Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

У червні 2023 року позивач звернулась до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із вказаним позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №14150 вчинений 02.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНАС» заборгованість за кредитним договором №2017582435 від 29.12.2017 у розмірі 54 352,82 грн та витрати за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Також просила, стягнути з ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНАС» 19 675,91 грн, які були утримані із заробітної плати позивача за оспорюваним виконавчим написом та судові витрати по справі, які складаються зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу. В обґрунтування позивач зазначила, що в 2022 року вона довідалася, що в Єдиному реєстрі виконавчих проваджень містяться відомості відносно виконавчого провадження [NUMBER], відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Осельським Є.С. про стягнення з неї коштів на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНАС», оскільки на роботу прийшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату. З отриманих від приватного виконавця документів, завантажених в автоматизовану систему виконавчого провадження, позивач дізналася, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Осельським Є.С. 20.12.2021 року відкрито виконавче провадження [NUMBER] про стягнення з неї на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» 54 352,82 грн. за виконавчим написом вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. 02.11.2021 року зареєстрованого в реєстрі за №14150. Сума заборгованості за виконавчим написом складається з: - прострочена заборгованості за сумою кредиту в розмірі 33 711,53 грн.; - прострочена заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 20 041,29 грн.; - відшкодування плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 600,00 грн. Позивач повністю заперечує проти будь-яких правовідносин з відповідачем, яким в свою чергу не доведено належним чином право звернення до нотаріуса для вчинення нотаріального напису. Ухвалою суду від 07.06.2023 відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам було направлено ухвалу про відкриття провадження у справі, про що в матеріалах містяться відповідні докази. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності по наявним документам в матеріалах справи. Позовні підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНАС» у судове засідання не з`явився, надав клопотання в якому просив зменшити заявлений стороною позивача розмір витрат на правничу допомогу. Справу розглянути без участі представника ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНАС». Інші особи до суду не з`явились, письмових пояснень або клопотань не надавали. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що в 2017 році між [PERSON] та АТ «ОТП БАНК» був укладений Кредитний договір №2017582435. 02.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис №14150, згідно якого запропоновано звернути стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №2017582435 від 29.12.2017, укладеного з АТ «ОТП БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору факторингу №18/08/21 від 18.08.2021 прав вимоги за кредитними договорами є ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС». Стягнення заборгованості проводиться за період з 13.12.2019 по 17.09.2021, Сума заборгованості за виконавчим написом складається з: прострочена заборгованості за сумою кредиту в розмірі 33 711,53 грн., прострочена заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 20 041,29 грн., відшкодування плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 600,00 грн., а також плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат», загальна заборгованість боржника склала 54 352,82 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Є.С. від 20.12.2021 відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконачого напису №14150, виданого 02.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М.. За даними Автоматизованої системи виконавчого провадження за посиланням https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors встановлено, що за виконавчим провадженням №65758269 боржником є [PERSON] , стягувачем ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС». Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення утриманих за виконавчим написом сум. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно пункту 1.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.2 Глави 16, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не забезпечено справедливий баланс між інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того, у Постанові КЦС ВС від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". У матеріалах справи відсутні докази, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНАС» за відповідним договором, шляхом отримання первинних бухгалтерських документів щодо надання кредитних коштів (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНАС» зазначений у написі є безспірним. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що виконавчий напис від 02.11.2021 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. та зареєстрований в реєстрі за номером №14150, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНАС» заборгованості за кредитним договором у сумі 54 352,82 грн, слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Згідно довідки №111 від 23.05.2023 на виконання виконавчого напису № 14150 від 02.11.2021, на підставі якого відкрито виконавче провадження № [NUMBER] від 17.02.2022 утримано з [PERSON] 19 675,91 грн. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: 1) набуття або збереження майна; 2) набуття або збереження за рахунок іншої особи; 3) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Згідно із ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Враховуючи, що підставою отримання відповідачем грошових коштів був виконавчий напис №14150 від 02.11.2021, який суд визнає таким, що не підлягає виконанню, сума в розмірі 19 675,91 грн. вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню, оскільки правова підстава згідно якої набуті грошові кошти за рішенням суду не існуватиме. Таким чином, з ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНАС» підлягає стягненню на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 19 675,91грн. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. Також, ознайомившись з клопотанням відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, суд, вважає його таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.. А у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року, «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші. У рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження. Розглядаючи справу, ВС зазначив, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). У зв`язку з викладеним суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пов`язані із правничою допомогою в розмірі 2 500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial