Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 16 жовтня 2015 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя сторін через різні погляди на життя та постійні сварки не склалося. Шлюбні відносини припинені, примирення не вбачається неможливим та суперечить інтересам позивача. Ухвалою судді від 23 червня 2023 року відкрито провадження у справі № 607/11031/23, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явився, у позові просив справу розглядати за його відсутності. Відповідачка [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги визнала, щодо розірвання шлюбу не заперечила, строк на примирення просила не надавати. Частини 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 16 жовтня 2015 року, сторони 16 жовтня 2015 рокуу відділ державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 387. У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 26 травня 2023 року відділом реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка не заперечила, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. У разі укладення визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Так, як відповідачка визнала позов, подавши суду відповідну заяву, слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору - 536,80 грн.

Outcome: approved