Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-20 00:00:00

І. Суть позовної заяви 1.1. Комунальне підприємство «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» (далі - КП «ТМ ІТКЕ») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення в сумі 4 201 гривні 49 копійок та судового збору в сумі 2 481 гривні. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, будучи споживачем послуг КП «ТМ ІТКЕ», оплату проводив не у повному обсязі, у зв`язку з чим, за період з 01.11.2019 року по 01.05.2022 року за ним склалась заборгованість у вищезазначеній сумі. ІІ. Процедура та позиція учасників 2.1. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2022 року, справа №946/3478/22 передана для розгляду судді Бальжик О.І. (а.с.10). 2.2. Ухвалою судді Бальжик О.І. від 01.06.2022 року відкрито провадження та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін відповідно до ст.274 ЦПК України (а.с.14). 2.3. У судовому засідання представник позивача позовну заяву підтримала у повному обсязі на наполягала на його задоволенні на підставі викладених доводів. Додатково зазначила, що 22.11.2019 року комісією КП «М ІТКЕ» проведено обстеження кватири [ADDRESS] , за результатами якого встановлено відключення опалювальних приладів приміщення кухні від внутрішньобудинкової системи опалення будинку, про що складено акт та надано припис №2437 від 29.11.2019 року щодо відновлення системи опалення в приміщенні кухні. Звернула увагу, що розмір плати за надану послугу з централізованого опалення в квартирі визначається на підставі показників загальнобудинкового приладу обліку пропорційно опалювальної площі квартири. Відключення відповідачем приміщення кухні здійснено без дотримання порядку, визначеного законодавством, про що його неодноразово повідомляли у відповідях на звернення. Також, зі змісту заяви [PERSON] вбачається, що в приміщенні кухні проходить стояк. Дана обставина дає підстави для висновку про виконання КП «ТМ ІТКЕ» свого обов`язку щодо надання послуги з централізованого опалення. Площа 46 кв.м була застосована позивачем на підставі договору про надання послуг від 29.01.2007 року, який укладався на підставі інформації, наданої колишнім власником. Довідка ЖК «Моряк-2» в підтвердження факту відключення приміщення кухні від внутрішньобудинкової системи не може бути взято до уваги, оскільки не є документом, який підтверджує законність такого відключення відповідно до Порядків №№4 та 169. Отже, оскільки документи, які б свідчили про законність відключення приміщення кухні, відповідачем не надано, вважала, що на підставі наданого ним технічного паспорту на квартиру, дії позивача є правомірними, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. 21.07.2023 року представник позивача надала додаткові пояснення у справі (а.с.130, 131), згідно з якими договір за надану послугу з централізованого опалення укладався з колишнім власником - [PERSON] , яка померла у квітні 2019 року, у зв`язку з чим, договір було припинено. В свою чергу, відповідач, надаючи розрахунок проведених ним виплат, застосовує площу 41,8 кв.м, посилаючись на умови договору. Однак з [PERSON] , після набуття ним права власності на квартиру, договір не укладався і не міг бути укладеним в силу вимог закону, а нарахування вартості за надану послугу з централізованого опалення в період заборгованості проводились з урахуванням площі, яка визначалась на підставі документів, наданим самим відповідачем у листопаді 2019 року. Так, 09.11.2017 року прийнято Закон України «Про житлового-комунальні послуги», який відповідно до його Прикінцевих та перехідних положень (в редакції 07.06.2018 року) мав набути чинності з 01.05.2019 року. Даним законом, в тому числі, встановлений новий вид послуги - послуга с постачання теплової енергії, надання якої залежало від моменту укладення договору на цю послугу. Разом з цим, відповідно до п.3 Розділу ІV (в цій же редакції) договори про надання послуги з постачання мали бути укладені протягом року (до 01.05.2020 року) з дати введення в дію закону за процедурою, встановленою ст.14 Закону, а саме шляхом прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин. В подальшому однорічний строк був знову продовжений і договори за новим Законом мали бути укладені впродовж 5 місяців з дня завершення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню короновірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України. Тому твердження відповідача, що КП «ТМ ІТКЕ» порушені умови договору, є безпідставними. Тим більше, відповідно до ст.9 Закону споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих до моменту укладення відповідного договору. Крім того, з 2018 року діє двоставковий тариф на послугу з централізованого опалення, який складається з умовно-змінної та умовно-постійної частин. Як вбачається з розрахунку відповідача, наведеного у заяві, [PERSON] оплату умовно-змінної частини тарифу здійснював з урахуванням площі 41,8 кв.м, а умовно-постійну частину тарифу - оплачував в повному обсязі, яка розрахована на площу 49,2 кв.м, що визначена технічною документацією та застосовується КП «ТМ ІТКЕ». 2.4. Відповідач позов та обставини позову не визнав, надавши 08 листопада 2022 року відзив та зауваження на позову заяву (а.с.33-35), за змістом яких у 1980 рр. у кватирі [ADDRESS] потекла батарея на кухні. Працівники ЖЕК-3 усунили аварійну ситуацію шляхом зняття батареї та відключення кухні розміром 7,4 кв.м від центрального опалення. Починаючи з 1981 року оплата за тепло нараховувалась без урахування площі кухні, проте з урахуванням площі балконів та лоджій. Отже, рахунки за послуги з централізованого опалення надходили виходячи з площі опалюваних приміщень - 46, 2 кв.м. Після прийняття житлового будинку за актом приймання-передачі, КП «ТМ ІТКЕ» продовжувало надсилати рахунки у вказаному розмірі. У 2019 році під час переоформлення особових рахунків на відповідача, у зв`язку із смертю власника квартири, позивач повідомив його, що відключення кухні від централізованого опалення проведено незаконно, а отже, площа кухні має бути включена у площу опалювальних приміщень. При цьому, виключив з опалювальної площі площу балконів та лоджій. Звернув увагу, що з моменту відключення кухні від централізованого опалення пройшло 40 років, будь-яких нормативно-правових актів щодо порядку такого відключення станом на той час не існувало. За його заявою, комісія КП «ТМ ІТКЕ» здійснила перевірку правильності та законності відключення приміщення кухні від централізованого опалення, за результатами якої склала акт. Незважаючи на це, відповідач продовжив надсилати рахунки у повному обсязі, які він оплачував з вирахуванням площі кухні. Звернув увагу, що договори про надання послуг з централізованого опалення, в яких зазначена опалювальна площа 46 кв.м, підписані керівниками КП «ТМ ІТКЕ» та на них поставлена гербова печатка. Інших договорів відповідач не укладав та, на його думку, вони є діючими. Також зазначив, що виключити з опалювальної площі квартири площу балконів та лоджій у відповідності до пункту 1 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, позивач був зобов`язаний ще у 2005 році. Проте, протягом 14 років позивач надсилав рахунки за послуги з централізованого опалення, в які незаконно включав площу балконів та лоджій, які він оплачував. Він надіслав до КП «ТМ ІТКЕ» претензію про повернення незаконно отриманих грошових коштів в сумі 19 219 гривень, на що останнє відмовилося. 10.01.2023 року на адресу суду надійшли заперечення [PERSON] (а.с.68, 69), за змістом яких позивач надав в обґрунтування позовних вимог договір про надання послуг з централізованого опалення від 29.01.2007 року, який був укладений з його дружиною. Незважаючи на те, що його дружина померла, вказаний договір є діючим по даний час, а отже, позивач у відповідності до статті 528 ЦК України був зобов`язаний нараховувати суму за теплопостачання, виходячи із зазначеної в ньому площі. Тобто, розмір опалювальних приміщень становить 46 кв.м без урахування кухні розміром 7,4 кв.м, яка відключена від теплопостачання. Також, звернув увагу, що відключення кухні здійснено до прийняття Порядку №189. В подальшому, 03.07.2023 року, відповідач змінив заперечення на позовну заяву (а.с.89, 90), зазначивши, що відключення кухні від системи централізованого опалення відбулося не внаслідок аварійної ситуації. В квартирі [ADDRESS] він проживає з 1980 року. В той час, колі він почав там проживати, батарея на кухні вже була відсутня. Комунальні послуги оплачувала дружина, яка померла [INFO] . Оплата здійснювалася без урахування кухні; з якої причини на кухні відсутня батарея він не з`ясовував. Нещодавно він дізнався, що батарея опалення на кухні площею 7,4 кв.м не була встановлена під час підключення будинку до системи центрального опалення, що підтверджується не нарахуванням відповідних платежів більше 40 років, відсутністю на відрізку труби технічних пристосувань, необхідних для її приєднання до батареї, а також довідкою ЖК «Моряк-2» від 10.06.2023 року. 19.07.2023 року [PERSON] направив суду розрахунок сплаченої ним суми за послуги з теплопостачання (а.с.106-127), зазначивши, що при отримані квитанцій на оплату теплопостачання, розмір опалювальної площі, визначеній у договорі, він множив на вартість теплопостачання за 1 кв.м. Тобто, оплачував послугу, визначену відповідно до умов договору, у повному обсязі. У більшості випадків, він сплачував суми більше, ніж необхідно, що підтверджено наданим ним розрахунком. ІІІ. Оцінка та висновки суду 3.1. Вислухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов такого висновку. 3.2. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 3.3. За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і підставі доказів, поданих учасниками справи. 3.4. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 3.5. За визначенням, наданим у п.5 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 за №2189-VІІІ (надалі - Закон №2189-VІІІ), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; 3.6. Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ст.2 Закону №2189-VІІІ). 3.7. За змістом статті 5 Закону №2189-VІІІ до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. 3.8. На підставі ст.ст.67, 68, 162 ЖК України та п.30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за №630, які діяли на час виникнення заборгованості, відповідач зобов`язаний своєчасно, щомісячно вносити плату не лише за користування квартирою, але й за комунальні послуги, зокрема за централізоване опалення за затвердженими в установленому порядку тарифами. 3.9. Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року за №2633-IV (надалі - Закон №2633-IV) споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. 3.10. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а згідно зі статтею 25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку (стаття 19 Закону №2633-IV). 3.11. У судовому засіданні встановлено, що з 07.11.2019 року [PERSON] є одноособовим власником квартири [ADDRESS] (а.с.8). 3.12. За вищезазначеною адресою відповідач зареєстрований з 25.09.2002 року (а.с.13). 3.13. На ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок за № [NUMBER] , згідно якого станом 01.05.2022 утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 4201 гривня 49 копійок. Відповідно до вказаного особового рахунку нарахування плати за послуги з централізованого опалення здійснювалося відповідно до договору від 29.01.2007 року (а.с.4). 3.14. Як вбачається з договору про надання послуг з централізованого опалення від 29.01.2007 року, наданого представником позивача в обґрунтування позовних вимог, опалювальна площа квартири [ADDRESS] становить 46,0 кв.м (а.с.54, 55). 3.15. Згідно з наданими квитанціями за період з листопада 2019 року по травень 2022 року, відповідач оплачував послуги з централізованого опалення відповідно до умов договору від 29.01.2007 року (а.с.114-127). 3.16. Розрахунок, наданий відповідачем, позивачем не спростований. Власного розрахунку заборгованості зі сплати послуги, виходячи з умов договору, не надано. 3.17. Надаючи оцінку доводам представника позивача щодо припинення дії вказаного договору у зв`язку із смертю його сторони - дружини відповідача, [PERSON] , суд виходить з такого. 3.18. Одним із основних засобів забезпечення цивільного обороту є зобов`язання. Останнє опосередковує динаміку цивільних маи?нових правовідносин: набуття маи?на у власність або у користування, сплату грошеи?, виконання робіт, надання послуг, тобто націлене здебільшого на переміщення матеріальних цінностеи? від одних суб`єктів до інших. Будучи відносними, зобов`язальні правовідносини в процесі свого розвитку можуть зазнавати певних змін, які можуть стосуватися і заміни сторін зобов`язання - кредитора або боржника. 3.19. Методологічною основою заміни боржника в зобов`язанні вважається стаття 520 ЦК Украі?ни, яка регламентує, що боржник у зобов`язанні може бути замінении? іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Ураховуючи розміщення цієі? статті у розділі I «Загальні положення про зобов`язання» книги п`ятоі? «Зобов`язальне право», може скластися враження, що заміна боржника і переведення боргу є тотожними поняттями. Можливість такого висновку посилюється також відсутністю уніфікованоі? норми, яка б наводила розлогии? перелік підстав заміни боржника, аналогічноі? статті 512 ЦК Украі?ни щодо підстав заміни кредитора у зобов`язанні. Можна припустити, що саме зазначении? недолік статті 520 ЦК Украі?ни вводить в оману щодо ідентичності понять «заміна боржника» та «переведення боргу». 3.20. Проте, очевидно, що переведення боргу є лише однією з кількох можливих підстав заміни боржника. З аналізу чинного законодавства випливає, що боржник може бути замінении? і в інших випадках, зокрема, при спадкуванні (ст. ст. 1216, 1218 ЦК Украі?ни), реорганізаціі? юридичноі? особи (ст. ст. 106-108 ЦК Украі?ни), у зв`язку з виділом частини маи?на, прав та обов`язків юридичноі? особи і переходом і?х до однієі? або кількох створюваних нових юридичних осіб (ст. 109 ЦК Украі?ни), якии? нормативно не віднесении? до форм реорга- нізаціі? (ч. 1 ст. 104 ЦК Украі?ни), при переході прав на підприємство як єдинии? маи?новии? комплекс (ст. 191 ЦК Украі?ни), у результаті набуття правонаступником прав та обов`язків правопопередника за договорами (наприклад, за ч. 1 ст. 770, ст. 814 ЦК Украі?ни). 3.21. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.11.2019 року, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] 07.11.2019 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії №4213, виданого 07.11.2019 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфименко М.Д. (а.с.8). 3.22. Стаття 12 Закону №2189-VІІІ визначає, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. 3.23. Згідно з частинами першою - третьою статті 13 Закону №2189-VІІІ договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. 3.24. Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. 3.25. З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. 3.26. Як вбачається з умов пунктів 29, 30 договору про надання послуг з централізованого опалення від 29.01.2007 року, договір укладено строком на один рік. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово завлено про розірвання або необхідність перегляду. Договір може бути розірваний достроково у разі переходу права власності (користування) на квартиру до іншої особи (а.с.55 зворот). 3.27. У судовому засіданні встановлено, що позивач з пропозицією про розірвання вказаного договору або про внесення змін до нього у зв`язку з переходом права власності до відповідача ані усно, ані письмово не звертався. Проте, всупереч умов договору, починаючи з листопада 2019 року почав здійснювати нарахування за послуги з централізованого опалення, виходячи з опалювальної площі 49,2 кв.м. 3.28. Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 3.29. Відтак, враховуючи, що КП «ТМ ІТКЕ» в односторонньому порядку змінило умови договору про надання послуг з централізованого опалення від 29.01.2007 року, правильність наданого відповідачем розрахунку не спростувало, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. 3.30. Доводи представника позивача про те, що відповідний договір не міг бути укладений в силу положень Закону №2189-VІІІ, на висновки суду не впливають, оскільки відповідно до пункту 3 Розділу VІ Прикінцевих та перехідних положень вказаного закону, договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. Отже, до укладення нового договору з відповідачем або його відмови від укладення такого договору, нарахування за надану послугу має здійснюватися КП «ТМ ІТКЕ» у відповідності до договору, укладеного з [PERSON] .

Outcome: dismissed