Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем по справі в період з 28.05.1997 р. по 01.09.2008 р. та з 06.04.2009 р. по 13.09.2021 р. працював горним майстром підземним, помічником начальника дільниці підземним, начальником дільниці підземним з повним робочим днем в шахті. Наказом від 17.09.2021 року № 2000 вк позивача було звільнено з товариства, у зв`язку з виявленням невідповідності займаній посаді за станом здоров`я. У зв`язку із професійним захворюваннями, позивачу було первинно встановлено, третю групу інвалідності та втрата працездатності, в розмірі 55%. По сукупності захворювань, діагноз: хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та нижньочастковий пневмозклероз, ЛН II ст. (друга); Хронічна двобічна приглухуватість з помірним ступенем пониження слуху (III ст.)за класифікацією В.Є. Остапкович і Н.І. Пономарьової. Позивач зазначає, що на теперішній час він відчуває себе втраченою для суспільства та родини людиною, його фізичний та моральний стан не дозволяє відчути себе повноцінним, а зважаючи на воєнний стан в країні, позивач переймається тим, що у випадку загострення ситуації за станом здоров`я він буде не в змозі відвестисвою сім`ю у безпечне місце.З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, не має можливості вести активний спосіб життя, що впливає на його звичайний життєвий уклад, призводить до психологічного дискомфорту і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач став замкненим, втратив інтерес до життя.Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у 120 000,00 грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходить з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, тяжкості захворювань, з безлічі негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання професійних захворювань, а також незворотності значного погіршення стану здоров`я. \~ \~ \~ \~ Представник відповідача ПрАТ «ШУ «Покровське» надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що під час працевлаштування позивач усвідомлював та погоджувався, що під час роботи на підприємстві відповідача буде піддаватися впливу шкідливих факторів. Представник відповідача зазначив, що з боку підприємствазастосовуються засоби індивідуального захисту, впроваджуються прогресивні технології з метою мінімізації впливу шкідливих факторів, з якими неминуче має справу кожен працівник гірничо-видобувної галузі.Але жоден засіб індивідуального захисту не може абсолютно убезпечити працівника від впливу шкідливого фактору, якщо сам працівник не докладає зусиль для збереження свого здоров`я. Позивач жодного разу не заявляв про порушення зі сторони відповідача умов його праці, навіть суттєве погіршення стану здоров`я не змусило останнього змінити професію та пройти навчання новій професії. Зазначив, що вимога позивача про стягнення з відповідача 120\~000,00 грн. моральної шкоди не відповідає вимогам розумності і справедливості, оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен приводити до його збагачення. Просили у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. 13.02.2023 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.35). Ухвалою суду від 10.07.2023 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду (а.с.62). Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у йоговідсутність (а.с. 64). Представник відповідача в судове засідання не з`явився,раніше на адресу суду надали відзив на позовну заяву (а.с. 43-46). Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем в період з в період з 28.05.1997 р. по 01.09.2008 р. та з 06.04.2009 р. по 13.09.2021 р. працював горним майстром підземним, помічником начальника дільниці підземним, начальником дільниці підземним з повним робочим днем в шахті, був звільнений Наказом від 17.09.2021 року № 2000 вк, у зв`язку з виявленням невідповідності займаній посаді за станом здоров`я(а.с.14-16). Під час виконання трудових обов`язків позивач отримав професійні захворювання. Як вбачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, який затверджений 24.01.2022, йому були встановлені діагнози:хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та нижньочастковий пневмозклероз, ЛН II ст. (друга); Хронічна двобічна приглухуватість з помірним ступенем пониження слуху (III ст.)за класифікацією В.Є. Остапкович і Н.І. Пономарьової (а.с.17-20). Згідно акту розслідування, хронічне професійне захворюваннявиникло, у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів пил, шум(а.с. 19). Згідно довідки МСЕК 30.03.2022 року серії 12ААА № 540671 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності за професійним захворюванням (а.с.9). Згідно довідки МСЕК 30.03.2022 року серії 12ААА № 092887 позивачу первинно встановлено 55% втрати працездатності за професійним захворюванням з яких: 40% - хронічний бронхіт, 15% - хронічна приглухуватість та рекомендоване медикаментозне лікування (а.с.8). Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України\~«Про\~охорону праці»,\~а саме,\~ч.\~1\~ст.\~9,\~було визначено,\~що відшкодування\~шкоди,\~заподіяної працівнику\~внаслідок ушкодження\~здоров`я\~або у\~випадку смерті\~працівника,\~здійснюється Фондом\~соціального страхування\~від нещасних\~випадків на\~виробництві та\~професійних захворюваньУкраїни. Відповідно до змін, внесених до Закону України «\~Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності»\~від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до професійного захворювання позивача. Висновком МСЕК від 30.03.2022 року позивачу було встановлено 55% втрати професійної працездатності за сукупністю професійних захворювань, він визнаний інвалідом 3 групи(а.с. 8). В зв`язку цим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4\~Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)\~спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв`язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив згідно висновку МСЕК 55% працездатності, визнаний інвалідом третьої групи. Внаслідок професійного захворювання позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він зазнав і продовжує зазнавати дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму.Внаслідок професійного захворювання він втратив нормальні життєві зв`язки і йому доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього з`явилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням наслідків захворювань та тяжкого стану його здоров`я. Вищезазначене законодавство, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я позивача, те, що професійна працездатність в зв`язку з професійним захворюванням згідно висновку МСЕК втрачена на 55%, позивач визнаний інвалідом третьої групи. Виходячи з вищевикладеного,суд вважаєможливим стягнутиз відповідачана користьпозивача врахунок\~відшкодування моральної шкоди 82\~500грн. з утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження здоров`ю та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial