Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності « [PERSON] , [INFO] » трудової книжки [NUMBER] , заповненої «16 августа 1980 г» на ім`я « [PERSON] , [INFO] ». Свої вимоги мотивує тим, 17.02.2023 року він звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України для реалізації свого права на призначення пенсії за віком, однак йому було відмовлено у цьому, так як відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для цього необхідний страховий стаж у 29 років, а йому до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно із записами в трудовій книжці [NUMBER] , оскільки прізвище на титульній сторінці не відповідає паспортним даним заявника. Неправильне зазначення його анкетних даних у трудовій книжці [NUMBER] , яка була заповнена 16.08.1980 року, перешкоджає йому підтвердити трудовий стаж для призначення пенсії за віком, іншої можливості встановити факт належності йому трудової книжки немає, у зв`язку із чим заявник просить задовольнити заяву. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, при розгляді справи поклалися на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Зі змісту ст. 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 12 даної Постанови роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені та по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Згідно зі ст. 48 Кодексу законів про працю України, у редакції, чинній на час трудової діяльності заявника, трудова книжка була основним документом про трудову діяльність працівника. Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 12\~серпня 1993\~року №\~637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. Згідно із п. 26 зазначеного Порядку № 637 якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Висновки про можливість вирішення даного питання у порядку окремого провадження містяться у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25 листопада 2020 року у справі № 636/4087/19 (провадження № 61-13847св20), від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19), від 10\~червня 2020\~року у справі N 347/576/18 (провадження N 61-45995св18), від 15 вересня 2021 року у справі № 733/324/21 (провадження № 61-11108св21). Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України та картки фізичної особи платника податків прізвище, ім`я, по батькові заявника зазначено [PERSON] , [INFO] /а. с. 4/. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] /а. с. 5/. 17 серпня 1996 року заявник [PERSON] [INFO] уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові « [PERSON] », дружині « [PERSON] » /а.с.6/. Як вбачається з посвідчення водія серії [NUMBER] , виданого ДАІ МВС-УВС м. Львів 27.08.1998 року /а.с.7/ прізвище, ім`я, по батькові заявника зазначене як [PERSON] , [INFO] . З трудової\~книжки \~ [NUMBER] \~(дата\~заповнення 16.08.1980)\~вбачається,\~що прізвище\~заявника зазначено\~на російській\~мові як\~« [PERSON] » та\~зазначено дату\~народження « [INFO] » (вказано російською мовою). 24 лютого 2023 року рішенням про відмову у призначенні пенсії № 134550021220 за підписом головного спеціаліста відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області Мазур О. повідомлено заявника [PERSON] , що його страховий стаж становить 3 роки 5 місяців 26 днів, якого недостатньо для призначення пенсії та зазначено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи, згідно із записами в трудовій книжці [NUMBER] , оскільки прізвище зазначене на титульній сторінці не відповідає паспортним даним заявника /а.с.9/. Відповідно до п.п. 2.1, 2.11.-2.12. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 № 58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами. Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Водночас, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. У правовій позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17 (провадження № К/9901/110/17) зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Із врахуванням наведеного, за результатом дослідження вищевказаних документів суд встановив, що саме [PERSON] , [INFO] , належить трудова книжка [NUMBER] , заповнена «16 августа 1980 г» на ім`я « [PERSON] , [INFO] », де відомості про заявника зазначено лише російською мовою, за що останній не може нести відповідальності. На підставі викладеного, виходячи з аналізу вищевказаних документів, суд дійшов до висновку, що заява підставна та підлягає задоволенню.

Outcome: approved