Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

ПАТ «НАСК «Оранта» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позову вказали, що 12.02.2020р. [PERSON] та HACK «ОРАНТА» уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АР 7113603), яким було застраховано цивільну відповідальність володільця забезпеченого транспортного засобу «Лексус», д.р.н. [NUMBER] . 10.02.2021р. в місті Ірпінь, сталася автопригода за участю забезпеченого транспортного засобу «Лексус», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Шевроле», д.р.н. [NUMBER] . В результаті зазначеного ДТП автомобілям було завдано пошкоджень, а їх власникам шкоди. Винним в даному ДТП , згідно з постановою Ірпінського міського суду Київської області по справі №367/1645/21, було визнано [PERSON] . Відповідно до Дослідження № АІ 4134 ЕТ-2, страхового акту №ОЦВ-СП-21-32-45988/1 від 12.03.2021р., а також розрахунків суми страхового відшкодування до них, розмір страхового відшкодування становив 5 965 грн. 75 коп. Згідно зі ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, після виплати страхового відшкодування , має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після вчинення ДТП самовільно залишив місце пригоди. Відповідно до п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», за ч.1 ст. 119 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної (регресу) до винної особи, якщо інший розмір не встановлений законом. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь Публічне акціонерне товариство «НАСК «ОРАНТА» суму страхового відшкодування в розмірі 5 965,75грн. та стягнути судові витрати: сплачений судовий збір в розмірі 2 270,00грн. Позивач в судове засідання не забезпечив явку свого представника. Через канцелярію суду подав заяву в якій просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просив їх задовільнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. 03.08.2023 року відповідач [PERSON] через канцелярію суду подав заяву про те що заявлений до нього позов визнає та просить розглянути справу у його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.02.2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля LEXUS LX 350 державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки CHEVROLET, державний номерний [NUMBER] власником якого є [PERSON] . Згідно постанови Ірпінського міського суду Київської області від 19.03.2021 року встановлено, що 10.02.2021 року о 13 год. 10 хв. в м. Ірпінь по вул. Соборна, водій автомобіля LEXUS LX 350 д.н.з. [NUMBER] під час руху заднім ходом допустив наїзд на припаркований транспортний засіб CHEVROLET д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій порушив вимоги п.10.9 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. 10.02.2021 року о 13 год. 10 хв. в м. Ірпінь по вул. Соборна, водій автомобіля LEXUS LX 350 д.н.з. [NUMBER] , будучи причетним до ДТП місце події залишив, чим порушив вимоги п. 2.10 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП. В судове засідання, особа, що притягається до адміністративної відповідальності [PERSON] з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу № 367/1645/21 розглядати без його участі, вину визнав в повному обсязі, зобов`язався сплатити штраф у визначеному законом строк. [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340грн. Згідно поліса АР 7113603 вбачається, що 12.02.2020р. [PERSON] та HACK «ОРАНТА» уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема автомобіля LEXUS LX державний номерний знак [NUMBER] . 18.03.2021 року Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», відповідно до дослідження № АІ 4134ЕТ-2, страхового акту №ОЦВ-СП-21-32-45988/1 від 12.03.2021 року та розрахунку суми страхового відшкодування від 11.03.2021 року було виплачено страхове відшкодування [PERSON] по дог. № АР-7113603 від 12.02.2020 на суму 5 965,75грн., що вбачається з платіжного доручення №13934 від 18.03.2021. Відповідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до частин четвертої, п`ятої, сьомої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. За загальним правилом, згідно з вимогами ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В абзаці 2 п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (п. 2.2 Правил дорожнього руху України). Тобто, в загальному порядку відповідальним за завдану шкоду є відповідач [PERSON] . Водночас правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала її, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Наприклад, страховиком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів на підставі ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що й було здійснено позивачем за договором страхування. При цьому, відповідно до вимог ч.1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з пп. «а» пп. 38.1.1. п. 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик має право після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участі самовільно залишив місце пригоди. Як зазначалося вище, факт того, що відповідач самовільно залишив місце ДТП, підтверджується постановою Ірпінського міського суду Київської області від 19 березня 2021 року. Отже, відповідно до вимог законодавства до позивача як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, з моменту такої виплати в межах фактичних витрат перейшло право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] , як до особи, відповідальної за завдану шкоду, у розмірі 5 965,75 гривень. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування задовольнити та стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 5965,75 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 гривень.

Outcome: approved