Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 22 листопада 2014 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб у Хортицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 600. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, мають зовсім протилежні погляди на сімейне життя, кожен живе окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я припинила своє існування. З березня 2022 року сторони не проживають разом та припинили сімейні відносини. За таких обставин позивач вважає, що шлюб фактично не існує, сім`ю зберегти неможливо. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб, який укладений між [PERSON] та [PERSON] , та який зареєстрований 22 листопада 2014 року у Хортицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 600; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] »; судові витрати залишити за позивачем і не стягувати з відповідача. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 31 березня 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.20). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку. Проте, до канцелярії суду позивачем було подано заяву, в якій остання підтримала позовну заяву у повному обсязі та просить розглянути позовну заяву за її відсутності (а.с.30-31, 45-46). Представник позивача адвокат Подлубна П.С., яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1118246 від 15.03.2023 року (а.с.32), у судове засідання також не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Проте, представником позивача через канцелярію суду було подано заяву, в якій остання підтримала позовну заяву у повному обсязі та просить розглянути позовну заяву за її відсутності та відсутності позивача (а.с.29, 44). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, за останнім відомим місцем проживання відповідача, що підтверджується поштовими конвертами, які повернулися на адресу суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» і «за закінченням терміну зберігання» (а.с.28, 42, 43). Також належне сповіщення відповідача здійснено судом шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України про виклик відповідача до суду, відповідно до приписів ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с.24, 37, 41). Проте, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідач суду не надав, відзиву на позов, а також заперечень проти заявлених позивачем позовних вимог суду також не представлено. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання (місця перебування) та не з`явився у судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За правилами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, а також приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 3 статті 105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд встановив, що 22 листопада 2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. При укладенні шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] », про що Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції видано свідоцтво про шлюб серії № [NUMBER] від 22 листопада 2014 року, актовий запис № 600 (а.с.13). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , про що Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції видано свідоцтво про народження серії № [NUMBER] від 05 лютого 2015 року, відповідний актовий запис № 94 (а.с.14). Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених [PERSON] позовних вимог, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві, свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, шлюбні стосунки сторони не підтримують, та формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. За правилами ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved