Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання фізичної особи недіздатною, встановлення опіки та призначення опікуна. У заяві посилається на те, що [PERSON] є її сином, інвалідом 1 групи (безстроково), має стан повної соціальної та побутової дезадаптації, не здатен до самообслуговування, потребує стороннього догляду. Він не здатний задовольняти свої життєві потреби у повній мірі. Заявниця як мати протягом останніх років завжди піклувалася про сина та продовжує це робити. У зв`язку з цим заявник просить суд визнати [PERSON] недієздатним, встановити над ним опіку та призначити її опікуном. Також вказує, що раніше вже рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25.09.2019 року було визнано її сина недієздатним та встановлена опіка над ним, але термін дії судового рішення закінчився. Ухвалою суду від 06 грудня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання . Ухвалою суду від 26 грудня 2022 року призначено у справі судово-психіатричну експертизу. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 24.02.2023 року поновлено провадження у справі. Суд не викликав у судове засідання особу, стосовно якої розглядається питання про визнання її недієздатною - [PERSON] у зв`язку зі станом його здоров`я. У судове засідання з`явилася заявниця [PERSON] . Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради не з`явився, подали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, а також надали висновок про доцільність призначення опікуна. Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( пункт 1 частини третьої статті 223 ЦПК України). Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи, оскільки така повідомлена про розгляд справи належним чином, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не надходило. У судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві, та просив суд їх задовольнити. Заслухавши заявника, надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини у справі. Відповідно до копії довідки, виданої 26.10.2020 МСЕК № 732226, серії 12 ААБ, підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , є інвалідом першої групи інвалідності безстроково (а. с. 18). Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 69 від 10.02.2023 року підтверджуться, що [PERSON] , [INFO] , на теперішній час виявляє хронічний, стяйкий психічний розлад у формі не уточненого психічного розладу внаслідок ушкодження та дисфункції головного мозку. [PERSON] на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є мати [PERSON] , [INFO] . Відповідно до змісту подання опікунська рада при виконавчому комітеті Харківської міської ради зазначає про доцільність призначення [PERSON] опікуном над сином [PERSON] , у випадку визнання його судом недієздатним. Надаючи правову оцінку установленим обставинам справи, суд виходить з такого. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Так, відповідно до частини першої статті 299 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. Відповідно до частини третьої статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їхнього спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Суд установив, що [PERSON] є сином заявниці [PERSON] та проживають разом. Отже, вказані особи є членами однієї сім`ї, а тому суд вважає, що [PERSON] є належним заявником у справі. Відповідно до положеньстатті 3 Конституції Українилюдина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно зстаттею 30ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Відповідно до частини першоїстатті 39 ЦК Українифізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з частиною першою статті 40 ЦК Українифізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Таким чином, суд з врахуванням наведеного вище, оцінюючи повно та всебічно докази у справі у їх сукупності, зважаючи на положення чинного процесуального законодавства України, дійшов висновку, що [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Нормамистатті 41 ЦК України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно достатті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Заявник [PERSON] заявила про своє бажання бути опікуном свого сина, вона проживає разом з ним та фактично доглядає за ним. Даних, які б перешкоджали заявнику бути опікуном над [PERSON] не встановлено та не виявлено таких даних і в ході розгляду справи судом. Відповідно до частини першої статті 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. виконавчого комітету Харківської міської ради подав висновок у якому вважає за доцільне призначити заявника [PERSON] опікуном над сином [PERSON] . Суд вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до частин шостої - дев`ятої статті 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною першою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому статтею 299 цього Кодексу. Суд установив,що внаслідок свого психічного стану [PERSON] потребує постійного стороннього догляду, він не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійної сторонньої допомоги і контролю, а тому суд вважає за можливе визнати [PERSON] недієздатним строком на два роки. Суд вважає також за необхідне призначити [PERSON] опікуна його мати [PERSON] . Також, суд роз`яснює заявнику, що зі спливом дворічного строку, на який [PERSON] визнано недієздатним, вона може не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку подати клопотання про продовження строку дії рішення про визнання [PERSON] недієздатним. Згідно з частиною п`ятою статті 300 ЦПК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.

Outcome: approved