Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь [PERSON] 52746,00 грн матеріальної шкоди та 15000,00 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, а також 4500,00 грн витрат на проведення робіт з визначення вартості матеріального збитку, завданого внаслідок залиття квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] . Понад рік позивачем спостерігались постійні сліди залиття квартири. Звернення до власників квартири [ADDRESS] , яка розташована поверхом вище над його квартирою, результатів не дали. Відповідно до Акту №2 від 24.05.2022, складеного ОСББ «НАШ РІДНИЙ ДІМ», встановлено недбальство мешканців квартири [ADDRESS] , які на протязі одного року періодично затоплювали мешканців поверхом нижче. Також в Актах зазначено, що у результаті обстеження квартири [ADDRESS] виявлено поламаний кран у санвузлі. Згідно з Звітом про визначення матеріальних збитків, що нанесені власнику пошкодженого майна, внаслідок затоплення двокімнатної квартири, що за адресою: [ADDRESS] від 22.11.2022, вартість матеріального збитку складає 52746,00 грн. За послуги оцінки сплачено 4500,00 грн. Окрім цього, зазначає, що неправомірні дії відповідачів завдали йому моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях, які виразились у його емоційному стресі, негативних емоціях, переживаннях з приводу залиття та пошкодження квартири, як наслідок вимушене проживання у квартирі, яка перебуває у неналежному санітарному стані та умови проживання, у якій у зв`язку із перезволоженням є неприйнятними, зміна звичного укладу життя, що безсумнівно є негативними явищами. Розмір моральної шкоди оцінює у 15000,00 грн. За наведеного просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Ухвалою судді Залізничного районного суду міста Львова від 03 квітня 2023 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Ухвалою судді Залізничного районного суду міста Львова від 21 квітня 2023 року залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі у встановлений судом строк не надали до суду відзив на позовну заяву, треті особи подали на адресу суду заяви, у яких позовні вимоги підтримали та просили такі задовольнити, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, суд дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство відповідно до ст. 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с. 8/. Згідно з Інформацією, сформованою за допомогою додатку «Реєстр нерухомості», квартира за адресою: [ADDRESS] перебуває у спільній частковій власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] /а.с.10-12/. Відповідно до п. 2.3.6. «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005, № 76 у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, типова форма якого міститься в Додатку № 4 до зазначених Правил. З Акту №2 складеного головою правління ОСББ «Наш рідний дім» від 24.05.2022 вбачається, що на момент виходу за адресою: [ADDRESS] виявлено часткові сліди залиття на стелі і стіні у кімнаті і кухні, а також стеля ванної кімнати. Залиття виникло через несправні сантехнічні прилади квартири [ADDRESS] /а.с.15/. Окрім цього, відповідно до Акту №2.1 про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] від 24.05.2022, складеного комісією ОСББ «Наш рідний дім», встановлено, що при обстеженні квартири [ADDRESS] на предмет злиття з вищерозташованої квартири [ADDRESS] , квартира розташована на 7 поверсі з 9 поверхового будинку складається з 2-ох кімнат. На день обстеження комісія встановила: під час залиття у квартирі [ADDRESS] постраждала загальна площа 14,2 кв.м. У результаті обстеження вищерозташованої квартири [ADDRESS] виявлено поламаний кран у санвузлі. Таким чином, причиною залиття квартири [ADDRESS] стало недбальство мешканців квартири [ADDRESS] , які на протязі року періодично затоплювали мешканців поверхом нижче. Необхідно провести ремонт силами мешканців квартири [ADDRESS] /а.с.13-14/. Матеріалами справи підтверджується, що позивач звертався на адресу відповідачів у справі з вимогою щодо врегулювання спору мирним шляхом, а також відповідачам було надіслано висновок про вартість матеріального збитку /а.с.71/. Згідно звіту про визначення матеріальних збитків, що нанесені власнику пошкодженого майна, внаслідок затоплення двокімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , вартість матеріального збитку на дату оцінки складає: 52746,00 грн /а.с. 18-69/. За правилами ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власність зобов`язує (ч. 4 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЖК України,громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках та в інших місцях загального користування. Статтею 179 ЖК України передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» №572 від 08 жовтня 1992 року, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки, проводити за власні кошти ремонт квартири. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, судом встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] , співвласниками якої є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відбулося з вини відповідачів, які в силу закону мають нести майнову відповідальність за заподіяну шкоду. Натомість, відповідачі жодних заперечень щодо нанесення шкоди майну позивачів не надали, як і не надали доказів про добровільне відшкодування шкоди. Однак, Верховний суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду цивільної справи № 331/4392/16-ц в постанові від 04.04.2018 року, сформулював правовий висновок про те, що відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2постанови від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України,доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 2 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є, показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відповідно до ст.ст. 77-78 ЦПК України,суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підтвердження своїх доводів щодо розміру завданої майнової шкоди, позивач долучив звіт про визначення матеріальних збитків, що нанесені власнику пошкодженого майна, внаслідок затоплення двокімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за яким вартість матеріального збитку на дату оцінки складає: 52746,00 грн. Відтак, враховуючи, що причиною залиття квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] є несправні сантехнічні прилади квартири [ADDRESS] , а тому відповідачі, у силу закону, мають нести відповідальність за спричинену шкоду, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди за ліквідацію наслідків пошкоджень майна. Доказів того, що залиття квартири позивача, відбулося з вини інших осіб та як наслідок відповідальність за спричинену шкоду має бути покладена не на відповідачів, суду не надано. Також, згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що протиправними діями відповідачів позивачу було завдано моральної шкоди, які виразились у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги щодо відшкодування моральної шкоди частково. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та душевних страждань позивача, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди у сумі 5 000 грн. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи викладених позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Таким чином, доводи позивача знайшли своє підтвердження та підлягають частковому задоволенню. Враховуючи, що [PERSON] , [INFO] , на час залиття водою квартири позивача був малолітнім, то завдана шкода підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню по 357,66 грн судового збору та 4500,00 грн витрат за проведення оцінки майна на користь позивача. Враховуючи наведене та

Outcome: partial