Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

05 липня 2023 року рішенням суду у задоволенні позову Акціонерного товариства «Сенс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено. 11 липня 2023 року від [PERSON] надійшла заява про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу шляхом ухвалення додаткового рішення, оскільки судом не вирішено питання про судові витрати. Ухвалою суду від 13 липня 2023 року заяву прийнято до розгляду. У судове засідання призначене на 04 серпня 2023 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомленні належним чином. Згідно п.1 ч.1, ч.2, ч. 3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Як вбачається з відзиву (в порядку ст. 178 ЦПК України) від 16.05.2023 року відповідач просила стягнути з позивача на її користь судові витрати у розмірі 40000,00 грн., однак у рішенні суду питання про розподіл судових витрат не вирішено. За таких умов, у суду наявні підстави для ухвалення додаткового рішення. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, зокрема належать витрати на правову допомогу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами). Враховуючи, що ухвалення рішення відбувалось без участі сторін, а письмової заяви про подання доказів на підвердження витрат на правничу допомогу до суду не надходило, суд приходить до висновку, що докази подані разом з заявою про ухвалення додаткового рішення, подані з порушенням вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а тому судом не досліджуються. Дослідивши матеріали справи суд вбачає, що будь-яких допустимих доказів стосовно наданих адвокатом послуг, порядку розрахунку клієнта з адвокатом, інших документальних підтверджень понесення відповідачем витрат на правову допомогу матеріали справи не містять. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Таким чином, оскільки матеріали справи не містять належних доказів понесених судових витрат позивачем у розмірі 40000,00 грн., за наявності яких суд може ухвалити рішення про стягнення витрат на правову допомогу, тому суд вважає за необхідне відмовити в стягненні витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved