Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

У березні 2023 року позивач пред`явив через суд зазначений позов до відповідача в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у період з 27 серпня 2007 року по 14 грудня 2015 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2015 року розірвано та з квітня 2014 року між позивачем та відповідачем спільне життя фактично припинено. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на момент розлучення проживали разом із відповідачем, проте в подальшому у 2018 році відповідач виїхала на постійне місце проживання на тимчасово окуповану територію України до м. Макіївка Донецької області разом із донькою [PERSON] та сином [PERSON] , тоді як неповнолітня донька [PERSON] залишилась проживати разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] . Стосунки відповідача із неповнолітньою донькою [PERSON] завжди були не найкращими, відповідач поводила себе грубо по відношенню до доньки [PERSON] . Позивач матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я доньки [PERSON] , її фізичний, духовний та моральний розвиток, належно забезпечує одягом та харчуванням та прикладає всі зусилля та можливості для виховання доньки. З 2018 року неповнолітня [PERSON] навчається у КЗО «Спеціальна школа № 67 екологічно-економічного профілю» ДМР. Позивач офіційно працевлаштований та має постійний дохід, що дозволяє утримувати доньку. В той же час, з моменту виїзду відповідачки на тимчасово окуповану територію, остання не приймає участі у вихованні доньки, матеріально їй не допомагає та взагалі не цікавиться долею доньки ні про її успіхи, ні про стан здоров`я, а також не виходить на зв`язок, тоді як позивач не чинить жодних перешкод для спілкування відповідача із донькою [PERSON] . Таким чином, з огляду на викладене, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] та стягнути з неї на утримання доньки [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі у 1 500 грн. щомісячно, на користь позивача, починаючи стягнення з дня пред`явлення цього позову і до повноліття дитини. З відкриттям загального позовного провадження за ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2023 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності у підготовчому засіданні проведена її підготовка без виникнення процесуальних ускладнень проте з потребою у витребуванні доказів та сприянні в поданні доказів позивачу. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2023 року задовольнялося клопотання позивача та у Державної прикордонної служби України витребувано інформацію щодо перетину державного кордону України відповідачем у період з 01 січня 2018 року по день постановлення цієї ухвали із зазначенням назви пункту перетину, а також того, чи перетинався державний кордон України вказаною особою у супроводі малолітніх/неповнолітніх дітей із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові та дати народження дітей/дитини у разі такого супроводу. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилася, та, будучи належним чином неодноразово повідомленою про час і місце розгляду справи судовими повістками, про розгляд справи в її відсутність не клопотала та про причини неявки не повідомила, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача за правилами ст. ст. 280, 287, 288 ЦПК України справа підлягає розглядові судом в заочному порядку. Ухвалою суду від 14 липня 2023 року підготовче засідання закрите і справа призначена до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач підтримав позов у повному обсязі, з наведених у позовній заяві підстав. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Окрім цього, 13 липня 2023 року органом опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради суду надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Суд, вислухавши усні позивача, дослідивши подані учасниками письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] з 27 серпня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, проте рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2015 року, що набрало законної сили 25 лютого 2015 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 16, 20-21). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , яка народилася [INFO] у м. Дніпрі, про що Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції в Книзі народжень вчинений актовий запис № 155 та повторно 15 квітня 2022 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] , копія якого наявна в матеріалах справи. Згідно цього свідоцтва батьками [PERSON] зазначаються [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). Так, згідно наданої інформації Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 91-28357/18/23-вих від 16 червня 2023 року, що надана на виконання ухвали суду про витребування доказів, за наявною в Базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» відповідач [PERSON] , [INFO] , 06 червня 2018 року в`їхала на тимчасово окуповану територію України в пункті пропуску Мар`їнка (Курахове) та 07 червня 2018 року виїхала із вказаного пункту пропуску (а.с. 57-58). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 02.3-35/6128 від 20 жовтня 2021 року неповнолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом зі своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-13, 18, 22). Згідно наданої характеристики Комунального закладу освіти «Спеціалізована школа №67 еколого-економічного профілю» Дніпровської міської ради, [PERSON] , [INFO] , навчається у зазначеному закладі з 2018 року. Питання про влаштування дитини до цього навчального закладу вирішував батько [PERSON] , який приділяє належну увагу щодо виховання дитини, цікавиться її життям у школі, постійно відвідує батьківські збори, тримає зв`язок з класним керівником. [PERSON] проживає з батьком [PERSON] , кий забезпечує дитину речами, продуктами харчування та всім необхідним. Мати дитини [PERSON] жодного разу до закладу навчання не з`являлася, життям та навчанням доньки не цікавилась (а.с. 24). Батько дитини [PERSON] 08 листопада 2021 року уклав декларацію з Комунальним некомерційним підприємством «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» Дніпровської міської ради відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 23). Позивач [PERSON] є директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-торгексперт», має постійний дохід від отриманої заробітної плати, та згідно наданої характеристики з місця роботи [PERSON] за час роботи проявив себе як працелюбний і відповідальний працівник, у спілкуванні з колегами завжди доброзичливий, та в цілому характеризується виключно з позитивної сторони (а.с. 25, 26). 11 липня 2023 року розпорядженням голови Центральної адміністрації Дніпровської міської ради Клюєвим Артемом № 180-р затверджено висновок органу опіки та піклування - Центральної адміністрації Дніпровської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , з огляду на те, що матір дитини не приділяє свої' донці [PERSON] уваги, її життям, здоров`ям, успіхами у школі взагалі не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, з 2018 року перебуває на тимчасово окупованій території та з цього часу зв`язок з донькою не підтримує, а тому на підставі заяви [PERSON] , а також розглянутих наданих документів, з урахуванням витягу із протоколу комісії з питань захисту прав дитини від 05 липня 2023 року та введення на території України з 24 лютого 2022 року воєнного стану, орган опіки та піклування - Центральної адміністрації Дніпровської міської ради дійшов висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно її неповнолітньої доньки [PERSON] (а.с. 64, 65-66). Вказаний висновок суд вважає належним та допустимим доказом, з огляду на те, що останній складений і затверджений уповноваженою особою, відповідає вимогам до форми і змісту, і такого висновку визначений відповідний орган дійшов за результатами розгляду колегіальним органом комплексу обставин, які мають істотне значення для прав та інтересів дитини. При цьому, жодних доказів на підтвердження виконання відповідачем, як матір`ю, своїх батьківських обов`язків щодо доньки [PERSON] , відповідачем суду не надано, та такі в матеріалах справи відсутні. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.9 вказаної Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У ст. 150 СК України (ч.1, 3) встановлені обов`язки батьків виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з пунктами 2 та 4 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Відповідно до роз`яснень, даних в п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. З аналізу наведених норм матеріального права слідує, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, і ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші заходи впливу виявились безрезультатними, і змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо. Звідси, пред`явленню позову про позбавлення батьківських прав передує велика профілактична, попереджувальна робота з неблагополучними батьками. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батько, мати ухиляються від їх виконання, що таким буде лише за встановлення його впертого та систематичного, незважаючи на всі міри попередження, продовження невиконання свого батьківського обов`язку. Судом встановлено, підтверджено наданими матеріалами що відповідач у вихованні та лікуванні дитини [PERSON] участі не приймає, матеріально її не забезпечує, не цікавиться її станом здоров`я та не вчиняє дій по влаштуванню побуту та належних і необхідних умов, потрібних для розвитку дитини. З 2018 року зв`язок з дитиною не підтримує. Відтак, оскільки обов`язок щодо виховання кожної дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, враховуючи встановлення судом обставин того, що відповідач, будучи рідною матір`ю неповнолітньої [PERSON] , не піклується про її фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує зі свого боку необхідного харчування, одягу, лікування і медичного нагляду, що з урахуванням віку та стану здоров`я доньки вкрай негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для належного проживання у приміщенні квартири, суд, зазначені обставини в своїй сукупності розцінює як умисне ухилення від виховання дитини, зважаючи на свідоме нехтування батьківськими обов`язками відповідачем, та приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В той же час, позивач, який є батьком неповнолітньої [PERSON] забезпечує дитини належні умови для проживання та навчання, піклується про її стан здоров`я, цікавиться її успіхами у школі, офіційно працевлаштований та має постійних дохід, що дозволяє йому утримувати доньку та забезпечувати її всім необхідним. Одночасно суд відзначає, що за умов зміни (виключення) обставин, які стали підставою позбавлення батьківських прав, при додержанні порядку, встановленого ст. 169 СК України відповідач має право звернутися з позовом про поновлення його батьківських прав відносно його доньки. Отже, суд дійшов висновку, що після позбавлення відповідача батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки, остання отримуватиме все необхідне для фізичного та духовного розвитку та буде перебувати під надійною опікою з боку позивача, який забезпечує і надалі забезпечуватиме належні умови для виховання неповнолітньої [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відтак, при вирішенні питання щодо присудження до сплати аліментів та їх розміру, суд враховує згідно ст. 182 СК України матеріальне становище неповнолітньої дитини, яка потребує піклування, утримання, лікування, а також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, яка є працездатною, окрім доньки [PERSON] зі слів позивача має на утриманні ще малолітню дитину, суд приходить до висновку, що справедливим та співмірним буде визначити аліменти на утримання малолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. щомісячно, яка підлягає стягнення з відповідача [PERSON] на користь дитини [PERSON] в особі її законного представника [PERSON] до досягнення дитиною повноліття з моменту звернення позивачем з цим позовом, тобто з 03 березня 2023 року. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини, слід допустити виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. За правилами ст. 141 ЦПК України з урахуванням результату розгляду справи судові витрати покладаються на відповідача. Оскільки позивач при зверненні з позовом до суду на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, а за вимогу немайнового характеру про позбавлення батьківських прав позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 073,60 грн., і суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1 073 грн. та на користь позивача судовий збір у сумі 1 073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved