Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вказаною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю більше п`яти років разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свої вимоги мотивувала тим, що вона звернулася до нотаріуса з питанням оформлення спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Однак листом-роз`ясненням за № 889/02-14 від 12.04.2023 року державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шевченко Юлією Анатоліївною їй повідомлено, що факт проживання спадкоємців однією сім`єю підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Заявниці роз`яснено право звернутися до суду з питання встановлення факту проживання однією сім`єю більше п`яти років разом з [PERSON] . [INFO] , місце проживання по день смерті: [ADDRESS] , який помер [INFO] та надати рішення, що набрало законної сили. Після спадкодавця заявниця спадщину прийняла своєчасно, інших спадкоємців немає. Однак, через відсутність встановленого юридичного факту проживання однією сім`єю не менш як п`ять років за однією адресою з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , не може оформити спадщину на себе, у зв`язку із чим заявниця звернулася до суду із вказаною заявою. У судовому засіданні заявниця наполягала на задоволенні заяви. Представник Біляївської міської ради Одеського району Одеської області до судового засідання не з`явився, але від Біляївського міського голови до суду надійшла заява, відповідно до якої Біляївська міська рада не заперечує проти заяви та просить справу розглянути без участі їх представника (а.с. 45). Заслухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як встановлено у судовому засіданні, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14.02.2023 року (а.с. 12). Заявниця звернулася із заявою до Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про прийняття спадщини, однак листом від 12.04.2023 року № 889/02-14 (а.с. 6) їй було відмовлено у прийняті спадщини, та рекомендовано звернутись до суду. Той факт, що заявниця проживала разом з [PERSON] , [INFO] , померлим [INFO] однією сім`єю не менше п`яти років, за адресою: [ADDRESS] , підтверджується показами свідків [PERSON] , [PERSON] , які були допитані у судовому засіданні та підтвердили той факт, що [PERSON] дійсно, проживала разом з [PERSON] однією сім`єю не менше п`яти років, за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів спадкової справи, міститься заява [PERSON] про прийняття спадщини за законом (а.с. 24-44). За змістом частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. На підставі п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження встановлюються факти, що мають юридичне значення. У відповідності\~до ч.\~2\~ст.\~315\~ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 1264 ЦК України\~у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Факт, про встановлення якого просить заявниця має для неї юридичне значення, оскільки це не дозволяє їй реалізувати своє право на спадщину. Норма\~ст. 1264 ЦК України, розрахована в першу чергу для того, щоб надати право на спадкування й іншим родичам спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем. Юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду. Нотаріус не має можливостей для того, щоб безспірно встановити зазначені обставини. Відповідно до п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року тощо. Як вбачається з п. 21\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року\~при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2\~ст. 3 СК України\~\~про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] , померлим [INFO] однією сім`єю не менше п`яти років, за адресою: [ADDRESS] , та ведення спільного господарства. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, тому підлягає задоволенню. На підставі вище викладеного і

Outcome: approved