Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

У жовтні 2022 року позивач ТОВ «Перший український експертний центр» звернулось із позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 14 822,75 грн., інфляційні втрати у розмірі 949,13 грн. та 3% річних у розмірі 306,11 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] , згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, а також власником гаражу № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок обслуговувало ТОВ «Перший український експертний центр» та з 17.05.2022 року згідно з наказом № 11 від 16.05.2022 року позивачем достроково припинено надання житлово-комунальних послуг у будинку за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з передачею зазначеного будинку з обслуговування Товариства в управління ОСББ «Гарден». 21.06.2018 року між позивачем та співвласниками багатоквартирного будинку укладено договір «Про надання послуг з управління багатоквартирним будинком», відповідно до якого співвласники будинку користуються та отримують надані їм послуги та зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління. Однак відповідач не виконує свого зобов`язання щодо оплати наданих послуг. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 12.10.2022 року по особовому рахунку № [NUMBER] заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг за період з 01.12.2020 року по 16.05.2022 року складає 14 822,75 грн. Заборгованість несплачена та завдає збитків позивачу, у зв`язку з чим здійснюється нарахування інфляційних втрат у розмірі 949,13 грн. та 3% річних у розмірі 306,11 грн. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість на надані послуги, судовий збір та витрати на правничу допомогу. Ухвалою суду від 2 листопада 2022 року у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 25 січня 2023 року (т. 1 а.с. 87). 03.01.2023 від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 98-104), відповідно до якого заявлена до стягнення сума заборгованості не підтверджена належними та допустимими доказами. Обов`язок попереднього балансоутримувача будинку з передачі документації на будинок ОСББ виникає у нього з дня державної реєстрації об`єднання та не залежить від прийняття об`єднанням рішення про передачу йому функцій з управління будинком та про прийняття будинку на баланс, оскільки будь-яких інших умов, крім державної реєстрації об`єднання для передачі документації від попереднього балансоутримувача законом не визначено. Однак, ТОВ «Перший український експертний центр» здійснив передачу технічної та іншої документації на будинок в управління ОСББ «Гарден» 17.05.2022 року згідно з наказом № 11 від 16.05.2022, у зв`язку з чим управління будинком здійснює ОСББ «Гарден», а не ТОВ «Перший український експертний центр». Тому заявлена позивачем заборгованість не підлягає стягненню. На підставі цього, відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 05.01.2021 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ТОВ «Перший український експертний центр» про визнання недійсним договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (т. 1 а.с. 118-120). В обґрунтування позовних вимог вказав, що договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 21.06.2018 року укладений та підписаний не уповноваженою на це особою, яка не могла укладати договір від імені співвласників багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , оскільки у такої особи відсутня цивільна дієздатність та договір не містить волевиявлення співвласників будинку, а тому вважає, що договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 21.06.2018 року підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 2, ч. 3 ст. 203 УК України. 12.01.2023 року від представника ТОВ «Перший український експертний центр» до суду надійшла відповідь на відзив відповідача [PERSON] (т. 1 а.с. 140-145), відповідно до якої відповідачем не надано будь-яких доказів, що в період з 21.06.2018 року по 17.05.2022 року управління будинком [ADDRESS] здійснювалось іншою компанією. Крім того, у зв`язку з активною військовою агресією Російської Федерації з 24.02.2022 року, не перебування у м. Києві та відсутність змоги дістатись на робоче місце осіб, які відповідають за передачу документації на 15 по вулиці Буслівській в м. Києві була передана ОСББ «Гарден» 17.05.2022 року, що не заперечується позивачем. 25.01.2023 року суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 22.03.2023 року, залучено у справі в якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору ОСББ «Гарден» (т. 1 а.с. 160-161). 23.02.2023 року від представника ТОВ «Перший український експертний центр» до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву (т. 1 а.с. 213-217), відповідно до якого договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 21.06.2018 року укладений відповідно до вимог діючого законодавства, підписаний уповноваженою на це особою, яка мала необхідний обсяг цивільної дієздатності на підставі прийнятого рішення співвласниками багатоквартирного будинку від 21.06.2018 року. Крім того, вважає, що відповідачем при поданні зустрічного позову було пропущено строк позовної давності для звернення до суду про визнання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, оскільки останній укладений 21.06.2018 року та одразу розміщений на офіційному сайті ТОВ «Перший український експертний центр». При цьому, [PERSON] здійснював часткову оплату на виконання умов спірного договору, що свідчить про його обізнаність щодо укладання такого договору. Ухвалою суду від 22.03.2023 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про застосування до позивача заходів процесуального примусу у вигляді штрафу відмовлено, закрито підготовче засідання та справу призначено на 09.05.2023 року (т. 1 а.с. 233). 23.06.2023 року від представника ТОВ «Перший український експертний центр» до суду надійшли додаткові письмові пояснення, згідно з якими заперечив проти посилань відповідача щодо поважності пропуску строку звернення до суду на Закон України від 30.03.220 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19), оскільки запровадження карантинних обмежень не є безумовною підставою для поновлення пропущеного строку звернення до суду. Крім того, не визнаються поважними причинами пропуску й посилання на введення воєнного стану на території України, що було перешкодою звернення до суду, оскільки у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 року введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, у задоволенні зустрічних позовних вимог - відмовити. Відповідач, його представник [PERSON] та представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 21.06.2018 року між ТОВ «Перший український експертний центр» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , в особі [PERSON] уповноваженої зборами співвласників багатоквартирного будинку укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком (т. 1 а.с. 21-25). Згідно з п. 4 договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 21.06.2018 року кожен співвласник зобов`язаний оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором. У разі несвоєчасного внесення платежів сплачувати пеню у розмірі, встановленому законом/договором. З метою забезпечення виконання умов договору з управління багатоквартирним будинком ТОВ «Перший український експертний центр» укладено договори, а саме: - договір № 107-0 на технічне обслуговування пожежних систем від 15.11.2012 року; - договір № 2/1848-К-12 на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів від 01.12.2012 року; - договір № 16-08-2013то на технічне обслуговування та ремонт диспетчерських систем від 01.08.2013 року; - договір № 6/12 на охорону об`єкта від 01.02.2019 року; - договір № 60713012 ПВ про постачання електричної енергії від 28.12.2018 року; - договір № 18255/9-10 про надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі від 05.12.2017 року. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] (т. 1 а.с. 12-13, 18-20). Актом приймання-передачі житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , від 17.05.2022 року на підставі наказу № 11 від 16.05.2022 року відбулась передача обслуговування від ТОВ «Перший український експертний центр» до ОСББ «Гарден» вказаного будинку (т. 1 а.с. 33-36). Таким чином, позивач надавав послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] , у період з 21.06.2018 року по 16.05.2022 року. Отже, як споживач житлово-комунальних послуг, згідно зі ст. 156, 162 Житлового кодексу Української РСР відповідач зобов`язаний не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Згідно з розрахунком позивача б/н від 12.10.2022 року по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому для здійснення запису операцій, що відображають розрахунки власника, заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг за період з 01.12.2010 року по 16.05.2022 року складає 14 822, 75 грн. (т. 1 а.с. 10). Заборгованість несплачена та завдає збитків позивачу, у зв`язку з чим здійснюється нарахування інфляційних втрат у розмірі 949,13 грн. та 3% річних у розмірі 306,11 грн. (т. 1 а.с. 11). Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Відповідно до ст. 179 Житлового кодексу Української РСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов`язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальні споживачі зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною першою статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На час розгляду справи судом, відповідач не надала даних, що свідчать про сплату заборгованості у добровільному порядку після подання позивачем заяви про зменшення позовних вимог. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в сумі 14 822,75 грн., інфляційних втрат у розмірі 949,13 грн. та 3% річних у розмірі 306,11 грн. є обґрунтованими, доведеними, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Що стосується заявленого позивачем відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає. За правилами ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надання іншою стороною доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Крім того, у п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями. Згідно з ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Дослідивши надані представником позивача документи на підтвердження оплати відповідачем професійних послуг адвоката, зокрема, договір № 15/9 про надання правової допомоги від 15.09.2022 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 21.10.2022 року, суд дійшов висновку, про задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 5 000 грн., такий розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. У зв`язку із задоволенням позову про стягнення боргу зі сплати за спожиті житлово-комунальні послуги, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 481,00 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. Щодо позовних вимог [PERSON] за зустрічним позовом суд зазначає наступне. Обґрунтовуючи зустрічний позов [PERSON] послався на те, що договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 21.06.2018 року підлягає визнанню недійсним з підстав його підписання не уповноваженою особою, що суперечить ч. 2 ст. 203 ЦК України, оскільки у такої особи відсутня цивільна дієздатність та ч. 3 ст. 203 ЦК України - не містить волевиявлення співвласників. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 203 ЦК України особа, як вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За приписами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог,які встановлені частинами першою - третьою,п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно зі ст. 215 ЦК України у разі, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку встановлено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, зокрема, розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним; визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем; обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням; визначення повноважень управителя щодо управління багатоквартирним будинком. Рішення зборів співвласників оформляється протоколом, який підписується усіма співвласниками (їх представниками), які взяли участь у зборах, кожен з яких ставить підпис під відповідним варіантом голосування ("за", "проти", "утримався"), за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики. У протоколі обов`язково зазначається така інформація про співвласників (їх представників), які взяли участь у зборах співвласників: прізвище, ім`я, по батькові співвласника, документ, що підтверджує право власності на квартиру або нежитлове приміщення, номер квартири або нежитлового приміщення, загальна площа квартири або нежитлового приміщення, документ, що надає повноваження на голосування від імені співвласника (для представника). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за згодою сторін та зазначається у договорі з управителем. Умови договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Істотними умовами договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком є: 1) перелік послуг; 2) права і обов`язки сторін; 3) ціна на послуги; 4) строк дії договору. Якщо зборами співвласників прийнято рішення про укладення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, такий договір (зміни до нього) підписується співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. Управитель протягом одного місяця після підписання з ним договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (змін до нього) зобов`язаний надати або надіслати рекомендованим листом кожному співвласнику примірник такого договору (змін до нього), завірений підписом і печаткою управителя (за її наявності). Згідно з приписами ч. 1 ст. 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. У випадках, визначених законом, договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається від імені співвласників багатоквартирного будинку уповноваженою особою органу місцевого самоврядування. В одному багатоквартирному будинку договір про надання послуг з управління може укладатися одночасно не більш як з одним управителем. Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Відповідно до Протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку проведених 21.06.2018 року за адресою: [ADDRESS] , загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку становить 5 317, 50 кв.м. У зборах взяли участь особисто співвласники квартири та нежитлових приміщень загальною площею 4227,40 кв.м, що становить 79,50% загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку. На зборах було прийнято рішення щодо обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору управителем, здійснення контролю за його виконанням [PERSON] , визначено управителем багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , затвердження управителем будинку ТОВ «Перший український експертний центр» та затверджено тарифи за надання послуг з управління будинком. 21.06.2018 року між ТОВ «Перший український експертний центр» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , в особі [PERSON] уповноваженої зборами співвласників багатоквартирного будинку укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, який був розміщений на офіційному сайті ТОВ «Перший український експертний центр». Таким чином, договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 21.06.2018 року укладено та підписано уповноваженою на це особою, яка мала необхідний обсяг цивільної дієздатності на підставі рішення співаниками багатоквартирного будинку від 21.06.2018 року, відтак суд не вбачає підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 203 ЦК для визнання недійсним вказаного договору. Відповідно до ст. 81 ч. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження порушення відповідачем вимог законодавства при укладенні договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 21.06.2018 року. Виходячи з встановлених обставин справи, позивач не довів, що діями відповідача порушені його права та інтереси, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову. При цьому, суд відхиляє доводи представника відповідача про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску позивачем строку позовної давності, виходячи з такого. Позовна давність, відповідно до ст. 256 ЦК України, це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У свою чергу ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі, коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє у позові у зв`язку із спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Враховуючи, що оспорюваним договором права позивача [PERSON] не порушені, то і підстави для висновку про пропуск останнім встановленого законом строку для звернення до суду за захистом свого права відсутні. З урахуванням наведеного, позовні вимоги за зустрічним позовом задоволенню не підлягають з підстав їх необґрунтованості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати відповідачу, понесені за зустрічним позовом, не відшкодовується.

Outcome: approved