Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Усенка А.І. звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] , обґрунтовуючи позов тим, що протягом останнього часу сімейне життя між подружжям погіршилося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З квітня 2022 року сторони подружніх відносин не підтримують, не ведуть спільного господарства, разом не проживають. Подальше існування шлюбних відносин неможливе. Від шлюбу подружжя має доньку, [PERSON] , [INFO] . Також, просить суд стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його та позивачки участі, просив шлюб розірвати. Відповідача повідомлено про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Судової влади України, відзиву на позовну заяву, заяв, клопотань у встановлений судом строк не надав. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 липня 2006 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис 461. Сторони мають доньку, [PERSON] , [INFO] . Позивачка стверджує, а відповідач не заперечував щодо того факту, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинилися. Зважаючи на небажання позивачки зберегти шлюб, враховуючи те, що сторони не мають дітей віком до одного року, суд вважає недоцільним застосовувати заходи щодо примирення подружжя й приходить до висновку, що відсутні підстави для відмови в задоволенні позову, а отже, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відновити позивачці дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». Щодо стягнення судових витрат з відповідача. Частиною 3 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно з частинами 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. На підтвердження витрат надано договір про надання правової допомоги від 20 лютого 2023 року та ордер про надання правничої (правової) допомоги від 24 лютого 2023 року [PERSON] адвокатом Усенком А.І.; додаткову угоду №1 до Договору про надання правової допомоги № 64 від 20 лютого 2023 року та акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 24 лютого 2023 року, згідно якого вартість складання та подання позовної заяви про розірвання шлюбу вартість склала 2000 гривень. Суд вважає доведеними витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн., які, з огляду на положення ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір, сплачений при поданні позову у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved