Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до ЛКП «Південне» про захист прав споживачів. В обґрунтування своєї заяви зазначає, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Квартира належить йому на праві власності, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Після багаторазового залиття його квартири працівники ЛКП "Південне" склали акти про залиття: акт від 26.12.2019 р., акт від 28.01.2020 р., акт від 20.03.2020 р. Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 "Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій" у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4. Усі складені відповідачем акти не відповідають цим вимогам. 3 метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з заявою, в якій просив відповідача скласти акти відповідно до вимог законодавства України. Як зазначає позивач, він отримав відповідь, яка не тільки ігнорує прохання позивача, але й суперечить статті 15 та статті 19 Закону України «Про звернення громадян». Згідно ч. 1 п. 3 статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору, права споживача вважаються в будь - якому разі порушеними. Оскільки одержати акти про залиття позивач міг лише у відповідача, а відповідач відмовився скласти акти відповідно до п.2.3.6 Правил, право позивача на отримання належно виконаної послуги було порушене. Дії відповідача створили ситуацію, в якій позивач не може отримати відшкодування збитків, спричинених залиттям квартири від винуватця залиття. Разом із тим, позивачу протиправними діями відповідача завдана моральна шкода, яку позивач оцінює в розмірі 10 000 грн. Зважаючи на викладене, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 10 000 грн. відшкодування моральної шкоди; зобов`язати відповідача замовити експертну оцінку збитків від затоплення коштом відповідача; стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі, визначеному експертною оцінкою. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 30.03.2023 року вказаний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в позовній заяві недоліків. Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 05.05.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 19.06.2023 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зазначає, що за результатами обстеження квартири за адресою: [ADDRESS] складено відповідні акти, відповідно до яких встановлено, що залиття квартири № 73 відбулося внаслідок несправності квартирної розводки квартири № 77 . Отже, комісією встановлено причину залиття квартири. Вказані акти підписані всіма членами комісії та затверджені директором підприємства. Окрім того, вимоги позивача про зобов`язання відповідача замовити експертну оцінку збитків від затоплення коштом відповідача та стягнення з відповідача на користь позивача коштів у розмірі, визначеному експертною оцінкою, не підлягають задоволенню також у зв`язку із тим, що звернуті до неналежного відповідача, яким у даному випадку повинен бути власник квартири, який спричинив залиття. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Окрім того, відповідачем подано заяву про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу в розмірі 3001 грн. В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши подані докази у своїй сукупності, доходить переконання про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності. У зв`язку із залиттям квартири за адресою: [ADDRESS] комісією в складі головного інженера ЛКП «Південне» [PERSON], майстра дільниці ЛКП «Південне» [PERSON], сантехніка [PERSON] складено акти від 26.12.2019 року, 28.01.2020 року, 20.03.2020 року, відповідно до яких встановлено, що залиття квартири № 73 відбулося з квартири № 77 внаслідок несправності квартирної розводки квартири № 77 . Позивач звернувся до відповідача із заявою від 03.06.2020 року, відповідно до якої просив скласти акти про залиття відповідно до вимог чинного законодавства та розрахувати вартість робіт та матеріалів за діючими в ЛКП «Південне» розцінками. У відповідь на вказану заяву ЛКП «Південне» повідомило позивача листом №1103 від 18.08.2020 року, що акти складено згідно форми, яка додана до Правил утримання житлових будинків та прибудинкової території, які затверджені Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.10.2005 року та відповідає всім вимогам Цивільно процесуального кодексу України. Даний акт може братись до уваги та може бути підтвердженням вчинення цивільного правопорушення (протиправної дії чи бездіяльності). Що стосується розрахунку вартості відновлювальних робіт, ЛКП «Південне» не може вказувати дану інформацію, оскільки не є ліцензованою організацією, яка проводить оцінку вартості заподіяного збитку та вартості відновлювального ремонту. Відповідно до ст. 4 ЦПК України до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспоренні права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Наказом Державного комітету України з питань житлово - комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року затверджено Правила утримання жилих будинків та прибудинкової території (далі - Правила). Відповідно до п.1.1 Правила визначають порядок надання послуг з утримання будинків і прибудинкових територій: забезпечення нормального функціонування жилих будівель та прибудинкових територій протягом усього періоду їх використання за призначенням; проведення єдиної технічної політики в житловій сфері, що забезпечує виконання вимог чинних нормативів з утримання, поточного і капітального ремонту та реконструкції жилих будинків та прибудинкових територій. Як вбачається із п. 2.3.6 Правил у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4). Відповідно до додатку 4 вказаних Правил вбачається, що акт про залиття повинен містити опис того, що трапилося, і які наслідки залиття, що саме залито, які ушкодження, що стало причиною залиття, а також висновок комісії. На переконання суду, видані акти від 26.12.2019 року, 28.01.2020 року, 20.03.2020 року відповідають вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкової території, зокрема, вказано причини залиття квартири, наслідки та обсяг залиття із зазначенням обсягу залиття окремих кімнат. Разом із тим, позивач просить суд зобов`язати відповідача замовити експертну оцінку збитків від затоплення коштом відповідача, а також стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі, визначеному експертною оцінкою. Стосовно вказаних вимог позивача суд зазначає, що Правилами утримання жилих будинків та прибудинкової території не передбачений обов`язок комунального підприємства здійснити дії, спрямовані на замовлення експертної оцінки збитків від затоплення. Більше того, ЛКП «Південне» не є суб`єктом, із якого можливо стягнути кошти у розмірі, визначеному експертною оцінкою, оскільки останній, в даному випадку, не є заподіювачем шкоди. Зважаючи на викладене, суд вважає заявлені позивачем вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Окрім того, оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, відсутні також підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди, адже не встановлено протиправності у діях відповідача, якою могла бути заподіяна шкода позивачу. Щодо вимоги представника відповідача про стягнення суми витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України). Вирішуючи питання про стягнення з позивача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.09 р. № 23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо. Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст.3, ст.59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. За змістом положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved