Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

позивач та його представник просять суд визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] [INFO] разом з її батьком [PERSON] , обґрунтовуючи позов наступним. Між [PERSON] та [PERSON] , з 04.07.2009 року було укладено шлюб. Від шлюбу мають дочку [PERSON] - [INFO] . 29.05.2014 року рішенням Кагарлицького районного суду Київської області у справі № 368/893/14 шлюб було розірвано, а дочку [PERSON] 06.11.2009 року залишено на виховання [PERSON] . З 29.05.2014 року, дочка позивача - [PERSON] , дійсно проживала зі своєю матір`ю за адресою реєстрації матері, а саме: [ADDRESS] до кінця 2016 року. В подальшому позивач дізнався від своєї дочки, що мати зловживає спиртними напоями, за дочкою не приглядає, не виховує її, дочка знаходилась в антисанітарних умовах. Відповідачка могла покинути свою неповнолітню дитину на кілька днів саму, а тому з кінця 2016 року дочка [PERSON] фактично проживає з позивачем, [PERSON] знаходиться на повному утриманні позивача, який займається і її вихованням, і утриманням, і розвитком, і навчанням та ін., а мати взагалі не приймає участь у житті дитини з 2016 року по сьогоднішній день. Відповідачка знала, що дочка буде проживати з батьком, не заперечувала цьому, не зверталася з цього приводу ні до поліції, ні до будь яких інших правоохоронних органів, чи будь яких інших органів державної влади. Тому, вбачаються підстави пов`язані із зміною обставин і необхідністю визначити (змінити) місце проживання дитини з батьком, підставами для звернення з новим позовом про визначення (зміну) місця проживання дитини не можуть бути обставини, які виникли внаслідок неправомірної поведінки позивача, що полягає у невиконанні рішення суду, при цьому звернення з новим позовом не може бути підставою для уникнення від виконання іншого остаточного рішення суду, що узгоджується з практикою ВС у справі № 725/3024/17, в даному ж випадку підстави виникли внаслідок правомірної поведінки позивача та бажання дитини. Позивач має бажання та можливість забезпечити для своєї доньки комфорті умови проживання (уже забезпечує), позивач є власником приватного будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується технічним паспортом та правом власності на земельну ділянку. Одна з кімнат повністю облаштована для дочки, в якій остання і проживає. Разом з позивачем та його донькою також проживає мати позивача - [PERSON] , яка за необхідності допомагає з вихованням [PERSON] , а також проводить час та дозвілля з нею, що в т.ч. обумовлено роботою позивача, яка знаходиться у м. Києві. Позивач для забезпечення належного рівня життя свого, дочки і частково своєї матері щодня їздить в Київ на службу і назад. Позивач офіційно працевлаштований, з 29.03.2023 року призначений на посаду головного спеціаліста четвертого відділу Департаменту оперативно-технічних заходів Бюро Економічної Безпеки України, з досить високим рівнем заробітної плати в розмірі 27 000,00 грн. на місяць посадового окладу та надбавкою за вислугу років, у розмірі 50% посадового окладу (13500 грн.) за стаж державної служби 20 років 1 місяць 1 день, що підтверджується Наказом № 220-К від 29.03.2023 року, інші надбавки, премії не враховані в Наказі, але з цим уже очевидно, що мінімальний офіційний дохід позивача на місяць складає 40500 грн. Також позивач має у власності транспортний засіб, а саме ЗАЗ «Lanos» д.н.з. [NUMBER] . Будь яких прострочених грошових та інших зобов`язань не має, що підтверджується відповідним витягом з державного реєстру боржників України, натомість відповідачка притягувалась до адміністративної відповідальності Обухівським ВП ГУ НП в Київській області, штраф не сплатила, в зв`язку з чим відкрито виконавче провадження №65793886, що підтверджується витягом з реєстру боржників України. Спиртними напоями позивач не зловживає, інших шкідливих звичок не має, добре відноситься до своє дочки, яка висловлювала та висловлює бажання жити з батьком. Дочка проводить своє дозвілля з батьком та/або бабусею, батько надає, наскільки це можливо, моральну підтримку в будь яких питаннях, повністю забезпечує дочку, від матері ніякої допомоги не надходить, мати не спілкується зі своєю дочкою та навіть не намагається. Дочка позивача - [PERSON] , відповідно до характеристики навчається в 7-му класі КЗ КМР «Черняхівський ліцей», навчається в повну міру своїх можливостей на достатньому і середньому рівні, має довільну здорову і слухову пам`ять, добре розвинене логічне мислення, гарно і швидко запам`ятовує навчальний матеріал, особливий нахил має до природничих наук, бере активну участь у суспільно-корисній праці, доручення учнівського колективу, класного керівника виконує вчасно та добросовісно, вміє оцінити ситуацію, яка склалася, знайти правильний вихід з неї, старанна, врівноважена, самокритична, товариська, щира, доброзичлива, чесна, емоційна, користується авторитетом в класі та учнів ліцею, вміє знаходити спільну мову із людьми різного віку, проживає з батьком, який приділяє їй належну увагу та здійснює належне виховання, мати участь у вихованні доньки не приймає. Крім зазначеного, донька виявляє бажання проживати з батьком, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Позивач, окрім іншого, також слідкує за здоров`ям доньки, яка іноді хворіє, для чого було укладено відповідно декларацію із лікарем. Спілкування відповідачки з дитиною дуже рідкісне явище, в основному це телефонна розмова на кшталт привітання з тим чи іншим святом, фінансову участь у житті дитини відповідачка вже дуже довгий час не приймає. Тобто, в розрізі чинного законодавства України, міжнародного права, основним при вирішенні таких спорів є саме інтереси дитини, з яких можна вирізнити, зокрема, рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На батьків покладений обов`язок не тільки матеріально забезпечувати свою дитину, а і фактично готувати дитину до дорослого самостійного життя, яке без фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку буде аморальним. Бажання [PERSON] проживати з батьком обумовлене саме тим, що він забезпечує її інтелектуальний, моральний, культурний, духовний та соціальний розвиток, любить її, утримує та забезпечує підготовку дитини до дорослого самостійного життя. В будинку за адресою проживання: [ADDRESS] , в [PERSON] , створені належні умови для проживання, розвитку та навчання, [PERSON] проживає в окремій кімнаті від батька та бабусі. Будинок в якій проживає сім`я, облаштована необхідними меблями, складається з трьох кімнат для проживання, кухні, тамбуру та санвузла, облаштований всіма необхідними приладдями, забезпечено належний санітарно-гігієнічний стан, відносини у сім`ї доброзичливі. Фактичне проживання і утримання неповнолітньої доньки позивачем, окрім іншого, також підтверджується довідкою Виконкому Кагарлицької міської ради Київської області №233 від 03.06.2023 року. Також вказане може підтвердити бабуся [PERSON] , 2009 року народження - [PERSON] , окрім цього також вказане може підтвердити сусідка - [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Також утримання дочки підтверджується довідкою. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст. 14-1 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки ш,одо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається зо спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто немає самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу, що при визначені основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови. По-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків з сім`єю, крім випадків коли сім`я виявляється особливо непридатною або не благодійною. По - друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним («Нойлінгер та Шрук проти Швецарії» від 08.01.2019 року, заява № 41615/07; «Мамчур проти України» від 16.07.2015 року, заява № 10383/09). Статтею 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватись на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. У відповідності до ст. 19 СК України, При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Враховуючи вищенаведене вважають, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Беручи до уваги, що [PERSON] досягла 10 річного віку, то вона має право висловити свою думку щодо майбутнього місця проживання, під час судового засідання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Представник Служби сім`ї та сім`ї Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області Прохоренко Л.М. підтримує позовні вимоги позивача, а також підтримує висновок виконавчого комітету Кагарлицької міської ради від 03.07.2023 року № 781-44. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків та дитину, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст.ст. 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За змістом частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до 2 принципу Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитині законом та іншими засобами повинні бути забезпечені спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б йому розвиватися фізично, розумово, морально та духовно. Декларацією прав дитини, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Зазначене узгоджується із Законом України «Про охорону дитинства», за яким сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний духовний і моральний розвиток навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей поважити гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частинами 1, 2 ст. 161 СК України, визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 04.07.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 29.04.2014 р. Окрім того, у рішенні Кагарлицького районного суду Київської області від 29.04.2014 р. було дочку [PERSON] залишено на вихованні у [PERSON] . Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , де в графі батьків зазначено позивача та відповідача. Позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 13.11.2001 р. Згідно довідки Комунального закладу Кагарлицької міської ради «Черняхівський ліцей» про те, що [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається в 7 класі КЗ КМР «Черняхівський ліцей». Згідно характеристики виданої Комунальним закладом Кагарлицької міської ради «Черняхівський ліцей» на [PERSON] вбачається, що за час навчання у школі зарекомендувала себе старанною, сумлінною, дисциплінованою, працелюбною, уважною ученицею. Навчається в повну міру, має зорову і слухову пам`ять, добре розвинене логічне мислення, гарно і швидко запам`ятовує навчальний матеріал. Особливий нахил має до предметів природничого циклу. Стримана, врівноважена та самокритична. [PERSON] живе з батьком. Батько приділяє належну увагу вихованню доньки. Мати не бере участі у вихованні дитини. Згідно наказу № 220-к від 29.03.2023 р. було призначено [PERSON] на посаду головного спеціаліста четвертого відділу Департаменту оперативно - технічних заходів, без конкурсного відбору з 30 березня 2023 року, до дня призначення на цю посаду переможця конкурсного відбору, але на строк не більше 12 (дванадцяти) місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану, з посадовим окладом відповідно до штатного розпису у розмірі 27 000 грн., зі встановленням випробування строком шість місяців. Свідок [PERSON] пояснила, що у будинку сина проживає вона, її син та онука. Мати дитиною не цікавиться. По питанню вихованню та навчанню займається лише її син, а за його відсутності - вона. Свідок [PERSON] пояснила, що вона протягом десяти років проживає поряд з будинком позивача. Дитина проживає з батьком тривалий час. Матері вона не бачила ніколи. [PERSON] пояснила, що вона має намір проживати з батьком. Матір з нею практично не спілкується. Батько нею опікується, одягає та допомагає у навчанні. Згідно зі ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до п. 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт за формою згідно з додатком 9. У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акта обстеження умов проживання згідно з додатком 9. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров`ю та розвитку дитини. Якщо встановлено, що жоден з батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, служба у справах дітей подає клопотання голові районної, районної у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради про позбавлення таких батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей та документів, які стосуються справи. Відповідно висновку про зміну місця проживання дитини виконавчий комітет Кагарлицької міської ради як орган опіки та піклування, вивчивши питання про зміну місця проживання дитини, визначеного раніше судом, встановив наступне. [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зміну місця проживання дитини, визначеного раніше судом. Заявник пояснив, що рішенням Кагарлицького районного суду від 29 травня 2014 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Цим же рішенням дочку [PERSON] , [INFO] , залишено на виховання матері [PERSON] . Згідно інформації батька після розлучення мати з дитиною не проживала, її здоров`ям не цікавилася. До першого класу дочку відводила мати з батьком, а кінець першого класу дитина проживала без матері. З того часу 6 років мати дочкою не цікавиться, подарунків дитина від матері не отримував. Директор КЗ КМР «Черняхівський ліцей» підтвердив факт проживання [PERSON] з батьком, мати не бере участь у вихованні дочки. Працівники служби у справах дітей та сім`ї у розмові з дитиною вияснили, що мати дуже рідко бачиться з донькою, до школи вона жодного разу не приходила, подарунків ніяких їй не купляла. Дівчинка пояснила,що їй добре живеться з татом та бабусею, а до мами вона не хоче. Матеріально-побутові умови проживання у батька набагато кращі, ніж у мами. Мати дитини, [PERSON] , була запрошена на засідання комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 28 червня 2023 року, і пояснила, що вона згодна на все. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. А кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з своєю матір`ю або батьком. Беручи до уваги те, що мати згодна на проживання дочки з батьком, виконавчий комітет Кагарлицької міської ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за його місцем проживання. Рішенням Кагарлицької міської ради № 781-44 від 03.07.2023 р. було затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини Кагарлицької міської ради про зміну місця проживання малолітньої дитини: [PERSON] [INFO] . Судом не встановлено підстав, передбачених частиною другою статті 161 СК України або будь-яких інших негативних обставин, за наявності яких визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] з батьком [PERSON] вбачалось би недоцільним та неможливим. Відповідно до ст.ст. 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні перед усім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватися батьківські права. Найкращі інтереси дитини повинні мати першочергове значення. При цьому, найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Така позиція відповідає правовому висновку Верховного Суду України від 29.11.2017 року у справі №6-1945цс17. Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Суд звертає увагу на те, що визначення різних місць проживання дитини та матері, у разі визначення їх місця проживання з батьком, не обмежує матір дитини у її праві на спілкування з нею, турботу відносно дитини та участь у її вихованні і надає можливість реалізувати свої права. Таким чином, встановивши обставини, що мають значення для вирішення спору та дослідивши об`єктивно та всебічно всі наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те що позов [PERSON] слід задовольнити та визначити місце проживання малолітньої [PERSON] [INFO] , разом з її батьком [PERSON] . На підставі Законом України «Про охорону дитинства», Сімейним кодексом України,

Outcome: approved