Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 17.04.2023 року надійшов позов [PERSON] до Державного підприємства «Дослідне господарство «Копані» Інституту зрошуваного землеробства Національної Академії Аграрних Наук України про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування\~пазових вимог\~позивач зазначив,\~що 18.01.2023 року згідно наказу № 2 позивача- [PERSON] , було звільнено за власним бажанням з посади завідуючого механічною майстернею Державного підприємства «Дослідне господарство «Копані» Інституту зрошуваного землеробства Національної Академії Аграрних Наук України». На час його звільнення у відповідача існувала заборгованість по виплаті позивачеві заробітної палати з 24.03.2023 року у сумі 21\~850 грн., оскільки з 25.03.2022 року було призупинено дію трудових договорів за наказом відповідача № 12. В день звільнення з позивачем відповідачем не провів розрахунок. 29.03.2023 року позивач звернувся до відповідача з заявою від 24.03.2023 року, якою вимагав розрахуватись повністю та надати довідки про всі нараховані і виплачені позивачеві суми на момент звільнення. 31.03.2023 року відповідач повідомив позивача листом № 34, що заява позивача не відповідає вимогам ЗУ « Про звернення громадян» та довідки не надав. Розмір середньої заробітної плати позивача за лютий 2022 року та березень 2022 року становить 21\~850/38= 575 грн. Період затримки розрахунку при звільнені позивача з 19.01.2023 року по 11.04.2023 року включно становить 59 робочих днів, а тому з відповідача, на думку позивача, підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені у сумі 33\~925 грн. (575*59 робочих днів). У зв`язку з наявною заборгованістю по сплаті середньої заробітної плати за час затримки позивач був змушений звернутись до суду з даним позов. Матеріали позову суддя отримала 18.04.2023 року. За розпорядженням голови Верховного Суду від 26.09.2022 року №52 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (суди Автономної Республіки Крим та м. Севастополя)» змінено територіальну підсудність справ Білозерського районного суду Херсонської області на Приморський районний суд м. Одеси, внаслідок чого справа підсудна Приморському районному суду м. Одеси. Ухвалою суду від 24.04.2023 року по справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 22.05.2023 року. У судове засідання призначене на 22.05.2023 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи відкладено на 06.07.2023 року. У судове засідання призначене на 06.07.2023 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи відкладено на 25.07.2023 року. У судове засідання призначене на 25.07.2023 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача, заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 28.07.2023 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно наказу Державного підприємства «Дослідне господарство «Копані» Інституту зрошуваного землеробства Національної Академії Аграрних Наук України» № 12 від 25.03.2022 року було призупинено дію трудового договору з працівниками ДП «ДГ «Копані» ІЗЗ НААН» відповідно до затвердженого штатного розпису на 2022 рік від 19.01.2022 року станом, з 25.03.2022 року до відновлення можливості надати і виконувати роботу або до припинення чи скасування воєнного стану. (а. с. 14). Наказом про звільнення працівників Державного підприємства «Дослідне господарство «Копані» Інституту зрошуваного землеробства Національної Академії Аграрних Наук України» № 2 від 18.01.2023 року було звільнено [PERSON] з посади завідуючий механічною майстернею за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України та надано компенсацію за невикористані дні планової відпустки за період з 04.09.2021 року по 18.01.2023 року терміном на 42 дні. (а. с. 5). 24.03.2023 року позивач направив заяву до директора ДП «ДГ «Копані» ІЗЗ НААН» Нестерчука В.В., у якій вимагав невідкладно здійснити повний розрахунок в рамках трудових відносин включно по день звільнення. (а. с. 6). 31.03.2023 року листом № 34 в.о. директора ДП «ДГ «Копані» ІЗЗ НААН» Нестерчук В.В. на заяву позивача від 24.03.2023 року щодо отримання довідки повідомили, що заява позивач не відповідає вимогам Закону України «Про звернення громадян». (а. с. 7). З матеріалів справи вбачається, що на час звільнення позивача було нарахована та не виплачена заробітна плата у розмірі 18\~026,14 грн., що підтверджується відомістю про нарахування заробітної плати за січень 2023 року, виданої гол. бухгалтером ДП «ДГ «Копані» ІЗЗ НААН» Олексіною Л.М. (а. с. 15), що не спростовано стороною відповідача. Саме з цього суд виходить про наявність заборгованості відповідача перед позивачем на час звільнення , а тому суд вбачає можливим її стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того стороною відповідача не спростовано, що заробітна плата на час розгляду справи досі не виплачена, а тому вимога про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 18\~026,14 грн., та стягнення середньої заробітної плати відповідно до ст. ст. 116, 117 КЗпП України є обґрунтованою та підлягає задоволенню. У відповідності з ч. 1 ст. 47 і ч. 1 ст. 116 КЗпП України, сплата всіх сум, які належать працівнику від підприємства або закладу, проводяться в день звільнення. Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. У відповідності до постанови пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведені його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. Здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). При цьому\~суд виходить\~із поданої\~позивачем індивідуальної\~відомості про\~застраховану особу\~з реєстру\~застрахованих осіб\~Державного реєстру\~загальнообов`язкового державного\~соціального страхування\~Пенсійного фонду\~України,\~з якої\~вбачається,\~що позивач\~в останнє\~нараховувалась заробітна\~плата у\~лютому 2022\~року \~9\~295,50\~грн,\~та березні\~2022\~року-\~7\~235,80\~грн. Таким чином середньоденна заробітна плата позивача складає 393,60 грн.= (9\~295,50+7\~235,80): (20+22)= 16\~531,30 грн./42 робочих днів. (а. с. 17). Суд вбачає, що затримка по розрахунку при звільнені відбулась у період з 19.01.2023 року (наступний день після звільнення) по 19.07.2023 року, згідно ст. 117 КЗпП України (не більше шести місяців). Таким чином з середньомісячна заробітна плата 19.01.2023 року по 19.07.2023 року складає 8\~265,65грн. (16\~531,30 грн./2), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені у сумі 49\~593,90 грн. (8\~265,55грн.*6). Враховуючи норми чинного законодавства та прохання позивача вийти за межі позовних вимоги, суд вважає, що стягненню підлягає невиплачена заробітна плата та середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 67\~620,04 грн. (18\~026,14 грн.+ 49\~593,90 грн.). Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем трудового законодавства, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1\~073,60 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи платіжною інструкцією № 9302-2460-0982-7811 від 11.04.2023 року.

Outcome: approved