Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

До суду з позовом звернулася [PERSON] , до [PERSON] , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. В обгрунтування заяви вказала, що 16.07.1994 року уклала шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований Кузнецовським міським відділом РАГС Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 122. Шлюбне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів і поглядів на життя. Втратили почуття любові і взаємоповаги один до одного. Сімейних стосунків не підтримують, хоча й проживають разом. Спору про майно між сторонами на даний час немає. Позивачка вважає, що шлюб між ними розпався і його збереження неможливе. За час спільного проживання у сторін народилася донька [PERSON] [INFO] . Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач в добровільному порядку не надає, в житті дитини, його вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно на дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Володимирецького районного суду від 12.06.2023 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій вказала, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просила розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю та просив розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши обставини справи, проаналізувавши всі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що 16 липня 1994 року, сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Також в судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками дитини: доньки [PERSON] [INFO] . Даний факт стверджується оглянутим в судовому засіданні та долученим до справи свідоцтвом про народження. Також в судовому засіданні достовірно встановлено, що дитина перебуває на утриманні матері [PERSON] . Крім того в судовому засіданні було встановлено, що шлюбні відносини сторін фактично припинені, відповідач з позивачкою проживають спільно однак не підтримують сімейних відносин, дитина проживає разом з матір`ю і знаходиться повністю на її утриманні. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Сторони підтвердили, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, сторони миритись не бажають, шлюб їх існує формально, а тому зберігати його не доцільно, і є підстави для його розірвання. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] про зміну прізвища після розірвання шлюбу не клопотала. Дитина проживає разом з матір`ю і спору з цього приводу між сторонами немає. Спорів щодо спільно нажитого майна за час подружнього життя на час розгляду даної справи не мають. Згідно ст. 141 СК України - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд приймає до уваги матеріальне становище відповідача, однак це не звільняє його від обов`язку по утриманню дитини. Доказів про те, що між позивачкою та відповідачем досягнуто домовленість про сплату відповідачем аліментів на дитину сторони не надали. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно на дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, в судовому порядку. Поряд з тим, рішення слід допустити до негайного виконання по платежах за один місяць, згідно ст. 430 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання про судові витрати та стягує з відповідача на користь позивачки у розмірі 1073 грн. 60 коп. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при поданні позову до суду про стягнення аліментів, то суд на підставі ч. 2 ст. 133, ч. 1,2,6 ст. 141 ЦПК України, стягує ці витрати з відповідача.

Outcome: approved