Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін Позивач звернувся до суду із позовними вимогами до [PERSON] про стягнення 85 254,28 грн. шкоди в порядку регресу та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що позивачем укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є «ВАЗ 21099», державний номер [NUMBER] . Відповідач, керуючи забезпеченим транспортним засобом, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду - зіткнення із іншим автомобілем. Внаслідок цього ДТП інший автомобіль отримав механічні пошкодження. При цьому під час вказаних подій відповідач відмовився від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, про що був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП. Постановою районного суду провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій особі і у зв`язку із тим, що відповідач відмовився від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння звернувся до суду із вимогою про його стягнення в порядку регресу. Відповідач відзиву на позов не надав. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі Ухвалою суду від 15.06.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження, судове засідання призначено на 05.07.2023 року. Судове засідання, призначене на 05.07.2023 року відкладено на 27.07.2023 року у зв`язку із неявкою відповідача. У судове засідання, яке відбулось 27.07.2023 року відповідач повторно не з`явився, клопотань чи заяв з цього приводу суду не надав. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Частиною четвертою статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) встановлено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи наявність підстав, визначених частиною першою статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом 05.07.2020 року між позивачем та відповідачем укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО 6726666. Відповідно до умов якого позивач зобов`язався у разі настання страхового випадку відшкодувати збитки у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон № 1961-IV). Забезпеченим транспортним засобом за вказаним договором є автомобіль «ВАЗ 21099», державний номер [NUMBER] . 24.08.2020 року в на автодорозі Якимівка-Кирилівка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю забезпеченого транспортного засобу, під керуванням відповідача [PERSON] , автомобілю «RENAULT», державний номер [NUMBER] , та автомобілю «NISSAN», державний номер [NUMBER] . В результаті ДТП автомобіль «RENAULT» пошкоджено, а його власнику завдано матеріальної шкоди. Постановою Якимівського районного суду Запорізької області від 10.09.2020 року у справі №330/1991/20 (провадження №3/330/879/2020) відповідача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Якимівського районного суду Запорізької області від 01.12.2020 року у справі №330/1991/20 (провадження №3/330/878/2020) провадження у справі щодо вчинення відповідачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, припинено у зв`язку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до страхового акту №29442/49/920 від 14.12.2020 року позивач визнав настання цивільно-правової відповідальності водія, та прийняв рішення про виплату особі. Розмір виплати визначено на підставі звіту про вартість відновлювального ремонту та звіту про оцінку вартості пошкодженого транспортного засобу. Згідно із платіжним дорученням №146973 від 21.12.2020 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 102 254,28 грн. Відповідач частково погасив суму боргу у розмірі 17 000 грн. ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи Відповідно до преамбули Закону № 1961-IV цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Статтею 6 Закону № 1961-IV встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Приписами пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником) (підпункт в пункту 38.1 статті 38 названого Закону). Частиною шостою статті 82 ЦПК України встановлено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Якимівського районного суду Запорізької області від 10.09.2020 року у справі №330/1991/20 (провадження №3/330/879/2020)встановлено, що ДТП вчинено з вини відповідача. Постановою Якимівського районного суду Запорізької області від 01.12.2020 року у справі №330/1991/20 (провадження №3/330/878/2020) провадження у справі щодо вчинення відповідачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, припинено у зв`язку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). Отже, первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно. Викладене узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 05 квітня 2017 у справі № 6-2806цс16. Так, згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті. Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; закінчення встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушення - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення). Тобто, для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливе лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення. У разі недоведеності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами виключається можливість закрити провадження у адміністративній справі саме за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. У цьому разі законодавець передбачив іншу підставу для закриття провадження у справі - відсутність події і складу адміністративного правопорушення ( п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП). З огляду на те, що судом закрито провадження у справі саме з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, а не у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку про наявність складу правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, в діях відповідача. Отже, виплативши потерпілій стороні на основі договору добровільного страхування страхове відшкодування, до страхової компанії перейшло, право вимоги до винної особи - відповідача. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved