Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

29.06.2023 року позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.02.2006 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Локачинського районого управління юстиції Волинської області, актовий запис № 2. Спільне життя з відповідачем не склалося. У них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага та любов один до одного. Фактично сім`я припинила своє існування, а формальна реєстрація шлюбу суперечить її інтересам. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 12.02.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Локачинського районого управління юстиції Волинської області, актовий запис № 2. 20.07.2023 року позивач подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю, просить розірвати шлюб. Відповідач 19.07.2023 року також подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги визнав, не заперечує щодо задоволення позову, строку на примирення просить не надавати. Відповідно до ч.2 ст. 247\~ЦПК України фіксування судового\~процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 12.02.2006 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Локачинського районого управління юстиції Волинської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.02.2006 (а. с. 4). Подружнє життя сторін не склалося, позивач стверджує, що збереження сім`ї є неможливим, суперечить її інтересам, просить розірвати шлюб. Згідно зі ч. 1 ст.\~55\~СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 36, ст. 51\~СК України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Згідно із ч.3 ст.105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач не заперечує проти задоволення позову, відтак суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає до задоволення повністю. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем, на підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved