Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

1. Виклад доводів пред`явленого позову та інформація про рух справи. 1.1. В березні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовувала його тим, що вона працювала у відповідача на посаді завідувача складом. Наказом ФОП [PERSON] №3012-01-К від 30 грудня 2022 року позивач був звільнений з роботи на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України, за угодою сторін. [PERSON] посилалась на те, що протягом березня - грудня 2022 року відповідач не виплачував їй заробітну плату. У зв`язку з цим у ФОП [PERSON] виникла заборгованість в розмірі 96500 гривень. При звільненні позивача з роботи з ним не був проведений розрахунок. Тому [PERSON] просила суд стягнути з відповідача заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 96500 гривень 00 копійок та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з роботи в розмірі 27270 гривень 00 копійок. 1.2. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 березня 2023 року (а.с.19) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О. 1.3. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 31 березня 2023 року (а.с.20-21) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено цивільну справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 2. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. 2.1. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та посилається на те, що 30 вересня 2022 року його довіритель [PERSON] уклала з ФОП [PERSON] додаткову угоду до трудового договору, якою розмір заробітної плати позивача був збільшений до 10000 гривень 00 копійок. Ця обставина свідчить про те, що [PERSON] виконувала посадові обов`язки завідувача складом, адже в протилежному випадку відповідач не підвищив їй розмір заробітної плати. Тому представник позивача [PERSON] просить суд задовольнити позов. 2.2. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що після початку воєнних дій на території України [PERSON] припинила з`являтись на робоче місце та виконувати посадові обов`язки завідувача складом. У зв`язку з цим у ФОП [PERSON] не виник обов`язок виплачувати позивачу заробітну плату. Тому представник відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 3.1. 1 квітня 2019 року [PERSON] уклала з ФОП [PERSON] трудовий договір (а.с.6), на підставі якого позивач був прийнятий на посаду контролера-приймальника, йому була встановлена заробітна плата в розмірі 4500 гривень 00 копійок. 3.2. 31 серпня 2020 року [PERSON] уклала з ФОП [PERSON] додаткову угоду до трудового договору (а.с.7), якою розмір заробітної плати позивача був збільшений до 5500 гривень 00 копійок. 3.3. Наказом ФОП [PERSON] №0110-01-К від 1 жовтня 2020 року (а.с.149) позивач був переведений на посаду завідувача складом з посадовим окладом в розмірі 7200 гривень 00 копійок. 3.4. 31 грудня 2020 року [PERSON] уклала з ФОП [PERSON] додаткову угоду до трудового договору (а.с.8), якою розмір заробітної плати позивача був збільшений до 8700 гривень 00 копійок. 3.5. 30 листопада 2021 року [PERSON] уклала з ФОП [PERSON] додаткову угоду до трудового договору (а.с.9), якою розмір заробітної плати позивача був збільшений до 9500 гривень 00 копійок. 3.6. 30 вересня 2022 року [PERSON] уклала з ФОП [PERSON] додаткову угоду до трудового договору (а.с.10), якою розмір заробітної плати позивача був збільшений до 10000 гривень 00 копійок. 3.7. Наказом ФОП [PERSON] №3012-01-К від 30 грудня 2022 року (а.с.11) позивач був звільнений з роботи на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України, за угодою сторін. 3.8. Наказом ФОП [PERSON] №0102-01-К від 1 лютого 2023 року (а.с.14) було скасовано попередній наказ відповідача №3012-01-К від 30 грудня 2022 року про звільнення [PERSON] з роботи. 3.9. Спірні правовідносини регулюються главою VII «Оплата праці» КЗпП України та Законом України «Про оплату праці». 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 4.1. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. 4.2. Згідно з ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. 4.3. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4.4. Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 4.5. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 4.6. Згідно з ч.1 ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. Як вбачається з диспозиції норми, що міститься в ч.1 ст.94 КЗпП України, заробітною платою є винагорода виключно за виконану роботу. Тому сам по собі факт перебування працівника у трудових відносинах з роботодавцем без підтвердження виконання ним посадових обов`язків не може бути достатньою підставою для виплати такому працівнику заробітної плати. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі №243/2071/18 (провадження №61-48088сво18), зміст якої полягає у тому, що відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах. 5.2. Зі змісту табелів обліку використання робочого часу за березень - грудень 2022 року (а.с.76-100) вбачається, що у вказаний період часу [PERSON] не з`являлась на робоче місце та не виконувала посадові обов`язки завідувача складом. Достовірність цих письмових доказів підтверджується також копіями актів №2 від 31 серпня 2022 року, №3 від 30 вересня 2022 року, №4 від 31 жовтня 2022 року, №5 від 30 листопада 2022 року, №6 від 31 грудня 2022 року (а.с.111-115) та копіями доповідних записок від 19 серпня 2022 року, 20 вересня 2022 року, 21 жовтня 2022 року, 18 листопада 2022 року (а.с.119-122), зі змісту яких також вбачається, що [PERSON] була відсутньою на роботі та не виконувала посадові обов`язки завідувача складом. 5.3. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України представник позивача [PERSON] не подав жодного доказу на спростування достовірності вказаних вище письмових доказів та на підтвердження того, що його довіритель [PERSON] виконує трудові обов`язки. Додаткова угода від 30 вересня 2022 року (а.с.10), якою розмір заробітної плати позивача був збільшений до 10000 гривень 00 копійок, не свідчить про те, що [PERSON] виконувала посадові обов`язки завідувача складом. Посилання представника позивача [PERSON] на те, що у разі невиконання його довірителем трудових обов`язків розмір його заробітної плати не був би збільшений, за своєю правовою природою є лише припущенням, яке не може бути покладено в основу судового рішення. Крім того, обґрунтованість означеного доводу спростовується довідкою про рух грошових коштів по рахунку, відкритому в АТ КБ «Приватбанк» для обслуговування [PERSON] (а.с.15-17). Зі змісту цього письмового доказу вбачається, що в серпні, вересні та жовтні 2022 року позивач отримував заробітну плату в ТОВ «Фудком». 5.4. У зв`язку з тим, що наказ ФОП [PERSON] №3012-01-К від 30 грудня 2022 року був скасований, [PERSON] продовжує перебувати у трудових відносинах з відповідачем. Ця обставина свідчить про відсутність підстав для проведення з нею остаточного розрахунку. З копій табелів обліку використання робочого часу за січень - травень 2023 року (а.с.102-109, 145-148) та копій актів №1 від 31 січня 2023 року, №2 від 28 лютого 2023 року, №3 від 31 березня 2023 року (а.с.116-118) вбачається, що [PERSON] продовжує не з`являтись на робоче місце та не виконувати посадові обов`язки завідувача складом. 5.5. З огляду на це суд вважає, що підстави для стягнення з ФОП [PERSON] заборгованості по виплаті позивачу заробітної плати та, тим більше, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні його з роботи відсутні. Тому у задоволенні позову, пред`явленого [PERSON] , належить відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed