Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

В провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особи зі самостійними вимогами: [PERSON] , в інтересах якого діє мати [PERSON] , тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог до предмета спору: служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог позивачка [PERSON] зазначила, що [INFO] помер її син - [PERSON] , [INFO] останній склав заповіт, яким усе своє майно заповів у власність своїй матері [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого входить, зокрема, квартира [ADDRESS] . Зазначена квартира належить спадкодавцю на праві спільної сумісної власності подружжя. Так, позивачка повідомляє, що 14.02.2022 подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом до майна її сина, [PERSON] , проте отримала відмову постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гоменюк О.М. у видачі свідоцтва, у зв`язку з ти, що не було подано документи на право власності спадкодавця на належну йому частку у квартирі [ADDRESS] . Так як зазначена квартира є спільною сумісною власністю подружжя: [PERSON] та [PERSON] , частка кожного з них на таке майно не виділена, а відтак видати свідоцтво на частку належну [PERSON] неможливо. Позивачка повідомляє суд, що питання щодо розміру часток подружжя управі спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] судом вже розглядалось, про що були винесені відповідні судові рішення, якими відмовлено у встановлені розміру часток подружжя, відмінних від 1/2 частки, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частина квартири [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного, позивачка просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частин квартири [ADDRESS] . Ухвалою суду від 08.09.2022 у справі за вказаним позовом відкрито провадження за правилами (загального) позовного провадження. 28.11.2022 до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якого діє мати [PERSON] , про залучення його до участі в справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, оскільки він є рідним сином [PERSON] і тому, відповідно до ст. 1241 ЦК України спадкує, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом. На підставі викладеного, просить визнати за [PERSON] право власності на 1/12 частину квартири [ADDRESS] Ухвалою суду від 28.11.2022 залучено у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - [PERSON] в інтересах якого діє мати [PERSON] 16.02.2023 позивач подав клопотання про витребування документів у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гоменюк Олени Миколаївни (свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 1900, (контактні дані відповідно до Єдиного реєстру нотаріусів: вул. Саксаганського, 9, офіс 1) належним чином завірену копію спадкової справи № 22/2021 стосовно майна померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою від 16.02.2023 клопотання позивача про витребування доказів - задоволено. Також закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. 25.04.2023 через канцелярію суду від приватного нотаріуса Гоменюк О.М. на виконання ухвали суду, було направлено копію спадкової справи №22/2021, заведеної після смерті [PERSON] 26.04.2023 в судовому засіданні учасники справи надали свої пояснення по суті справи. Представник відповідача не заперечував проти задоволення позову. Представник позивача та третьої особи із самостійними вимогами свої позовні вимоги підтримували, просили задовольнити. 12.06.2023 через канцелярію суду від представника відповідача були надані письмові пояснення, в яких останній зазначає, що [PERSON] є неналежним відповідачем у справі, оскільки вона жодним чином не порушувала права та інтереси позивача у справі, не приймала участь у відносинах щодо спадкування майна, яке залишилось після смерті [PERSON] та не оспорювала факт наявності обов`язкової частки третьої особи [PERSON] . В судове засідання призначене на 23.08.2023 позивачка не з`явилась, про дату та час судового засідання повідомлялась належним чином, від представника позивачки була подана заява про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримував, просив задовольнити. Представник третьої особи із самостійними вимогами в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені ним вимоги просив задовольнити. Представник третьої особи без самостійних вимог в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник відповідача приймав участь у попередніх судових засіданнях, тобто йому відомо про існування такої справи, проте не скористався правом на подання відзиву, в судове засідання не з`явився без поважних причин, без повідомлення про те суду, а також позивач в своїй заяві не заперечує проти такого вирішення справі, на підставі наведеного, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі. Суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом на підставі копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 13.07.2021, встановлено, що [INFO] [PERSON] помер. 20.10.2017 [PERSON] було складено заповіт, ким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, заповів у власність своїй матері [PERSON] . На момент смерті [PERSON] був розлучений, від попередніх двох шлюбів мав двох дітей, один із них є малолітнім: [PERSON] , [INFO] від шлюбу з [PERSON], та [PERSON] , [INFO] від шлюбу з [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу входить, зокрема, квартира [ADDRESS] . Зазначена квартира належить спадкодавцю на праві спільної сумісної власності подружжя, що підтверджується рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30.0.2013 у справі №757/353/13-ц. Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки, ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на 18.08.2022 складає 2225500 (два мільйони двісті двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. [PERSON] 14.02.2022 подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом до майна її сина, [PERSON] , на спадкове майно, яке складається з належної [PERSON] частки у квартирі [ADDRESS] . Інші спадкоємці із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину на той час не звертались. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гоменюк О.М. від 16.02.2022 за №30/02-14 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за спадщину за заповітом на частку у вказаній квартирі, що належить [PERSON] , оскільки не було подано документи на право власності спадкодавця на належну йому частку у квартирі [ADDRESS] , так як вказана квартира є спільною сумісною подружжя: [PERSON] та [PERSON] , частка кожного із них на таке майно не виділена, а відтак видати свідоцтво на частку, належну [PERSON] - неможливо. Щодо визначення розміру часток, суд дійшов до наступного висновку. Судовим розглядом вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 13.02.1999. Відповідно до договору купівлі-продажу, 12.04.2001 подружжям була придбана квартира [ADDRESS] . Право власності на спільне майно було зареєстроване за відповідачем - [PERSON] . Відповідно до ст. 22 КпШС України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно, і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства. доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. 3 аналізу зазначених норм вбачається, що спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об`єктом права приватної власності. При цьому не мають значення підстави, на яких майно придбане: куплене, одержане в результаті обміну чи у вигляді винагороди за працю. Не має значення також і те, на чиє ім`я виданий правовстановлюючий документ на право власності на зазначене майно. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин. які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004. До сімейних відносин, які вже існували на цю дату, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України. За правилом ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Outcome: partial