Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до ТОВ «Інстафінанс» про визнання виконавчий напис №51028 від 29.12.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою А.О. про стягнення з неї на користь ТОВ «Інстафінанс» заборгованості в розмірі - 39448,00 грн., таким, що не підлягає виконанню. А також стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати в сумі 6073,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у травні 2023 року їй стало відомо про наявність виконавчого провадження №68751263, у рамках якого приватний виконавець наклав арешт на кошти [PERSON] . Дане провадження відкрито приватним виконавцем Приходько Ю.М. на підставі виконавчого напису №51028 від 29.12.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., про стягнення з неї на користь ТОВ «Інстафінанс» заборгованості в розмірі 39448,00 грн за кредитним договором №53193666, укладеним 20.10.2020 з ТОВ «Інстафінанс». Із даним виконавчим написом вона не згодна та вважаю його таким, що не підлягає виконанню у зв?язку з тим, що вчинення нотаріусами виконавчих написів можливе тільки на підставі нотаріально посвідчених договорів, але такий договір між нею та відповідачем не укладався. Приватним нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не враховано, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, вже не чинні і тому не підлягали застосуванню, у зв`язку з чим [PERSON] і звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також, позивачкою подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчих дій. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте її представником адвокатом Денисенко С.В., подано заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги вони підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Представник відповідача про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. У зв`язку з цим суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову з наступних підстав. Судом установлено, що 29 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою А.О., вчинено виконавчий напис №51028 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № ID5319366 від 20.10.2020 (номер кредиту в інформаційно-телекомунікаційній системі (далі-ІТС) компанії ID3986308), на користь ТОВ «Інстафінанс» за період з 30.04.2021 по 22.11.2021, в розмірі 39448,00 грн., яка складається з: 10000 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 28798 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 650,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису (а.с.11). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходбко Ю.М. від 22 лютого 2022 року на підставі виконавчого напису №51028 виданого 29.12.2021, було відкрито виконавче провадження № 68751263 (а.с. 10). Та постановами цього ж виконавця від від 22.02.2023 та 23.02.2023 було накладено арешт на грошові кошти [PERSON] та звернено стягнення на її заробітню плату (а.с.22-23). Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 30 червня 2023 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення її позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №68751263, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Приходько Ю.М. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. за №51028 від 29.12.2021, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Інстафінанс» заборгованості в розмірі 39448,00 грн., до набрання рішенням у даній справі законної сили. (а.с. 26). Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Відповідно до пункту 3 глави 16 Розділу ІІ наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. 26.11.2014 до постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни, за якими було доповнено вказаний перелік розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначені зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»в частині, а саме доповнення пунктом 2, який стосувався стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 залишено без змін. У зв`язку із визнанням судом незаконними норм Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, якими було доповнено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, положеннями про кредитні договори, станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису (29.12.2021) постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 діяла в редакції, яка не передбачала права нотаріуса вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору. Станом на 29.12.2021 постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, передбачала вчинення виконавчих написів лише на підставі нотаріального посвідченого договору. З урахуванням приписів ст.ст.15,16,18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку, може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, провадження № 12-278гс 18) сформовано висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону від 2 вересня 1993 року № 3425-12 у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заборгованість за кредитним договором № ID5319366 від 20.10.2020, нібито на підставі якого винесено оспорюваний виконавчий напис № 51028, зі слів позивача є спірною. Кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не міг бути посвідчений нотаріально, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц і від 15.04.2020 у справі №158/2157/17. Отже, з огляду на той факт, що при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., були застосовані норми нормативно-правового акта, які скасовані судом та не діяли на момент його вчинення, не дотримано вимог пункту 3 глави 16 Розділу ІІ наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», щодо строків в межах яких можливо вчиняти виконавчий напис, та не спростовано доводів позивача, що в сукупності свідчить про наявність спору щодо заборгованості то на переконання суду позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а виконавчий напис зареєстрований у реєстрі за №51028 від 29.12.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Інстафінанс» заборгованості в розмірі 39448,00 грн. на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Приходько Ю.М. 22.02.2022 було відкрито виконавче провадження № 68751263, слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Забезпечення позову, здійснене на підставі ухвали Прилуцького міськрайонного суду від 30 червня 2023 року, підлягає скасуванню. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Представник позивача адвокат Денисенко С.В. надав суду договір про надання правничої допомоги №19/06/23 від 19.06.2023, ордер серія СВ № 1025225, розрахунок-фіктуру №1 від 27.06.2023 на правничу допомогу, протокол погодження договірної ціни за надання послуг та акт виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги №19/06/23 від 19.06.2023 (а.с.14-18). З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про співмірність витрат позивача на професійну правничу допомогу зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг по справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню і тому приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 5000,00 грн витрат на правничу допомогу, оскільки саме така сума є доведенною та обгрунтованою. Ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. А тому, судовий збір по даній справі в сумі 1073,60 грн. та 536,80 грн. за забезпечення позову слід стягнути з ТОВ «Інстафінанс» на користь позивача. На підставі викладеного, враховуючи положення ст.ст. 50, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5,

Outcome: approved