Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право на завершення приватизації, отримання правовстановлюючих документів та проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку орієнтовною площею 0,15 га, за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] померла [PERSON] , 1960 року народження, яка є матір`ю позивача, та третьої особи [PERSON] . Позивач та третя особа, [PERSON] є рідними братом та сестрою. Після смерті матері позивач разом з батьком та рідною сестрою, вступили у спадщину, даний факт підтверджується довідкою приватного нотаріуса Червоноградського районного нотаріального округу Степчук Ірини Степанівни №243 від 05.10.2022, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій приватного нотаріуса Червоноградського районного нотаріального округу від 09 листопада 2022 року позивачу та третім особам по даній справі відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , що померла [INFO] , па земельну ділянку в [ADDRESS] . Постанова мотивована тим, що відповідно до статті 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Позивач вказує, що за життя його мати, [PERSON] не оформила держаний акт на право власності на спірну земельну ділянку, жодних правовстановлюючих документів теж не встигла оформити. Таким чином, позивач вважає, що до нього перейшло право на завершення приватизації вказаної земельної ділянки, яке входить до складу спадщини. В судовому засіданні позивач, [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] також просив суд про задоволення позовних вимоги з підстав зазначених у ньому. Представником Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області та Дергачівської міської військової адміністрації Харківського району Харківської області надано до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності представника, проти задоволення позову не заперечує. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали заяву, з проханням розгляд справи провести без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку, про задоволення позову, з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, [INFO] померла [PERSON] , 1960 року народження, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09 листопада 2021 року виданого Червопоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 1276. [PERSON] є матір`ю позивача, та третьої особи [PERSON] , тобто позивач та третя особа, [PERSON] є рідними братом та сестрою. Згідно довідки приватного нотаріуса Червоноградського районного нотаріального округу Степчук Ірини Степанівни №243 від 05.10.2022, 17 грудня 2021 року було заведено спадкову справу №143/2021 після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Спадкоємцями по закону є син спадкодавця, [PERSON] , який подав заяву про прийняття спадщини за законом 17 грудня 2021 року, зареєстровану у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 443-1; чоловік спадкодавця [PERSON] , який подав заяву про прийняття спадщини за законом 17 грудня 2021 року, зареєстровану у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 443-2; дочка спадкодавця [PERSON] (прізвище змінено на « [PERSON] » - після реєстрації шлюбу від 16 липня 2022 року, актовий запис № 329), [INFO] , яка подала заяву про прийняття спадщини за законом. Рішенням Виконавчого комітету Безруківської сільської ради народних депутатів №29 від 10 січня 1995 року матері позивача було виділено земельну ділянку в [ADDRESS] площею 0,15 га; надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку по типовому проекту. 10 березня 2007 року рішенням XIX сесії V скликання Безруківська сільська рада Дергачівського району Харківської області вирішила надати [PERSON] надано дозвіл на виготовлення Техдокументації на приватизацію присадибної земельної ділянки в [ADDRESS] орієнтовною площею 0,15 га, яка була відведена їй згідно акту від 14.06.1995 року в натурі. Рішенням XXIII сесії VI скликання Безруківської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 29 травня 2012 року присвоєно фактичну адресу земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка перебуває в користуванні [PERSON] : [ADDRESS] . В подальшому було встановлено та погоджено межі земельної ділянки. 18 червня 2012 року [PERSON] уклала договір №44-ч з ФОН [PERSON] про виконання геодезичної зйомки з прив`язкою до державної геодезичної мережі, виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,15 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Було виготовлено технічну документацію із землеустрою. Згідно довідки від 19.03.2008 р. №683 вбачається, що на підставі рішення п`ятої сесії XXIII скликання Безруківської сільської ради від 19 березня 1999 року, вулицю «Космічна» в с. Безруки перейменовано на вулицю «Малахова». Однак за життя мати позивача не оформила держаний акт на право власності на спірну земельну ділянку, жодних правовстановлюючих документів теж не встигла оформити. Відповідно до вимог статтей 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, що передбачено пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений у статті 118 ЗК України. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання (частина шоста статті 118 ЗК України). Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення (частина сьома статті 118 ЗК України). Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін (частина восьма статті 118 ЗК України). Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування (частина дев`ята статті 118 ЗК України). Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність (частина десята статті 118 ЗК України). У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частина одинадцята статті 118 ЗК України). Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (стаття 125 ЗК України). Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частиною 1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій приватного нотаріуса Червоноградського районного нотаріального округу від 09 листопада 2022 року позивачу та третім особам по даній справі відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , що померла [INFO] , на земельну ділянку в [ADDRESS] . Постанова мотивована тим, що відповідно до статті 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Для видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину на зазначену вище земельну ділянку необхідно подати правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності спадкодавця, а саме державний акт про право власності на вищевказану земельну ділянку, на підставі якого право власності на вищевказане майно спадкодавця було б зареєстроване у встановленому законом порядку. Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З огляду на наведені норми закону, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права у порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, провадження 14-652цс18, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17 від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки. Таким чином, оскільки [PERSON] не встигла завершити процедуру приватизації на передану їй земельну ділянку у зв`язку зі смертю, а позивач не може оформити спадщину, хоча до нього, як спадкоємця за законом, переходять усі права та обов`язки, що належали [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, в тому числі і на право на завершення приватизації земельної ділянки та одержання правовстановлюючих документів на них. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем та третьою особою не суперечить закону, і при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі На підставі викладеного,

Outcome: approved