Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог 17.05.2023 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла згадана позовна заява, в якій позивач просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) в землях колективної власності Колективного сільськогосподарського підприємства « ім. Шевченка », с. Терешки, Звенигородського району Черкаської області, яке посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0243246 виданого на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Шполянської районної державної адміністрації від 18 червня 1997 року №294. Аргументи учасників справи. [INFO] в с. Терешки Звенигородського району Черкаської області помер [PERSON] . Позивач є спадкоємцем за заповітом. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яка складається із права на земельну частку (пай), яка перебуває у землях колективної власності бувшого КСП «ім.. Шевченка», що знаходиться на території Терешківсьої сільської ради Звенигородського району Черкаської області, яке було посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) серії ЧР № 0243246 виданого на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Шполянської державної районної адміністрації №254 від 18.06.1997 року. Вартість земельної ділянки станом на 25.04.2023 року складає 129 900,00 грн. Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління майном спадкодавця відразу після смерті. На підставі заяви позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріусом Шполянської державною нотаріальною контрою Курінним В.В. 11.10.2022 року була заведена Спадкова справа № 303/2022 після смерті [PERSON] . 27.04.2023 нотаріус видав Постанову №160/02-31 про відмову у видачі на ім`я позивача свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яку мотивував відсутністю у спадкоємця оригіналу сертифікату, необхідного для оформлення спадкових прав на земельну частку (пай). 21.04.2023 позивач зробив у місцевій газеті «Шполяночка +» оголошення про втрату сертифікату, втім жодної інформації про місце знаходження вказаного документу до редакції газети не надходило з огляду на що, позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача у суд не з`явився, про час, дату та місце розгляду був належним чином повідомлений, надав до суду заяву в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 17.05.2023 було залишено позовну заяву без руху. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 26.05.2023 було відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від. 21.06.2023 року було витребувано письмові докази у Шполянської державної нотаріальної контори. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе ухвалити рішення у цій справі за результатами підготовчого засідання. Заходи забезпечення позову не застосовувались. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом. Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого 28.09.2022 Шполянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] помер [INFO] у віці 87 років, про що 24.01.2000 року складно відповідний актовий запис №2. (а.с.12). Відповідно до копії дублікату заповіту від 12.01.2000 року, посвідченого секретарем сільської ради с.Терешки, Шполянського району Черкаської області, зареєстровано в реєстрі за №3, [PERSON] , на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження: все своє майно де б воно не було із чого б воно не складалось, і на що матиме право за законом заповів: [PERSON] . (а.с. 13). Відповідно до довідки Шполянської державної нотаріальної контори від 19.01.2023 №22/02-14, після померлого [INFO] , [PERSON] , [INFO] була заведена спадкова справа №303/2022 на підставі поданої заяви про прийняття спадщини. Станом на 20.01.2023 року інших спадкоємців, які прийняли спадщину не виявлено. (а.с. 14). Згідно з листом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 05.04.2023 №31-23-0.3-1625/2-23, адресованого Володимиру Прикупу представнику, відповідно до інформації наявної у Відділ №2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління, згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «ім.. Шевченка» с. Терешки Шполянського району Черкаської області на ім`я гр. [PERSON] зареєстровано за № 284 від 18.07.1997 року сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0243246, виданого згідно розпорядження Шполянської районної державної адміністрації №294 від 18.06.1997 року. При цьому примірник сертифікату у Відділі відсутній, оскільки сертифікат видавався в одному примірнику власнику земельної ділянки. Згідно книг реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі станом на 31.12.2012 відсутній запис про реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] . (а.с.28). Відповідно до оголошення у газеті «Шполяночка +» від 21.04.2023 «Втрачено сертифікат серії ЧР№ 0243246 виданий на підставі розпорядження Шполянської районної державної адміністрації №294 від 18.06.1997 року, який посвідчував право [PERSON] на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності КСП «ім.. Шевченка», с. Терешки Шполянського району Черкаської області. (а.с.19). Відповідно до висновку про ринкову вартість земельної ділянки наданої ТОВ «Земельне бюро «Хрещатик», дата оцінки 25.04.2023 року, об`єкт оцінки - земельна ділянка, загальною площею 4,33 у.к.г. розташована за адресою: Черкаська область, Звенигородський район, Терешківська сільська рада. Документ, що посвідчує прав приватної власності на землю - сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЧР №0243246, величина вартості земельної ділянки, отримана в результаті оцінки (без урахування ПДВ) - 129 900 (сто двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот) гривень. (а.с. 17-18). Відповідно до заяви №722 яка надійшла до Шполянської державної нотаріальної контори 11.10.2022 року, у спадковій справі № 303/2022, [PERSON] просив видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом посвідченим секретарем Терешківської сільською радою 12.01.2000 року за реєстром 4 . (а.с. 51). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 70280930 від 11.10.2022 наданої Шполянською державною нотаріальною конторою, за параметрами запиту : [PERSON] , дата смерті - [INFO] , за вказаними параметрами запиту у Спадкову реєстрі інформація відсутня. (а.с.53). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №70281059 від 11.10.2022 наявна спадкова справа № 69782574 номер у нотаріуса 303/2022, дата заведення 11.10.2022 року, спадкодавець [PERSON] , дата смерті [INFO] . (а.с. 54). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 70280931 від 11.10.2022 наданої Шполянською державною нотаріальною конторою, за параметрами запиту: [PERSON] , [INFO] , заповіт: номер у спадковому реєстрі - 68948212 - чинний, номер в реєстрі нотаріальних дій - 4, дата посвідчення - 12.01.2000. Місце посвідчення: Черкаська область, Терешківська сільська рада Шполянського району Шполянська міська рада об`єднаної територіальної громади. Дублікат заповіту номер у спадковому реєстрі - 69383863. Дублікат заповіту посвідчила староста [PERSON] . Інформація про заповідача: [PERSON] . Дата і місце народження: [INFO] . Дата та час реєстрації: 16.06.2022. Реєстратор - Черкаська регіональна філія державного підприємства «Національні інформаційні системи» (а.с. 52). Відповідно до довідки на спадщину від 05.10.2022 року виданої виконавчим комітетом Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади №363 [PERSON] , 1912 року народження, до дня смерті, [INFO] , постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] в будинку, який належить на праві приватної власності. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] , а саме у лютому 2000 року узяв речі покійного. (а.с. 56). Відповідно до постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.04.2023 року виданої державним нотаріусом Шполянської державної нотаріальної контори Курінним В.В. було відмовлено [PERSON] у видачі за заповітом посвідченим 12.01.2000 року секретарем Терешківської сільської ради Шполянського району Черкаської області за заповітом свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) згідно сертифікату ЧР №0226248, що знаходиться в КСП «ім.. Шевченка», с. Терешки, Звенигородського району, Черкаської області та належить [PERSON] , який помер [INFO] . (а.с. 16). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На підставі п.г ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: прийняття спадщини. Згідно ч.9 ст.5 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року N 561-XII, в редакції від 22.06.1993 року, який був чинним на дату видачі сертифіката на право на земельну частку (пай) КСП «ім.. Шевченка», серії ЧР № 0243246 виданого на підставі розпорядження Шполянської районної державної адміністрації №294 від 18.06.1997 року, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Згідно ст. 22 Земельного кодексу України 1990 року, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Згідно абз. 1, 2 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про судову практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ». Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідніположення" ЗК).Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно п.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року N 720/95, паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Згідно п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року N 720/95,право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року№ 899-IV, відповідно до Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є:свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай);рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України 25 жовтня 2001 року№ 2768-III, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ч.1 ст. 51 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно п.а, ч.3 ст. 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Згідно п.4.15 Глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 22.02.2012 року за №282/20595, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Пунктом 11, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із ст.548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно із ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місце знаходження майна або його основної частини. Згідно з ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно із ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У відповідності до ст.553 ЦК УРСР, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Згідно ст. 561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає. Свідоцтво про право держави на спадщину в усіх випадках видається не раніше як через шість місяців з дня відкриття спадщини. Згідно матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку прийняв шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, [PERSON] . Державним нотаріусом Шполянської державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу №303/2022, після смерті [PERSON] . Із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] . На момент смерті [PERSON] належало право на земельну частку пай колективному сільськогосподарському підприємстві «ім.. Шевченка», що підтверджувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) виданого на підставі розпорядження Шполянської державної районної державної адміністрації від 18.06.1997 року № 294. Постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом винесеної державним нотаріусом Шполянської державної нотаріальної контори Курінним В.В. вих. №160/02-31 від 27.04.2023 відмовлено спадкоємцю [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що не надано документів, які підтверджують право власності на спадкове майно. (а.с.16). Із листа відділу у Шполянському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 05.04.2023 №31-23-0.3-1625/2-23 вбачається, що відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право власності на земельну ділянку частку (пай) КСП «ім. Шевченка» с. Терешки Шполянського району Черкаської області на ім`я гр. [PERSON] зареєстровано за № 284 від 18.07.1997 року сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0243246, виданого згідно розпорядження Шполянської районної державної адміністрації №294 від 18.06.1997 року. При цьому примірник сертифікату у Відділі відсутній, оскільки сертифікат видавався в одному примірнику власнику земельної ділянки. Згідно книг реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі станом на 31.12.2012 відсутній запис про реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] . (а.с.28). Згідно п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 №18/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.03 2004 за № 283/8882, в редакції станом на 13.09.1999, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу ( 1540-06 ). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду у справі № 305/235/17 від 25 2020 року, подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду у справі №452/938/18 від 03.11.2021р. Позивач фактично втупив у спадкові права після смерті [PERSON] тобто прийняв спадщину, що підтверджується довідкою наданою виконавчим комітетом Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області від 05.10.2022 року № 363 (а.с. 56). Надати оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0243246 виданого на [PERSON] зареєстровано за № 284 від 18.07.1997 року позивач не може оскільки він є втраченим. Про втрату сертифікату було здійснено оголошення в газеті «Шполяночка +» від 21.04.2023. Примірник оригіналу відсутній у Відділі №2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області. Згідно зі ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За встановлених обставин, враховуючи те, що позивач позбавлений можливості надати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, по причині його втрати, а відтак у нього існують перешкоди для оформлення спадкових прав на земельну ділянку у позасудовому порядку. Отже, враховуючи той факт що оригінал правовстановлюючого документа - сертифікат на право на земельну частку (пай), втрачений, тому позивач не може реалізувати своє право на отримання земельної ділянки в порядку спадкування. Обраний позивачем спосіб захисту права - визнання права є ефективним, право позивача підлягає захисту, оскільки іншого порядку захисту права в даному випадку не існує, тому позов необхідно задовольнити. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить залишити судові витрати на своєму рахунку. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи викладене та

Outcome: approved