Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

28 лютого 2023 року представник позивача\~адвокат Орос Вікторія Вікторівна, яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів в частці від доходу. В обґрунтування позовної заяви представник позивача вказала, що перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.11.2021 року у справі № 308/11496/21. Від шлюбу у сторін народилася дитина, син - [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишився проживати із позивачкою, та перебуває на її утриманні. Спору щодо місця проживання дитини [PERSON] між сторонами немає. Для дитини забезпечені належні умови для проживання, виховання, фізичного та духовного розвитку. Разом з тим, після розірвання шлюбу відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , який ходить до школи, часто хворіє та потребує піклування і догляду. Позивачка вказує, що відповідач матеріально забезпечений, працює у Головному управлінні Національної поліції в Закарпатській області, тому має постійний гарантований заробіток. Також, він є фізично здоровою особою, у нього відсутні інші непонолітні діти, він не має непрацездатних осіб, які перебувають на його утриманні. Тому, враховуючи необхідні витрати на утримання дитини,її повноцінне харчування та фізичний розвиток, позивач вважає, що розмір аліментів повинен бути встановлений у частці від доходу відповідача, а тому просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки від доходу [PERSON] щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 04 квітня 2023 року [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву. У відзиві вказав, що позовні вимоги визнає частково. Зазначив, що з чапсу розірвання шлюбу з позивачкою він щомісяця на картку позивачки перераховує кошти у сумі щонайменше 3200 гривень на утримання свого сина [PERSON] , а також бере участь у необхідних додаткових витратах на його утримання та виховання. Просить суд врахувати, що він проживає з іншою жінкою в фактичних шлюбних відносинах,і повинен забезпечувати себе та цивільну дружину, винаймати житло. Вважає, що для задоволення всіх потреб дитини відповідно до його віку, з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб дитини, дійсної його участі у утриманні сина, слід визначити розмір аліментів в розмірі частини від усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підтвердження викладених у відзиві обставин подав виписку з рахунку АТ КБ «Приват Банк». 16 травня 2023 року представник позивача [PERSON] подала до суду відповідь на відзив Медве С.. Адвокат вказує, що платежі, які здійснює відповідач на утримання сина мають не регулярний характер, відповідач почав сплачувати кошти з липня 2022 року, тоді, як шлюб між сторонами був розірваний 16.11.2021 року. Також те, що відповідач бере участь у додаткових необхідних витратах на утримання сина не відповідає дійсності, доказів такого він не надає. Зазначає, що доводи наведені у відзиві є необґрунтованими та безпідставними. Просить суд відхилити відзив, а викладені у позові вимоги задовольнити. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.03.2023 відкрито провадження по цивільній справі за позовом представника позивача\~адвоката Орос Вікторії Вікторівни, яка діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів в частці від доходу, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 22 травня 2023 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 23 червня 2023 року від ГУ ПФУ в Закарпатській області на виконання вказаної ухвали суду надійшла інформація довідка форми ОК-5. В судове засідання 24.07.2023 року: позивачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, однак, представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечила. відповідач у судове засідання не з`явився , однак, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Поданий ним відзив підтримує. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.11.2021 року у справі № 308/11496/21 шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу у сторін народилася дитина, син - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження від 05 січня 2017 року, серія [NUMBER] , який після розірвання шлюбу залишився проживати із позивачкою, та перебуває на її утриманні. Спору, щодо визначення місця проживання дитини у сторін не має. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, застосувавши відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступного висновку. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст.7\~СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік»\~установлено, що з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум\~для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. При цьому,статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вказаною статтею СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Оскільки на теперішній час малолітня дитина постійно проживає разом з позивачем, суд вважає, що позивач має право на отримання аліментів від батька дитини, який повинен виконувати свій обов`язок щодо її утримання належним чином. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст.\~81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не наведено якихось конкретних обставин,які б свідчили про його матеріальний стан,стан здоров`я, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо. Отже, даних, які могли вказувати на неможливість або істотність обмеження відповідача сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, судом не встановлено. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров`я відповідача, який є здоровим молодим працездатним чоловіком (протилежного не доведено), інших утриманців не має, має освіту, можливість заробляти своєю працею на утримання у відповідній мірі своєї дитини,не позбавлений вживати активних заходів для постійного працевлаштування. Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи. Необхідно також враховувати, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін., а також вирішувати питання про аліменти на дітей відповідно до положень ст.ст.\~189,\~190 СК України. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі\~ст. 180 Сімейного кодексу України. Позивачем не доведено в повній мірі підстави та не надано докази обставин для стягнення із відповідача вказаного у позовній заяві розміру аліментів. На переконання суду, з урахуванням фактичних обставин справи, аліменти в розмірі частки від усіх видів заробітку щомісяця буде узгоджуватися з вимогами закону, відповідатимуть інтересам дитини, покриватимуть суттєву частину витрат на дитину і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини. Пояснення відповідача зазначені у відзиві на позовну заяву щодо добровільного надання матеріальної допомоги на утримання дитини в розмірі щонайменше 3200 гривень щомісячно, вказує на його спроможність сплачувати визначений судом розмір аліментів. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що кожний з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини в однаковому розмірі та враховуючи обставини, що зазначені в\~ст. 182 СК України\~суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки аліменти у розмірі частки від усіх видів заробітку платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~статті 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу\~із дня подання такої заяви. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved