Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Сергієнко А.М. 07.06.2023 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №750/2928/22, в якій просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 17 446 грн. При цьому вказав, що 17.05.2023 року рішенням Київського районного суду м. Харкова було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» та стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 772,09 грн., а також витрати, пов`язані із проведенням експертизи у розмірі 3 520,43 грн. Зазначив, що 09.03.2023 року представником позивача - адвокатом Сергієнком А.М. в ході судового розгляду даної справи на електронну адресу суду було подано клопотання про долучення до матеріалів даної справи копії банківської квитанції про сплату адвокату грошових коштів та копії акту виконаних робіт №1 від 26.01.2023 року на суму 17 446,00 грн. Також у цьому клопотанія зазначалося про стягнення з відповідача вказаної суми коштів як витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги позивачу. Однак, при ухваленні вищевказаного судового рішення це клопотання сторони позивача не було вирішено. У зв`язку з вищевикладеним представник позивача звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення. В судове засідання представник позивача адвокат Сергієнко А.М. не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений судом своєчасно та належним чином, 19.07.2023 подав до суду клопотання про розгляд заяви без участі позивача та його представника (а.с.220-221). Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлений судом своєчасно та належним чином (а.с.209,215,218), причини неявки суду не повідомив будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені судом своєчасно та належним чином (а.с.208,219,221), причини неявки суду не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення та додані до неї документи, прийшов до наступного. 15.06.2022 до Деснянського районного суду м. Чернігова надійшла позовна заява [PERSON] до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , Моторне (транспортне) страхове бюро України, про стягнення суми страхового відшкодування, у якому позивач просив призначити судово-автотехнічну експертизу і з урахуванням висновків експертизи стягнути з АТ «СК «Мега-Гарант» на користь [PERSON] суму страхового відшкодування. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова Супрун О.П. від 22.06.2022 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.07.2022 відкрито провадження у справі та призначено розгляд по суті за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.11.2022 справу за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», про стягнення суми страхового відшкодування, передано для розгляду за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова (а.с.115). Справа надійшла до суду 30.12.2022 та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2022 справу передано для розгляду судді Колесник С.А. (а.с.125). Ухвалою суду від 24.01.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін (а.с.142). Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15 травня 2023 року позовні вимоги [PERSON] - задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» на користь [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень. Стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 772 (сімсот сімдесят дві) гривні 09 копійок. Стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» на користь [PERSON] витрати пов`язані із проведенням експертизи у розмірі 3 520 (три тисячі п`ятсот двадцять) гривень 43 копійки. В іншій частині позову - відмовлено (а.с.194-198). За змістом ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Так, позивач разом з першою заявою по суті, тобто з виправленою позовною заявою, яка надійшла до суду 23.01.2023 було зазначено попередній орієнтований розрахунок судових витрат позивача, в яку входили ціна позову з урахуванням висновку судової товарознавчої експертизи №207 від 10.11.2022 та оплата послуг експерта. Також, 07.03.2023 до суду від представника позивача Сергієнка А.М. надійшло клопотання, в якому вказав, що під час досудової підготовки та подання позову до суду [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Сергієнком А.М. На виконання умов вказаного договору, за надану правову допомогу [PERSON] сплатив адвокату Сергієнку А.М. суму гонорару у розмірі 17000 грн (а.с.149) Вимоги ст. 134 ЦПК України позивачем та його представником були виконанні. Щодо строків подання доказів, які б підтверджували розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, суд зазначає наступне. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, вказані докази були долучені заяви представника позивача адвоката Сергієнко А.М. 07.03.2023. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Відповідно до положень статті 27 Закону № 5076-VI до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Відповідно до ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Судом достовірно встановлено, що 15 серпня 2022 року між [PERSON] та адвокатом Сергієнко Андрієм Михайловичем було укладено договір про надання правової допомоги, за яким особа доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу особі в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. П.4.1. За надання правової допомоги, здійсненої роботи Особа сплачує адвокату обумовлені ними кошти (а.с.44). 21 січня 2023 року між адвокатом Сергієнко Андрієм Михайловичем та [PERSON] було укладено Акт № 1 виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 15.08.2022, в якому сторони погодили, що загальна вартість послуг складає 17 446 грн. (а.с.150). 02.02.2023 [PERSON] сплатив 17 446 грн., що підтверджується квитанцією №ECM_P24A791277188D03428 (а.с.151). Як передбачено ч. 1, 2, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положенням пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Таку правову позицію виклала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року, справа № 755/9215/15-ц. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку, дії, бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як зазначено вище, представник позивача надав до суду акт виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 15.08.2022, що свідчить про час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, окрім цього сторонами було погоджено вартість послуг (гонорару) адвоката у розмірі 17 446 грн. Враховуючи вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, а також враховуючи, що заявлені позовні вимоги задоволено на 77,88 %,суд вважає за можливе заяву представника позивача Сергієнко Андрія Михайловича задовольнити частково та стягнути з позивача на користь відповідача 13 586,95 грн.(68 699,70/77,88%) витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial