Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

16 лютого 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи позов зазначив, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 06.05.2006 року. Від шлюбу у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 06.12.2021 року шлюб між сторонами розірвано. Шлюбні стосунки між сторонами припинені. Дочка проживає з батьком та знаходиться на його утриманні. Відповідач утриманням та вихованням дитини не займається, не цікавиться її життям та здоров`ям, не піклується про фізичний та психологічний розвиток дитини, не спілкується, не виявляє бажання бачити її, з початку 2021 року відповідачка жодного разу не бачила дитину, зловживає алкогольними напоями, тобто не виявляє ніякого батьківського піклування. Враховуючи, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, передбачених законом, самоусунулася від будь-якого спілкування з дитиною позивач вважає, що вказані обставини у відповідності до ст.164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Іршавського районного суду від 02 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Іршавського районного суду від 30 травня 2023 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, з мотивів, викладених в позовній заяві, просить суд справу розглянути без його участі за наявними матеріалами, просить суд позов задовольнити. Представник позивача - адвокат Бобрушко Л.Ю. подала до суду повідомлення про припинення дії договору про надання правничої допомоги з 17.07.2023. Відповідач [PERSON] для участі в розгляді справи не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи без самостійних вимог - служби у справах дітей Тячівської міської ради для участі в розгляді справи не з`явився, подав до суду заяву, просить суд справу розглядати у їх відсутність, висновок органу опіки і піклування Тячівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав підтримують. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 травня 2006 року. 06 грудня 2021 року шлюб між сторонами розірвано згідно рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 06.12.2021 року (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №47, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12 листопада 2007 року виконкомом Броньківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області (а.с. 11). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ( а.с. 13) за адресою [ADDRESS] , встановлено, що дочка [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] за вказаною адресою в орендованій квартирі, батько займається вихованням дочки, так як разом із дружиною не проживає, матеріальним забезпеченням дитини займається батько. Згідно довідки Тячівського ліцею № 2 Тячівської міської ради Закарпатської області № 12 від 30.01.2023 року ( а.с. 15) встановлено, що [PERSON] дійсно навчається в 9-Б класі Тячівського ліцею № 2. Згідно характеристики директора Тячівського ліцею № 2 встановлено, що вихованням [PERSON] останній час займається батько, він кожного дня привозить та забирає дитину після занять, учениця [PERSON] характеризується позитивно ( а.с. 14). Згідно довідки КНП «Тячівська консультативна поліклініка» № 324 від 13.03.2023 встановлено, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога ( а.с. 61). Згідно письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 58-59) встановлено, що вони проживають по сусідству з [PERSON] та його дочкою [PERSON] , він сам займається вихованням неповнолітньої дочки та повністю матеріально та фінансово забезпечує її. Мати [PERSON] взагалі не приймає участі у вихованні своєї неповнолітньої дочки, не відвідує та не допомагає матеріально, ні фінансово та не цікавиться дочкою, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Висновком органу опіки та піклування Тячівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 28.03.2023 року №05-26/407 встановлено, що мати дитини [PERSON] , [INFO] , з часу розірвання шлюбу не приймає жодної участі в житті та вихованні дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, навчанням дівчинки. Мати [PERSON] зловживала спиртними напоями, була на лікуванні у психіатричній лікарні, після чого стоїть на обліку у нарколога, що підтверджується довідкою, виданою КНП «Тячівська консультативна поліклініка» Тячівської міської ради Закарпатської області. Мати свідомо виїхала за межі України та не приймає жодної участі у вихованні дитини та у виконанні батьківських обов`язків. Батько створив належні умови для дочки, вона має окрему кімнату, забезпечує її всім необхідним для проживання, навчання та відпочинку, турбується про здоров`я та її емоційний стан. Згідно з свідченням сусідів, мати участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, вихованням дитини займається батько. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с. 43). Частина 8 статті 7 СК України передбачає, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 2, 3 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Таким чином під час розгляду справи, з наданих суду доказів, встановлено, що [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає, від спілкування з дитиною самоусунулася, що свідчить про її ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Таку фактичну поведінку відповідача суд розцінює як втрату інтересу до дитини. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків, а тому позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір за подання позову в розмірі 1073,60 гривень.

Outcome: approved