Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 липня 2003 року від імені [PERSON] був посвідчений заповіт на користь позивача. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшли майнові права на зареєстроване нерухоме майно, і також на не зареєстрований спірний житловий будинок. 20 квітня 2023 року нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину у безспірній частині спадкового майна, у видачі свідоцтва на житловий будинок по [ADDRESS] відмовив через відсутність правовстановлюючих документів. Законодавством не передбачений у таких випадках позасудовий порядок реалізації спадкових прав, тому позивач просить визнати за нею право власності на зазначений житловий будинок. В підготовче засідання сторони не з`явились, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Враховуючи позицію сторін, суд вважає можливим в силу статті 200 ЦПК України ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи суд встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини. 24 липня 2003 року Радошинською сільською радою Ковельського району Волинської області за реєстраційним номером 9 посвідчено заповіт, за змістом якого [PERSON] заповіла усе своє майно дочці [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 18.05.2012) 15 листопада 2012 року нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори за заявою позивача [PERSON] відкрита спадкова справа після смерті [PERSON] . 20 квітня 2023 року позивачу видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке складається з земельної ділянки площею 0,4956 га, площею 0,3375 га, площею 1,7267 га на території Радошинської сільської ради з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. 15 червня 2023 року державним нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину в частині спірного житлового будинку з господарськими будівлями у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно з записами в погосподарській книзі №2 Радошинської сільської ради за 2016-2017 роки господарство по [ADDRESS] рахується за [PERSON] . Рік побудови житлового будинку - 1948. За даними технічного паспорту від 10 листопада 2017 року житловий будинок, прибудова, сарай по [ADDRESS] дійсно побудовані у 1948 році. Самовільне будівництво відсутнє. За реєстраційними даними право власності на спірний житловий будинок не зареєстровано. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В силу статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За матеріалами спадкової справи після смерті [PERSON] має місце спадкування за заповітом на користь позивача. Позивач прийняв спадщину в порядку визначеному статтею 1269 ЦК. Осіб, які мали право на обов`язкову частку у спадковому майні державним нотаріусом не встановлено. Відповідно до статі 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суд переконався, що спадкодавець правомірно набув право власності на спірний житловий будинок, тому право на це майно входить до складу спадщини. Відсутність державної реєстрації права власності не позбавляє позивача права на спадкування. В силу частини п`ятої статті 1268 ЦК спадщина належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття. Відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» та п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видано у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно. За таких обставин спадкове право позивача може бути реалізовано лише в судовому порядку. Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивача в спосіб, передбачений статтею 16 ЦК України - шляхом визнання права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування. Судові витрати у справі залишити за позивачем.

Outcome: approved