Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Клис А.А. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третьої особи - Товарної біржі «Нерухомість Південь» про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за №2012 від 20.03.1998, укладеного між сторонами та зареєстрованого Товарною біржею «Нерухомість Південь», а в подальшому зареєстрованого ММБТІ за №18198 від 25.03.1998. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 20.03.1998 між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований Товарною біржею «Нерухомість Південь» за №2012, а в подальшому зареєстрованого ММБТІ за №18198 від 25.03.1998, сторонами були виконані усі умови договору, претензій до одного не мали. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , після її смерті залишалось спадкове майно. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її дочка - позивачка [PERSON] , яка звернулась до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав, але нотаріусом їй було роз`яснено, що договір купівлі-продажу зареєстрований на біржі та підлягає подальшому нотаріальному посвідченню і не прирівнюється до нотаріально посвідчених договорів. Ухвалою від 01.05.2023 відкрите провадження у справі та витребувані докази . Ухвалою від 12.06.2023, за заявою представника позивача, залучено до участі у справі як співвідповідача - [PERSON] 07.08.2023 представник позивача - адвокат Клис А.А. подав до суду заяву, в якій просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив про їх задоволення, надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов та заяву про розгляд справи за їхньою відсутністю не надали. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання повторно не з`явився та позивач проти такого вирішення справи не заперечував. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 20.03.1998 між [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та імені своєї неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] з однією сторони та [PERSON] з іншої, було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , зареєстрованого Товарною біржею «Нерухомість Південь» в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за №2012 від 20.03.1998, а в подальшому зареєстрованого ММБТІ за №18198 від 25.03.1998. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №948 від 10.04.2023. Після смерті [PERSON] , позивач звернулась з усним зверненням до приватного нотаріуса щодо оформлення права власності. Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Яковлєвою Н.П. 17.04.2023 за №67/01-16 позивачу було роз`яснено, що договір купівлі-продажу зареєстрований на біржі та підлягає подальшому нотаріальному посвідченню і не прирівнюється до нотаріально посвідчених договорів. Позивач, яка є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого 15.04.1998 відділом запису актів про народження м. Миколаїв, актовий запис №821, де її матір`ю вказано - [PERSON] , не має можливості оформити спадкове майно після смерті [PERSON] та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки [PERSON] померла, договір купівлі-продажу від 20.03.1998 за життя останньої нотаріально не був посвідчений та у позивача відсутня можливість нотаріального посвідчення вказаного договору. За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у березні 1998 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним. Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. На час укладання договору купівлі-продажу квартири сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку. Позивач вказує, що після укладання договору сторонами були виконані умови договору, претензій один до одного сторони або інші особи не мали. За таких обставин, оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору купівлі-продажу сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, право власності [PERSON] на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, зокрема з дотриманням вимог Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.98 року № 121, суд приходить до висновку, що [PERSON] на законних підставах набула право власності на придбане майно, проте позивач немає можливості оформити свої спадкові права після смерті останньої, з причин, що не залежать від неї, в зв`язку з чим вважає, що права позивача підлягає захисту, а позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним є обґрунтованим та таким, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved