Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, із вказаною заявою, якою просив прийняти рішення, яким задовольнити його заяву та усиновити за [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ), дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Аргументи учасників справи. Позиція заявника. Підтвердив своє прагнення усиновити дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та те, що подану ним заяву про усиновлення він не відкликає. Свої вимоги про усиновлення обґрунтовував тим, що вказані діти є дітьми його дружини [PERSON] , з якою він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21 січня 2023 року. При цьому, [PERSON] , [PERSON] , та вищезазначені діти проживають однією сім`єю, і до дітей заявник ставиться як до рідних. Зазначає, що між ним та дітьми склались теплі сімейні відносини, діти вважають його батьком, оскільки відчувають його батьківську турботу. Позиція заінтересованої особи: [PERSON] . Надала згоду на усиновлення її дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , її чоловіком: [PERSON] . При цьому підтвердила, що вказана згода є вільною та безумовною, а наміру її відкликати у неї немає. Також пояснила, що надана нею згода на усиновлення дітей є одночасно і згодою, що надана нею, як дружиною чоловіка, який просить усиновити дитину. При цьому підтвердила, що при усиновленні її дітей заявником, вона бажає зберегти усі права та обов`язки, які належать їй, як її матері. Просила суд врахувати, що заявник, вона, її діти проживають однією сім`єю, а тому діти сприймають заявника як свого справжнього та рідного батька, а її чоловік (заявник) ставиться до них як до рідних дітей. Позиція представника заявника: є всі фактичні підстави для задоволення заяви його клієнта. Позиція заінтересованої особи: Коломийська районна державна адміністрація Івано-Франківської області. Просила заяву задовольнити та розглянути справу без їх участі. Оцінка суду щодо фактів. [PERSON] , [INFO] народила малолітню дитину [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народжень 21 лютого 2017 року зроблено відповідний актовий запис № 09 (а.с.26). Також [PERSON] , [INFO] народила малолітню дитину [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народжень 04 грудня 2018 року зроблено відповідний актовий запис № 48 (а.с. 27). А [INFO] народила малолітню дитину [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народжень 16 березня 2020 року зроблено відповідний актовий запис № 10 (а.с. 28). [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 21 січня 2023 року, внаслідок чого [PERSON] змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 25). [PERSON] звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із заявою про усиновлення [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.1-2). Оцінка суду щодо правовідносин. Із встановлених обставин вбачається, що [PERSON] , як громадянин України, виявив бажання прийняти у свою сім`ю, на правах дітей, неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є дітьми його дружини [PERSON] . Оцінка суду щодо права. Відповідно до положень частини третьої статті 51 та пункту шостого частини першої статті 92 Конституції України сім`я охороняється державою, а засади її регулювання визначаються виключно законами України. Виходячи з положень статті 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства, а складають її особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. При цьому, сім`я може бути створена на підставі усиновлення. Згідно з частиною першою статті 207 Сімейного кодексу України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду. Відповідно до положень частини першої статті 208 Сімейного кодексу України усиновленою може бути дитина, тобто з урахуванням положень статті 6 цього ж кодексу та частини першої статті 34 Цивільного кодексу України, кожна особа чоловічої чи жіночої статі до досягнення 18 років. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] яких бажає усиновити заявник, народилися 07 листопада 2015 року, 27 січня 2018 року та 10 березня 2020 року, тобто на час розгляду справи досягли повних сім, п`ять та три роки відповідно, а тому за своїм правовим статусом є дітьми. [PERSON] може бути усиновлювачем, оскільки відповідає вимогам, що передбачені положеннями статті 211 Сімейного Кодексу України та статтею 9 Європейської Конвенції про усиновлення дітей (переглянутої). Зокрема: [PERSON] народився [INFO] та є громадянином України (а.с.9-10), на час розгляду справи вже досяг повних 35 років. При цьому суд враховує, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мають лише матір: [PERSON] , з якою заявник, на час розгляду справи, перебуває у зареєстрованому шлюбі та є її чоловіком, а їх біологічний батько записаний згідно вимог статті 135 Сімейного Кодексу України (а.с.19,20,21). До осіб, які в силу положень статті 212 Сімейного кодексу України не можуть бути усиновлювачами, [PERSON] не відноситься. Зокрема, на час розгляду справи: він не є таким, що визнаний у встановленому законом порядку обмежено дієздатним чи недієздатним, або позбавленим батьківських прав; він ніколи не був усиновлювачем; у психоневрологічному або наркологічному диспансері на обліку чи на лікуванні не перебуває; спиртними напоями чи наркотичними засобами не зловживає; хворобами, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, не страждає; є громадянином України; має постійне місце проживання та постійний заробіток; не був засудженим за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 1501, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, та не має непогашеної чи не знятої в установленому законом порядку судимості за вчинення інших злочинів; за своїм станом здоров`я постійного стороннього догляду не потребує (а.с.13,14,22,23). Судом встановлено, що на виконання положень статті 5 Європейської Конвенції про усиновлення дітей (переглянутої) та статті 217 Сімейного кодексу України, заявником отримана згода матері на усиновлення її дітей (а.с.18). При цьому вказана згода є і згодою дружини заявника на усиновлення, оскільки [PERSON] є одночасно і матір`ю дітей і дружиною заявника. Зазначена згода є письмовою та засвідченою нотаріусом (а.с.18), і [PERSON] підтвердила, що надає цю згоду свідомо, безумовно та вільно від будь-якого примусу і не має наміру на її відкликання. Судом враховано і те, що згода біологічного батька на усиновлення останніх, в силу положень частини 2 статті 219 та 135 Сімейного кодексу України, не потрібна. Позаяк батько дітей, на що вказала у своїх поясненнях [PERSON] , понад 6 місяців не проживає з дітьми без поважних причин, не проявляє щодо них батьківської турботи і піклування, не виховує та не утримує їх. Отримання згоди [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на їх усиновлення, оскільки їм виповнилось лише сім, п`ять та три роки, зважаючи на положення статті 5 Європейської Конвенції про усиновлення дітей (переглянутої) і статті 218 Сімейного кодексу України, суд вважає непотрібним, оскільки вказані діти проживають в сім`ї заявника і рідної матері, при цьому заявника вважають своїм батьком. Судом встановлено, що в матеріалах справи є висновок Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області №94/01-027/034 від 24 квітня 2023 року, який оформлено у відповідності з вимогами пункту 27, 72 «Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2008 року №905, а також вимогам, що затверджені Наказом Міністерства соціальної політики України №122 від 05 березня 2012 року «Про затвердження форм документів з питань усиновлення», та відповідно до якого усиновлення [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , громадянином України: [PERSON] , є доцільним та відповідає інтересам вказаних дітей. Встановлюючи наявність обставин щодо заявника [PERSON] , які в силу положень статті 10 Європейської Конвенції про усиновлення дітей (переглянутої) і статті 224 Сімейного кодексу України, мають істотне значення для вирішення питання щодо усиновлення ним [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , суд виходить з наступного: За своїм станом здоров`я заявник не має протипоказань або захворювань, які перешкоджають йому усиновити [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується висновком про стан здоров`я заявника, який поданий ним до суду (а.с.13). При цьому суд враховує, що вказаний висновок складено за формою, що передбачена додатком №3 до «Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2011 року №1123. Матеріальне становище заявника є достатнім для прийняття ним у свою сім`ю [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.22,23,24). Судом встановлено, що мотивом заявника для усиновлення [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є бажання заявника прийняти їх у свою сім`ю. Зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи, що за висновком Коломийської районної державної адміністрації від 24 квітня 2023 року (а.с.6-8), усиновлення дітей заявником, є доцільним та відповідає інтересам вказаних дітей, суд вважає, що оголошення заявника усиновлювачем [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] буде відповідати найвищим інтересам цих дітей, оскільки діти зможуть стати повноцінними членами сім`ї [PERSON] на правах дітей, членом якої є рідна мати дітей, та в якій вони фактично виховуються тривалий час і де їм забезпечуються стабільні та гармонійні умови для життя. При цьому суд вважає, що таке рішення буде практичною реалізацією права [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] як дітей, на проживання в сім`ї їх рідної матері на правах повноцінного членів такої сім`ї, що гарантується кожній дитині частиною другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ. Вирішуючи питання про правові наслідки усиновлення [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , суд враховує, що мати дитини: [PERSON] підтвердила бажання зберегти особисті та майнові права і обов`язки між нею та дітьми, оскільки усиновлювачем є її чоловік. Оскільки право на збереження особистих та майнових прав і обов`язків між матір`ю та дітьми, які усиновлюються чоловіком такої жінки, передбачено частиною першою статті 232 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне зберегти особисті та майнові права і обов`язки між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як між матір`ю та дітьми, які усиновлюються її чоловіком. Окрім оголошення заявника усиновлювачем вказаних дітей, заявник просив записати його батьком цих дітей, для чого просив зобов`язати Коломийський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до Книги реєстрації народжень, зокрема актових записів № 48, № 09 та № 10 від 04 грудня 2018 року, 21 лютого 2017 року та 16 березня 2020 року відповідно, про народження зазначених дітей, вказавши у графі «батько» - « [PERSON] », змінити прізвище усиновлених дітей з « [PERSON] » на « [PERSON] », а також змінити їх по батькові з « [PERSON] , [PERSON] » на « [PERSON] , [PERSON] » та видати нове свідоцтво про народження дітей з урахуванням цих змін. Суд вважає, що вказані вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до положень частини першої статті 229 Сімейного кодексу України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень батьком дитини. Враховуючи, що вказані діти проживають в сім`ї [PERSON] і вважають його своїм батьком, згода дітей на запис [PERSON] їх батьком в силу положень частини другої статті 229 та частини четвертої статті 218 Сімейного кодексу України, непотрібна, а тому заява [PERSON] про запис у Книзі реєстрації народжень його як батька [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , підлягає задоволенню. Зважаючи на положення статті 231 Сімейного кодексу України, роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що надані ним у пункті дев`ятому Постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», а також положення частини третьої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає, що вимоги заявника про зміну прізвища [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на « [PERSON] » та їх по батькові на « [PERSON] , [PERSON] » відповідно, також підлягають задоволенню. Оскільки підставою для внесення змін до актового запису про народження дитини, яка усиновлена, виходячи з положень статті 233 Сімейного кодексу України, є рішення суду про усиновлення, суд вважає що зобов`язання Коломийський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, зокрема актових записів № 09, 48, 10 від 21 лютого 2017 року, 04 грудня 2018 року та 16 березня 2020 року відповідно, про народження [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , вказавши у графі «батько» - « [PERSON] », при цьому змінити прізвище усиновлених дітей з « [PERSON] » на « [PERSON] » та по батькові з « [PERSON] , [PERSON] » на « [PERSON] , [PERSON] », і видати нове свідоцтво про народження цих дітей з урахуванням цих змін, буде сприяти практичному та реальному виконанню рішення суду.

Outcome: approved