Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. У травні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно за заповітом, а саме на будинок. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Внаслідок смерті батька відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими побутовими будівлями [ADDRESS] . Даний будинок належав до колгоспного двору, та частка майна спадкодавця виділена не була. Нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки не виділена частка майна спадкодавця. 04.07.2023 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, а саме просить встановити факт належності правовстановлюючого документа - свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 15 жовтня 1987 року, виданого [PERSON] , який належить спадкодавцю [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує з підстав, наведених у позовній заяві. Просить затвердити мирову угоду в частині позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнає. Просить позов задовольнити. Просить затвердити мирову угоду. Суд, в силу ч.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 07.06.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін. 04.07.2023 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, а саме просить встановити факт належності правовстановлюючого документа спадкодавцю. 25.07.2023 відповідачкою подано заяву про визнання позову. 25.07.2023 сторонами по справі укладено мирову угоду за якою відповідачкою за позивачем [PERSON] визнається право власності на житловий будинок з господарськими побутовими будівлями [ADDRESS] , оскільки [PERSON] сплатив відповідачці 51600 гривень її частки в спірному майні. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заява відповідача про визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідачка позов визнала, суд приймає визнання позову відповідачкою та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.04.2022, виданого Почаївською міською радою вбачається, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , про що зроблено актовий запис № 91. Згідно довідки Почаївської міської ради № 25 від 16.01.2023 станом на 15.04.1991 по [ADDRESS] був зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Почаївської міської ради № 24 від 16.01.2022 вул Першотравнева в с Комарівка була переіменовано на вул Незалежності. З свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 15 жовтня 1987 року вбачається, що головою колгоспного двору житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Таким чином, між сторонами виник спір з приводу спадкування права на житловий будинок та встановлення факту родинних відносин. Оцінка суду. Відповідно до пункту 2\~постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"\~зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається в суд із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Так, у свідоцтві про смерть спадкодавець зазначений як « [PERSON] », а у свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок « [PERSON] », хоча інші досліджені документи подані позивачем підтверджують, що вірне написання прізвища імені по батькові спадкодавця - « [PERSON] ». Таким чином, факт належності правовстановлюючого документа на житловий будинок знайшло своє підтвердження в матеріалах справи. На підставі викладеного, суд дійшов до переконання про задоволення вимог позивача щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу, оскільки доведено належними і допустимими доказами, що свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок від 15 жовтня 1987 року, виданого виконкомом Кременецької районної Ради народних депутатів Тернопільської області, належить спадкодавцю [PERSON] .. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин. На підставі наведеного та

Outcome: approved