Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

27.08.2020 до Криворізького районного суду Дніпропетровської області, за підсудністю з Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення компенсації зі сплати комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] за період з 01.06.2013 по 01.03.2020 у загальному розмірі 29218,11 грн. Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 31.08.2020 справа була прийнята до розгляду суддею Суботіною С.А. Ухвалою суду від 13.01.2021 провадження у справі зупинялося до закінчення перегляду у касаційному порядку судового рішення у цивільній справі № 211/4862/15 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про визнання права на спадкове майно. За результатами повторного автоматичного розподілу, у зв`язку із закінченням повноважень на здійснення правосуддя суддею Суботіною С.А., в межах п`ятирічного строку, ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М.В. від 06.08.2021 справу прийнято до свого провадження. Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М.В. від 19.04.2022 провадження по вказаній цивільній справі поновлено. 03.05.2022 на адресу суду надійшла заява представника відповідача в якій остання повідомила про смерть відповідачки [PERSON] , у зв`язку із чим ухвалою суду від 17.05.2022 витребувано копію спадкової справи, заведеної після смерті відповідача [PERSON] 17.11.2022 представником позивача, після ознайомлення із матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , до суду подано уточнену позовну заяву, в якій до участі у справі в якості відповідача залучено особу, яка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] - [PERSON] . Ухвалою суду від 18.11.2022 прийнято уточнену позовну заяву та за ініціативою суду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено [PERSON] , на ім`я якого померлою [PERSON] за життя було складено заповіт, але який з заявою про прийняття спадщини не звертався. В уточненій позовній заяві представник позивача просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача компенсацію зі сплати комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] за період з 01.06.2013 по 01.12.2020 у загальному розмірі 14490,80 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що позивачка перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 21.08.2009 і по день смерті її чоловіка [PERSON] - [INFO] . Після смерті її чоловіка відкрилася спадщина на квартиру по [ADDRESS] , автомобіль марки ВАЗ 21043 та грошові вкладів у банках. Мати померлого [PERSON] [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на частку спадкового майна і рішення суду, що набрало законної сили за позивачкою визнано право власності на 5/8 часток вказаної квартири, а за [PERSON] визнано право власності на 3/8 частини квартири. Як зазначає представник позивача, після прийняття спадщини після смерті [PERSON] , комунальні платежі за адресою вказаної квартири сплачувалися лише позивачкою одноособово, хоча ні сама позивачка, ні відповідачка не проживали у вказаній квартирі та не користувалися нею. [INFO] померла [PERSON] і після її смерті [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із чим представник позивача вважає, що відповідачка за позовом повинна відшкодувати частину сплачених комунальних платежів відповідно до її частки у власності на квартиру. На підтвердження обставин сплати позивачкою комунальних послуг за період з 20.06.2013 по 01.12.2020 представником позивача надано до суду квитанції на загальну суму 21853,19 грн., у зв`язку із чим останній просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача 14490,80 грн, в рахунок компенсації зі сплати комунальних послуг за вказаний період відповідно до частки спадкодавця у власності на квартиру. Відповідач [PERSON] , правом на подання відзиву не скористалася, але в ході судових засідань, в яких приймала участь, заперечувала проти позову, озвучивши свої письмові пояснення, що додані до матеріалів справи. Відповідач визнала той факт, що вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , як спадкоємець за законом четвертої черги спадкування, та хоч відповідних документів нотаріусу не надала, у зв`язку з чим свідоцтво про право на спадщину не отримала, вказувала, що є правонаступником після смерті [PERSON] , оскільки спадкує не лише належне їй майно і права, а й обов`язки. Разом з тим, вказувала, що після смерті [PERSON] між [PERSON] та [PERSON] існував спір щодо їх частки у спадщині, при цьому вона [PERSON] була представником [PERSON] , та їй достеменно відомо, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] частки в якій була успадкована [PERSON] після смерті сина [PERSON] , після смерті сина не проживала, не мала доступу до неї, не мала ні ключів від квартири, ні комунального коду щоб приймати участь у сплаті комунальних послуг. Нині вона, [PERSON] , як спадкоємець [PERSON] усвідомлює свій обов`язок нести частину витрат на утримання вказаного майна, але позивач та її представник на контакт не виходять, не бажають повідомити їй комунальний код для сплати частини комунальних послуг, що відповідає частці в праві власності на квартиру. Заперечуючи проти позову вказувала, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які б могли бути належним доказом здійснення платежів за комунальні послуги, надані роздруківки з системи новаком вважала неналежним доказом. Крім цього, зазначала, що більша частина роздруківок з системи новакам містять інформацію про покійного [PERSON] , як платника, а деякі містять дані платника, відмінного від позивача та спадкодавця. Вказувала, що зі слів сусідів [PERSON] здавала квартиру в найм, відповідно комунальні послуги могли сплачувати особи відмінні від [PERSON] , більш того, послуги: холодна вода, електроенергія оплачуються за лічильником, газ, домофонні системи, послуга зв`язку та інтернету, підлягають сплаті лише у випадку безпосереднього споживання, яке [PERSON] не здійснювалося. Заперечуючи проти вимог за період червня 2013 вказувала, що у вказаний період спадкодавець [PERSON] був живим, право на спадщину ще не відкрилося та не було набуте [PERSON] , а тому вимоги є безпідставними. [PERSON] в ході судового засідання зазначала, що якби позивач надала їй комунальний код на квартиру, вона змогла б пересвідчитися в правильності проведених нарахувань та сплатила б вартість витрат на комунальні послуги, що відповідають частці у власності на квартиру. Крім цього, відповідач [PERSON] просила суд застосувати строк позовної давності до вказаних позовних вимог. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала про заперечення позовних вимог з підстав викладених у письмових поясненнях. Доказів на підтвердження факту належності до кола спадкоємців [PERSON] , про необхідність подання яких судом роз`яснювалося в ході судового засідання, [PERSON] суду не надала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення повідомлення про виклик в порядку ч.11, 12 ст. 128 ЦПК України, оскільки встановити зареєстроване місце проживання третьої особи не вдалося (а.с. 238 -243 т.1, 1, 8, 14, 23-26, 28, 41,60 т.2). Суд, вислухавши учасників провадження (в попередніх засіданнях), дослідивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] був титульним власником квартири [ADDRESS] (а.с. 14-15 т.1). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 7 т.1). Постановою Верховного суду від 24.11.2021 у справі № 211/4862/15 встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстровану шлюбі з 21.08.2009, а до цього, в період з 01.01.2004 по 21.08.2009 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу (а.с. 143 т.1). Верховним судом встановлено, що спірна квартира була придбана [PERSON] за час шлюбу з [PERSON] та за її згодою, як другого подружжя, а отже є спільною власністю подружжя, з рівністю їх часток у вказаній квартирі. Судом касаційної інстанції залишено без змін постанову Дніпровського апеляційного суду від 11.08.2020, якою в порядку спадкування після смерті [PERSON] , визнано право власності на спірну квартиру за [PERSON] в частці 3/8 частини квартири, а за [PERSON] 1/8 частину квартири, у зв`язку з чим, враховуючи її право на частину квартири, як частку у спільному майні подружжя, доля [PERSON] у квартирі склала 5/8 (1/2 +1/8) (а.с. 132-145 т.1). Як слідує зі свідоцтва про смерть [PERSON] , вона померла [INFO] , тобто після відкриття провадження по даній справі (а.с. 153 т.1). Факт здійснення витрат зі сплати комунальних послуг за вказаною адресою, підтверджено інформаціями з системи «Новаком» (а.с. 16-80, 199-211 т.1). Відповідно до ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Позивач, реалізуючи право на подання позову, визначення кола відповідачів, після смерті [PERSON] , уточний свій позов, пред`явивши позовні вимоги до [PERSON] , як правонаступника [PERSON] , в порядку спадкування. Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст.\~1223\~ЦК України,\~право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Згідно з\~положеннями ст.\~1258\~ЦК України,\~спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. Черги спадкування за законом, закріплено у ст. 1261-1265 ЦК України, при цьому до четвертої черги спадкування мають право особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст.\~1268,\~1269\~ЦК України,\~спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно зі\~ст.\~1281\~ЦК України,\~спадкоємці зобов`язані\~повідомити кредитора\~спадкодавця про\~відкриття спадщини,\~якщо їм\~відомо про\~його борги,\~та/або\~якщо вони\~спадкують майно,\~обтяжене правами\~третіх осіб.\~Кредиторові спадкодавця\~належить пред`явити\~свої вимоги\~до спадкоємця,\~який прийняв\~спадщину,\~не пізніше\~шести місяців\~з дня\~одержання спадкоємцем\~свідоцтва про\~право на\~спадщину на\~все або\~частину спадкового\~майна незалежно\~від настання\~строку вимоги.\~Якщо кредитор\~спадкодавця не\~знав і\~не міг\~знати про\~прийняття спадщини\~або про\~одержання спадкоємцем\~свідоцтва про\~право на\~спадщину,\~він має\~право пред`явити\~свої вимоги\~до спадкоємця,\~який прийняв\~спадщину,\~протягом шести\~місяців з\~дня,\~коли він\~дізнався про\~прийняття спадщини\~або про\~одержання спадкоємцем\~свідоцтва про\~право на\~спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені\~частинами другою\~і\~третьою цієї\~статті, позбавляється права вимоги. Отже, належним відповідачем у даній справі, в порядку процесуального правонаступництва після смерті [PERSON] , може бути особа, яка замінила [PERSON] у спірних правовідносинах, що допускають правонаступництво, тобто особа, яка є правонаступником [PERSON] в силу спадкування. При цьому, такою особою може бути спадкоємець, тобто особа, яка віднесена до кола спадкоємців за заповітом, або за законом, та яка відповідно до законодавства прийняла спадщину. Відповідно до\~ст.\~12\~ЦК України,\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ст.\~13\~ЦК України,\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання\~доказів у\~цивільних справах\~не є\~обов`язком суду,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Суд має\~право збирати\~докази,\~що стосуються\~предмета спору,\~з власної\~ініціативи лише\~у випадках,\~коли це\~необхідно для\~захисту малолітніх\~чи неповнолітніх\~осіб або\~осіб,\~які визнані\~судом недієздатними\~чи дієздатність\~яких обмежена,\~а також\~в інших\~випадках,\~передбачених цим\~Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до\~ст.\~43\~ЦПК України,\~учасники справи\~зобов`язані:\~сприяти своєчасному,\~всебічному,\~повному та\~об`єктивному встановленню\~всіх обставин\~справи; подавати усі\~наявні у\~них докази\~в порядку\~та строки,\~встановлені законом\~або судом,\~не приховувати\~докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; Згідно зі ст. 76 ЦПК України, визначено поняття доказів та засобів доказування, а статтями 77- 80 ЦПК України, визначено вимоги щодо належності, допустимості, достатності та достовірності доказів. Зокрема, в ч.2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до\~ст.\~81\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування\~не може\~ґрунтуватися на\~припущеннях. Згідно ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Як слідує з матеріалів спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] , померлої [INFO] з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася лише [PERSON] , яка в межах визначеного законом строку подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, вказавши, що документи що стосуються оформлення її спадкових прав за законом будуть надані нею пізніше (а.с. 162). Матеріали спадкової справи не містять заяви [PERSON] про відкликання заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк. Матеріали спадкової справи містять копію заповіту [PERSON] від 20.10.2016 яким вона заповіла все своє майно [PERSON] , [INFO] (а.с. 164 т. 1). Згідно довідки з місця проживання спадкодавця, вона на момент відкриття спадщини була зареєстрована одна, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 165 т.1). Вказаний будинок належав їй на праві власності (а.с. 165-168 т.1). Відповідно до інформації Другої криворізької державної нотаріальної контори від 03.11.2022, з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] зверталася лише [PERSON] , та після 29.06.2022 (коли суду була надана копія спадкової справи), будь-які нотаріальні дії в рамках спадкової справи не вчинялися, з заявами про відмову від спадщини ніхто не звертався, свідоцтво про спадщину не видавалося (а.с. 192 т.1). Суд акцентував увагу відповідача [PERSON] , яка заявляла в ході судового засідання, що родичем [PERSON] не є, але є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] , про необхідність подання суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного факту, а саме факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, на що посилалася сама відповідач, стверджуючи про своє правонаступництво після смерті [PERSON] . Однак, [PERSON] , в послідуючі судові засідання не з`явилася, відповідних доказів суду не надала, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд звертає увагу на те, що обов`язковою умовою правонаступництва [PERSON] у спірних правовідносинах, як правонаступника [PERSON] , є саме віднесення [PERSON] до кола спадкоємців за законом (чи заповітом) після смерті [PERSON] , а не лише подання нею заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. На момент розгляду справи судом, сторонами, які мали обов`язок щодо подання суду доказів, в змагальному процесі, перед судом не доведено належними та допустимими доказами те, що [PERSON] є спадкоємцем за законом (чи заповітом) після смерті [PERSON] , а отже є правонаступником останньої у спірних правовідносинах відносинах щодо стягнення заборгованості за комунальні послуги, обов`язок зі сплати якого покладався на співвласників майна [PERSON] та [PERSON] . Сам лише факт звернення особи до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, за відсутності документів які б підтверджували факт віднесення такої особи до кола спадкоємців за законом чи заповітом (а в даному випадку таких доказів не подано ні нотаріусу, ні суду при розгляді даної справи), не створює підстав для віднесення такої особи, до кола спадкоємців за законом чи заповітом після смерті [PERSON] , а отже не надає підстав для віднесення її до числа спадкоємців правонаступників [PERSON] , а відповідно не створює для неї обов`язку щодо виконання обов`язків спадкодавця - [PERSON] . Доказів віднесення [PERSON] до числа правонаступників [PERSON] у спірних правовідносинах з інших підстав, суду також не надано. Повідомлення [PERSON] про те, що вона є спадкоємцем [PERSON] четвертої черги спадкування за законом, не є допустимим доказом вказаних обставин, які мають бути підтверджені певними засобами доказування. Враховуючи дані паспорту [PERSON] щодо зареєстрованого місця проживання в м. Кривий Ріг, що досліджувався судом у судовому засіданні, а також дані довідки наявної в матеріалах спадкової справи, згідно якої [PERSON] до дня смерті була зареєстрована одна в с. Недайвода, належним та допустимим доказом віднесення [PERSON] до кола спадкоємців за законом четвертої черги спадкування, після смерті [PERSON] , могло бути зокрема рішенням суду щодо встановлення факту проживання [PERSON] зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, але таких доказів в тривалому, змагальному процесі, суду не надано. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц вказано, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Тобто, пред`явлення позову до\~неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Практика ВС у даному питанні є сталою, підтвердженням чому є постанова ВС від\~12.04.2023 - № 296/6049/20. Враховуючи встановлені судом обставини, недоведеність перед судом віднесення [PERSON] до кола спадкоємців після смерті [PERSON] , що надавало б підстави для розгляду по суті вимог до неї як до спадкоємця та правонаступника [PERSON] , суд приходить до висновку, що за встановлених обставин, позов подано до неналежного відповідача, а тому в позові має бути відмовлено. Враховуючи пред`явлення позову до неналежного відповідача, суд не надає оцінку доводам сторін щодо розміру коштів, які могли б бути стягнуті з правонаступника (правонаступників) [PERSON] , а також доводи [PERSON] про застосування строків позовної давності, адже в позові відмовлено по суті, через пред`явлення позову до неналежного відповідача. Разом з тим, відмова у задоволенні вказаного позову, не позбавляє позивача права реалізувати право визначене ч.2, 3 ст. 1281 ЦК України, а саме пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийме спадщину після смерті [PERSON] та отримає відповідне свідоцтво про право на спадщину. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, підстави для компенсації позивачу понесених судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed