час) не відчужила її, є підстави для її конфіскації у власність держави. Відповідно до ч. 4 ст. 145 ЗК України конфісковані земельні ділянки за рішенням суду підлягають продажу на земельних торгах. Ціна проданих на земельних торгах земельних ділянок, за вирахуванням витрат, пов`язаних з їх продажем, виплачується їх колишньому власнику. Виходячи з викладеного, позовні вимоги керівника Волочиської окружної прокуратури підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідачки на користь Хмельницької обласної прокуратури необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2684 грн. 00 коп. за подання позовної заяви та 1342 грн. 00 коп. за подання заяви про забезпечення позову. Крім того, перед пред`явленням позовної заяви до суду Хмельницькою обласною прокуратурою було сплачено судовий збір за подання позовної заяви в сумі 5368 грн. 00 коп., тобто в більшому розмірі, ніж передбачено законом. Відповідно до п.1 ч.1, п. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», надмірно сплачену частину судового збору в сумі 2684 грн. 00 коп. необхідно повернути Хмельницькій обласній прокуратурі. На підставі викладеного,

Outcome: approved