Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом та просить, з врахуванням уточнених позовних вимог, стягнути із ПАТ «ПРОСТО-страхування» на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 88587 грн 88 коп.; стягнути із [PERSON] на її користь матеріальну шкоду в розмірі 62192 грн 12 коп. та моральну шкоду в розмірі 20000 грн 00 коп. Судові витрати просить стягнути із відповідачів. Посилається на те, що 19 листопада 2018 року о 13 год. 00 хв. [PERSON] по вул. Ярмарковій в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області, в напрямку с.Гребля Переяслав-Хмельницького району Київської області, неподалік повороту на вул. Солонці, керуючи автомобілем марки «Шевроле Лачетті», номерний знак [NUMBER] , проявив недбалість, змінив напрямок руху, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Mazda 3», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та зареєстрованого на ім`я [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку, в сторону перехрестя вул. Соборна-вул. Михайла Грушевського. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2021 року, яка була залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 31 грудня 2021 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди. 25 вересня 2000 року позивач звернулася до ПАТ «Просто страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. Листом від 08 жовтня 2020 року позивачу було відмовлені у виплаті страхового відшкодування в зв`язку зі спливом однорічного строку з моменту настання дорожньо-транспортної пригоди. Вважає дану відмову незаконною. Неподання [PERSON] заяви про виплату страхового відшкодування у вищезазначений строк зумовлене довготривалим вирішенням питання про винуватість [PERSON] у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди, що є поважною причиною пропуску встановленого законом строку. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди позивачу була заподіяна матеріальна шкода. Крім того, діями [PERSON] позивачу була заподіяна моральна шкода, яка виразилася в душевних стражданнях, яких позивач зазнала внаслідок пошкодження належного позивачу майна. [PERSON] з чоловіком втратили можливість тривалий час користуватися транспортним засобом (з 01 липня 2018 року по 02 листопада 2018 року). В період із 01 липня 2018 року по 06 жовтня 2021 року позивач змушена була періодично з`являтися до поліції та суду, що порушило її звичний спосіб життя. Враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, позбавлення позивача права на вільне користування своїм майном відповідно до його призначення, необережний характер дій особи, яка завдала щкоду, враховуючи вимоги розумності і справедливості, розмір моральної шкоди визначає в сумі 20000 грн 00 коп. Ухвалою судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області Залеської А.О. від 06 червня 2022 року було відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (т.1, а.с.52). В зв`язку із задоволенням заяви про відвід судді Залеської А.О., ухвалою від 08 вересня 2022 року суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області Керекеза Я.І. прийняла дану справу до свого провадження (т.1, а.с.94). 21 вересня 2022 року від представника ПАТ «ПРОСТО-страхування» адвоката Синюка С.Л. надійшла заява про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин (т.1, а.с.100-101), в якій посилається на те, що перебіг строку позовної давності розпочався з дати вчинення дорожньо-транспортної пригоди (01 липня 2018 року). Якщо приймати до уваги фактичне нанесення збитків позивачу, то строк позовної давності слід рахувати з 02 листопада 2018 року. Позивач звернулася до суду із позовом, пропустивши строк позовної давності. Пропущення ж строку позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позову. 21 вересня 2022 року від представника ПАТ «ПРОСТО-страхування» адвоката Синюка С.Л. до суду надійшов відзив на позов (т.1, а.с.102-103), відповідно до якого він вважає позовні вимоги безпідставними та необгрунтованими, такими, що задоволенню не підлягають. Посилається на порушення позивачем встановленого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» однорічного строку для подання заяви про страхове відшкодування. Також зазначає, що позивач помилково вважає, що у випадку недотримання вимог законодавства з її вини, у неї виникає право на стягнення майнової шкоди за деліктним зобов`язанням безпосередньо з відповідача. Крім того, зазначає, що позивачем у встановленому законом порядку не була проведена оцінка матеріальної шкоди, тому розмір заявленої шкоди є необгрунтованим та безпідставним. Наголошує, що розмір збитку, визначений на підставі Акту здачі прийняття робіт (ФОП [PERSON] ) № 01-07-2018 від 02 листопада 2018 року, в сумі 150780 грн. 00 коп., може і становити дійсну ринкову вартість автомобіля марки «Mazda 3», номерний знак [NUMBER] . Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішення органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки. Для встановлення розміру матеріального збитку позивачу необхідно було визначити експертним шляхом три основні позиції: матеріальний збиток/відновлювальний ремонт; ринкова вартість автомобіля; утилізаційна, залишкова вартість транспортного засобу. Позивачем дані вимоги виконані не були. В судовому засіданні 23 вересня 2022 року представник позивача подав клопотання про долучення до матеріалів справи експертного висновку-калькуляції № 129767 від 12 листопада 2018 року про вартість ремонту автомобіля «Mazda 3», 2006 року випуску; скріншоту вхідного листа на електронну адресу [PERSON] на підтвердження надходження від співробітників ПАТ «ПРОСТО-страхування» документів по страховому випадку із автомобілем марки «Mazda 3», 2006 року виску, д.н.з. [NUMBER] (т.1, а.с.111-119). В судовому засіданні 23 вересня 2022 року відповідач [PERSON] подав заяву про витребування у ПАТ «ПРОСТО-страхування» матеріалів страхової справи по факту дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля марки «Mazda 3», д.н.з. [NUMBER] (т.1, а.с.123-124). Ухвалою від 23 вересня 2022 року вищезазначене клопотання відповідача [PERSON] було задоволене (т.1, а.с.128). 30 вересня 2022 року представник позивача [PERSON] подав заяву про уточнення розміру позовних вимог (т..1, а.с.131-134). 05 жовтня 2022 року представником ПАТ «ПРОСТО-страхування» подана до суду заява про фактичні судові витрати відповідача (т.1, а.с.139), відповідно до якої фактичні судові витрати відповідача становлять 8000 грн 00 коп. 01 листопада 2022 року від представника відповідача адвоката Санченка Р.Г. надійшла заява про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності (т.1, а.с.174-175). Крім того, 01 листопада 2022 року засобами поштового зв`язку до суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Санченка Р.Г. про призначення судової автототоварознавчої експертизи (т.1, а.с.176-178). Ухвалою від 14 листопада 2022 року по справі було призначена судова автототоварознавча експертиза, проведення якої було доручене експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (т.1, а.с.199-201). 04 квітня 2023 року до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № 32011/22-54 від 23 березня 2023 року (т.1, а.с.228-242). 12 квітня 2023 року представник відповідача [PERSON] подав до суду клопотання про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності (т.2, а.с.11-14). Ухвалою від 18 квітня 2023 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті (т.2, а.с.20). 03 травня 2023 року представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про поновлення позовної давності (т.2, а.с.28-30), в якій просить визнати поважними причини пропуску строків позовної давності в частині позовних вимог до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, просить відмовити в задоволенні заяви представника відповідача адвоката Санченка Р.Г. про застосування строків позовної давності. Посилається на те, що початком перебігу строку позовної давності для позивача є 31 грудня 2021 року (день набрання законної сили судовим рішенням, яким встановлено вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП). До суду позивач звернулася із позовом 18 травня 2022 року, тобто в межах строку позовної давності. Якщо ж днем початку перебігу строку позовної давності вважати 02 листопада 2018 року (день сплати [PERSON] за ремонт пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді автомобіля коштів в сумі 150780 грн 00 коп.), то вважає строк пропущений з поважних причин (відсутності судового рішення про визнання винуватим у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] ). Крім того, в зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України позивач [PERSON] із дитиною, в цілях безпеки, тимчасово виїжджала із території України. 18 липня 2023 року від представника відповідача адвоката Санченка Р.Г. надійшли письмові пояснення по суті позовних вимог (т.2, а.с.47-48), відповідно до яких він просить відмовити в задоволенні позовних вимог з урахуванням того, що позивачем не уточнено позовні вимоги з урахуванням Висновку експерта № 32011/22-58 від 23 березня 2023 року та позиції відповідача ПАТ «ПРОСТО-страхування» щодо строків звернення за виплатами до страхової компанії. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «ПРОСТО-страхування» Синюк С.П. позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Із письмових пояснень представник відповідача [PERSON] адвоката Санченка О.Г. вбачається, що він та його довіритель позовні вимоги не визнають, заперечують проти їх задоволення. Третя особа [PERSON] не заперечує проти задоволення позовних вимог. Судом встановлено наступне. 01 липня 2018 року о 13 год. 00 хв. [PERSON] по вул. Ярмарковій в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області, в напрямку с. Гребля Переяслав-Хмельницького району Київської області, неподалік повороту на вул. Солонці, керуючи автомобілем марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак [NUMBER] , проявив недбалість, змінив напрямок руху, виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Mazda 3», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 1.5, 2.3, 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху України. Згідно постанови Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2021 року справу відносно [PERSON] про вчинення ним адміністративного правопорушення було закрито в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Суд дійшов висновку про винуватість [PERSON] у вчиненні даного ДТП (т.1, а.с.36-40). Відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 31 грудня 2021 року (т.1, а.с.41-46) вищезазначена постанова була залишена без змін. Постанова набрала законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 13 лютого 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області, [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Відповідно до довідки Територіального сервісного центру № 3248 № Т-145 від 16 вересня 2020 року (т.1, а.с.18) за [PERSON] 09 листопада 2013 року був зареєстрований автомобіль марки «Mazda 3», д.н.з. [NUMBER] , 2006 року випуску, червоного кольору. Даний транспортний засіб був перереєстрований на нового власника 08 листопада 2018 року. Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК № 9458165 від 26 вересня 2017 року (т.1, а.с.19-20) цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Mazda 3», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована ПАТ «НАСК «Оранта». Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ № 3497486 цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована АТ «ПРОСТО-страхування» (т. 1 а.с.21). Ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100000 гривень, розмір фрашшизи - 1000 грн (т. 1 а.с. 74). Актом огляду транспортного засобу № 129767 від 12 жовтня 2019 року (т.1, а.с.22-24) було встановлено характер пошкоджень, яких зазнав автомобіль марки «Mazda 3», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди. 03 липня 2018 року [PERSON] звернулася до ПАТ «НАСК «Оранта» із повідомленням про ДТП (т.1, а.с.29). 02 липня 2018 року до ЄРДР були внесені відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду (т.1, а.с.30). Згідно листа ПАТ «НАСК «Оранта» № 09-02-16/9317 від 29 вересня 2020 року станом на 29 вересня 2020 року до страхової компанії звернення від іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди не надходило. 25 вересня 2020 року позивач звернулася до АТ «ПРОСТО-страхування із заявою про страхове відшкодування (т.1, а.с.31). Листом № 04-2482 від 08 жовтня 2020 року (т.1, а.с.32-33) ПАТ «ПРОСТО-страхування» відмовило позивачу в виплаті страхового відшкодування в зв`язку із порушенням однорічного строку після ДТП для подання відповідної заяви до страхової компанії. Відповідно до акту № 01-07-2018 від 02 листопада 2018 року ФОП [PERSON] були виконані ремонтів роботи автомобіля марки «Mazda 3», д.н.з. [NUMBER] , на суму 150780 грн 00 коп (т.1, а.с.34. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 03-18 від 02 листопада 2018 року [PERSON] було сплачено ФОП [PERSON] згідно акту здачі-приймання робіт № 01-07-2018 року 150780 грн 00 коп. (т.1, а.с.35). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № 32011/22-54 від 23 березня 2023 року (т.1, а.с.228-242) вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Мазда 3», д.н.з. [NUMBER] , на дату здійснення відновлення (ремонту) даного автомобіля складає 252111 грн 69 коп., в т.ч. ПДВ. Вартість матеріального збитку (шкоди), завданої [PERSON] як власнику автомобіля марки «Мазда 3», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01 липня 2018 року, станом на момент ДТП складає 194653 грн 70 коп. , в т.ч. ПДВ. Залишкова вартість автомобіля марки «Мазда 3», д.н.з. [NUMBER] , на дату дорожньо-транспортної пригоди, 01 липня 2018 року становить 103552 грн 47 коп., в т.ч. ПДВ. Суд приймає до уваги подані сторонами докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями глави 82 Цивільного кодексу України щодо порядку відшкодування шкоди, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01 липня 2004 року, Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР від 07 березня 1996 року, Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» № 2658-III від 12 липня 2001 року, Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Стаття 980 ЦК України визначає, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування). Обов`язки страхувальника визначається статтею 989 ЦК України, статтею 21 Закону України «Про страхування» і умовами договору страхування. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування визначені у статті 991 ЦК України і статті 26 Закону України «Про страхування». Цими статтями також встановлено, що договором страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Статтею 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з абзацом першим пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.28 вищезначеного Закону шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно п.35.1 ст.35 вищезазначеного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно ст.37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається із копії постанови Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2001 року, дана дорожньо-транспортна пригода сталася 01 липня 2018 року. Позивач звернулася до АТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування 28 вересня 2020 року, з порушенням строків, встановлених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що є підставою для відмови у здійсненні такої виплати. Як вбачається із правових позицій Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17,у страховика (МТСБУ) обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) не виникає і тоді, коли має місце неналежна поведінка й з боку потерпілого, а саме: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV). Отже, закон з огляду на принцип добросовісності визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом № 1961-IV обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки. Враховуючи вищевикладене, позов в частині стягнення із ПАТ «ПРОСТО-страхування» на користь [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 88587 грн 88 коп. задоволенню не підлягає в зв`язку із пропуску позивачем однорічного строку з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди заяви про страхове відшкодування. Що стосується стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, в розмірі 62192 грн 12 коп., суд дійшов наступних висновків. Частиною другою статті 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі. Частина 1 статті 6 цього ж Закону зазначає, що оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону. А ч.2, ст.7 Закону України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" продовжує, що проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Як вбачається із висновку експерта № 32011/22-54 від 23.03.2023 (експертиза проводилася за ухвалою суду за клопотання відповідача [PERSON] ), вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Мазда 3», д.н.з. [NUMBER] , складає 252111 грн 69 коп., в т.ч. ПДВ. Вартість матеріального збитку - 194653 грн 70 коп., в т.ч. ПДВ. З дослідницької частини даного висновку вбачається, що ринкова вартість автомобіля позивача дорівнювала 194653 грн. 70 коп. За правилами п.30.1, ст.30 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Пункт 30.2, ст.30 того ж Закону України зазначає, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Виходячи із вищезазначених норм вказаного Закону автомобіль позивача є фізично знищеним, так як вартість його відновлювальний ремонт значно перевищує вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, а матеріальна шкода, завдана автомобілю, дорівнює його ринковій вартості. Таким чином, позивачу як власнику даного транспортного засобу відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди (194653,7 грн. - 103551,47 грн. = 91102,23 грн.), а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Дана сума повністю покривається лімітом страхової відповідальності). За правилами ч.1, ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). В силу ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Позивач у своєму позові просить стягнути з відповідача [PERSON] різницю між фактичним розміром матеріальної шкоди і можливим страховою виплатою (страховим відшкодуванням), при цьому він фактично підмінює поняття цієї різниці вартістю свого автомобіля після ДТП. В судовому засіданні позивач та його представник пояснили, що автомобіль позивача продано. Зважаючи на цю обставину, питання повернення рештків пошкодженого автомобіля відповідачу у разі відшкодування суми вирішено бути не може. За таких обставин, оскільки транспортний засіб позивача є фізично знищеним, тому позивачу як власнику даного пошкодженого автомобіля відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, однак саме такої позовної вимоги він не заявляв. Таким чином, у задоволенні частини позову про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в межах ліміту відповідальності необхідно відмовити. Крім того, як вже було зазначено, різниця між вартістю транспортного засобу позивача до та після дорожньо-транспортної пригоди повністю покривається сумою ліміту відповідальності страховика. Щодо відшкодування моральної шкоди, то вона виплачується незалежно від наявності підстав для відшкодування майнової шкоди Згідно із статтею 23 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазналау зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Враховуючи обставини справи, глибину і тривалість моральних страждань, суть втрат, які поніс позивач, суд вважає, що відшкодуванню підлягає моральна шкода у розмірі 5000 гривень, що буде справедливим та відповідатиме принципам розумності та виваженості. Що стосується заяв представників відповідачів про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, то суд дійшов наступних висновків. У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: загальна та спеціальна. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ЦК України). За частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався. Останній раз строк дії карантину на території України продовжено постановою Кабінету Міністрів України № 383 від 25 квітня 2022 року до 30 червня 2023 року. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати"). Законом України № 540-IX від 30 березня 2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 нас наступного змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". Дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON] та [PERSON] відбулася 01 липня 2018 року. Строк позовної давності закінчувався б 30 червня 2021 року. Закон України № 540-IX від 30 березня 2020 року щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02 квітня 2020 року. Карантин діяв на території України до 30 червня 2023 року, тому строк позовної давності станом на 18 травня 2022 року ( день звернення до суду із даним позовом) не сплив. Таким чином, суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. На основі викладеного,

Outcome: partial