Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

Адвокат Сілко Владлен Владленович звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова в інтересах [PERSON] з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК «Молодіжний «2012», в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду, завдану внаслідок залиття нежитлових приміщень у розмірі 137 768,00 грн., а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником нежитлового приміщення цокольного поверху 1-:-11, 11а, 11б, 11г, 11д, 17-:-26, 26а, 26б, 26в, 26г, 26е в літ. "А-16", загальною площею 662,4 м2 за адресою: [ADDRESS] . Балансоутримувачем будинку [ADDRESS] є ОСББ «Молодіжний 2012». Однак вказує, що не є членом зазначеного ОСББ. В період з 10.03.2018 року по 22.03.2018 року відбулось залиття нежитлових приміщень, належних позивачу. 23.03.2018 року комісією в складі керуючого будинком ОСББ «ЖК «Молодіжний 2012» [PERSON]., позивача, представника власника приміщення першого поверху [PERSON] , складено акт огляду про пошкодження даху прибудованого приміщення першого поверху секції Г, Д житлового будинку за адресою [ADDRESS] . При візуальному огляді приміщень цокольного і першого поверху були виявлені сліди протікання води покрівлі в районі імпостів металопластикових фасадів. На підлозі цокольного і першого поверху виявлені скупчення води. Зливові водостічні труби розірвані льодом, який знаходиться всередині труб. Виявлено наявність льоду із зовнішньої стінки труби з наростами. Проведений демонтаж пошкоджених ділянок зливових водостічних труб. На першому поверсі місця прилягання імпостів металопластикових фасадів з перекриття покрівлі виконаного за допомогою монтажної піни, наявність слідів гідроізоляції не виявлено. У перекритті першого поверху виявлені численні отвори, частина з яких заповнені монтажною піно. Перекриття прибудованого приміщення першого поверху секції «Г» і «Д» візуально має деформації у вигляді прогину в межах між несучими колонами житлового висотного будинку. При огляді покрівлі секції «Г» виявлено численні рослини в міжплиткових швах. Сітки зливоприймачів находяться нижче рівня верхньої точки покриття покрівлі у вигляді тротуарної плитки. Наявність слідів гідроізоляції зливоприймачів не виявлено. У місці примикання лійки і нижнього рівня гідроізоляції покрівлі відсутній гідроізоляційний шов. У верхах точки лійки стоїть вода, так як водостічні труби наповнені всередині льодом. Позивачем неодноразово направлялись поштові листи з проханням ремонту зливоприймачів на крівлі цокольного поверху. В результаті бездіяльності відповідача щодо ремонту даху цокольного приміщення, у тому числі очищення зливових водостічних труб у період з 10.03.2018 року по 22.03.2018 року було залиття належних позивачу на праві власності нежитлових приміщень цокольного поверху 1-:-11, 11а, 11б, 11г, 11д, 17-:-26, 26а, 26б, 26в, 26г, 26е в літ. "А-16", загальною площею 662,4 м2 за адресою: [ADDRESS] та позивачу було завдано майнову шкоду відповідно до оцінки матеріальних збитків від 26.08.2020 року у розмірі 137 768,00 грн. Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає про незгоду відповідача з позовними вимогами у повному обсязі. Вважає, що позивач вводить в оману суд ствердженням, що він не є членом ОСББ «Молодіжний 2012». Вказує, що позивачу на праві власності також належить квартира [ADDRESS] . Також посилається на те, що вимоги позивача та вина відповідача не підтверджена жодним чином згідно чинного законодавства. Сума матеріальної шкоди та причетність відповідача до цієї події також не підтверджена. Позивач ніколи не передавав відповідачу як балансоутримувачу власні нежитлові приміщення загальною площею684,8 кв.м за адресою: буд. [ADDRESS] . Усі співвідношення позивача з відповідачем прописані у Договорі б/н від 09.09.2017 року про сплату внесків на утримання та експлуатацію багатоквартирного будинку по усім нежитловим приміщенням. Вказаним договором не передбачено факту взяття на баланс нежитлових приміщень позивача. Жодних зобов`язань, на які наполягає позивач у позовній заяві, не існує у договорі від 09.09.2017 року. Відповідно до вимог вказаного вище договору саме позивач повинен сплачувати платежі та внески за утримання будинку на прибудинковій території, розмір яких визначається загальними зборами ОСББ «ЖК «Молодіжний 2012». Однак станом на 01.07.2020 року заборгованість по сплаті внесків на утримання та експлуатацію багатоквартирного будинку по усім нежитловим приміщенням складає 195 541,29 грн, у зв`язку з чим відповідачем подано позов про стягнення заборгованості з позивача. Наполягає, що відповідач жодним чином не причетний до нанесення шкоди позивачу. Натомість шкода, що заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідач заперечує у повному обсязі порушення прав позивача. Також вказує, що наданий позивачем акт огляду від 23.03.2018 року не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме він підписаний особами, які не мають жодних повноважень бути представниками відповідача. Звіт оцінки не відповідає дійсності, оскільки датований 2020 роком, тобто висновок ні підтверджує, ані спростовує обставини події на час залиття. Позивачем не надано фотознімків нанесення матеріальної шкоди. У 2017 році також було залиття зазначеного приміщення підвалу, яке було компенсовано позивачу за рахунок відповідача. Також вказує, що [PERSON] ніколи не був керуючим будинком та не мав права підпису на документах. В акті зазначено про пошкодження даху нежитлового приміщення, яке ніколи не передавалось на баланс ОСББ. Дах та перекриття є невід`ємною частиною власне нежитлових приміщень позивача і тягар утримання майна покладається саме на його власника. В акті, з яким не була ознайомлена голова правління ОСББ, не зазначені конкретні місця та конкретні види ушкоджень стелі, стін та матеріали, які необхідно застосувати для усунення наслідків затоплення. Стелі, стіни є також невід`ємною частиною нежитлових приміщень. Крім того, зазначені у акті недоліки у нежитлових приміщеннях мають відношення к діям забудовника та невідповідальним діям саме позивача при огляді приміщень при укладенні договору купівлі-продажу. З огляду на викладене вважає наданий позивачем акт огляду неналежним доказом. Наданий позивачем звіт про оцінку матеріального збитку також неналежним та допустимим доказом, ґрунтується не на повній та об`єктивній інформації. Крім того, вказує, що позивачем самовільно, без отримання відповідного дозволу здійснено заміну труб, тобто мало місце несанкціоноване втручання в систему трубопроводу холодної води, а відтак саме на власника покладений обов`язок щодо відшкодування шкоди, завданої залиттям. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 03.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 05.05.2023 року, постановленою без видалення суду до нарадчої кімнати, клопотання представника позивача про допит свідків, а також клопотання представника відповідача про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження залишені без розгляду. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, зазначених у заяві. Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти заявлених позовних вимог у повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши вступні слова позивача та представників сторін дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. За приписом ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст.13 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст.83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п.2, п.4, п.6 - п.7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч.8 ст.279 ЦПК України, судом досліджуються письмові пояснення, викладені в заявах по суті і докази, надані до суду. Судовим розглядом справи встановлено та не заперечується сторонами, що станом на березень 2018 року позивачу [PERSON] на праві власності належали нежитлові приміщення цокольного поверху 1-:-11, 11а, 11б, 11г, 11д, 17-:-26, 26а, 26б, 26в, 26г, 26е в літ. "А-16 за адресою: [ADDRESS] . Позивач в своєму позові зазначає, що внаслідок неналежного утримання відповідачем будинку в період з 10.03.2018 року по 22.03.2018 року сталось залиття належних йому зазначених нежитлових приміщень, в підтвердження чого позивачем надано до суду акт огляду від 23.03.2018 року (а.с.42 том 1) та акт про наслідки залиття від 23.03.2018 року (а.с.43-45). Згідно змісту акту огляду від 23.03.2023 комісія в складі: керуючого будинку ОСББ «ЖК «Молодіжний 2012» [PERSON]., сантехніка ОСББ «ЖК «Молодіжний 2012» [PERSON]., власника цокольного приміщення секції « Г», «Д» [PERSON] , представника власника приміщення першого поверху секції «Г», «Д» ТОВ «ГІС КОНТАКТ» [PERSON] склала даний акт щодо протікання крівлі прибудованого приміщення першого поверху секції «Г», «Д» житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . На день обстеження комісія встановила, що при візуальному огляді приміщень цокольного і першого поверху були виявлені сліди протікання води покрівлі в районі імпостів металопластикових фасадів. На підлозі цокольного і першого поверху виявлені скупчення води. Зливові водостічні труби розірвані льодом, який знаходиться всередині труб. Виявлено наявність льоду із зовнішньої стінки труби з наростами. Проведений демонтаж пошкоджених ділянок зливових водостічних труб. На першому поверсі місця прилягання імпостів металопластикових фасадів з перекриття покрівлі виконаного за допомогою монтажної піни, наявність слідів гідроізоляції не виявлено. У перекритті першого поверху виявлені численні отвори, частина з яких заповнені монтажною піно. Перекриття прибудованого приміщення першого поверху секції «Г» і «Д» візуально має деформації у вигляді прогину в межах між несучими колонами житлового висотного будинку. При огляді покрівлі секції «Г» виявлено численні рослини в міжплиткових швах. Сітки зливоприймачів находяться нижче рівня верхньої точки покриття покрівлі у вигляді тротуарної плитки. Наявність слідів гідроізоляції зливоприймачів не виявлено. У місці примикання лійки і нижнього рівня гідроізоляції покрівлі відсутній гідроізоляційний шов. У верхах точки лійки стоїть вода, так як водостічні труби наповнені всередині льодом. Позивачем неодноразово направлялись поштові листи з проханням ремонту зливоприймачів на крівлі цокольного поверху. Комісія прийшла до висновку про необхідність ремонту крівлі прибудованих приміщень секції «Г», «Д», а також здійснення монтажу системи проти зледеніння водостічних труб. Разом із тим, наданий суду обсяг доказів дає підстави лише припускати заподіяння шкоди за вказаних позивачем обставин. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). Оскільки, нежитлове приміщення позивача, яке є предметом даного спору, знаходиться у житловому багатоквартирному будинку, суд вважає, що в даному випадку за необхідне застосовувати вказані Правила, як аналогію закону. Форма акту визначена у додатку № 4 до Правил. Зокрема, визначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Наданий позивачем акт огляду не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки складений без додержання вимог щодо такого роду актів, оскільки до складу комісії не входили уповноважені представники організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, акт не містить опису завданої матеріальна шкоди (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновку комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття, а також акт не затверджений належним чином Такий акт критично оцінюється судом та є неналежним та недопустимим доказом по справі. Іншого належно оформленого акту стороною позивача до суду не надано. Також не приймається судом до уваги акт про наслідки залиття, складений 23.03.2018 року за участю [PERSON] як власника цокольного приміщення, керуючого їдальні ФОП [PERSON] - [PERSON] , адміністратора їдальні ФОП [PERSON] [PERSON] , як такий, що не відповідає критеріям допустимості, достовірності та достатності доказів. При цьому стороною позивача також не додано до матеріалів заяви фотозйомки або відео зйомки із зазначенням дати їх виготовлення. Не надано їх ані позивачем, ані його представником і в судовому засіданні. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Стаття 22 ЦК визначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому у даному випадку відповідно до ч.1 даної статті збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Однією з необхідних умов цивільно-правової відповідальності є наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправною поведінкою правопорушника і збитками потерпілої сторони, як вже зазначалося вище. Для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності потрібен повний склад правопорушення, що складається з чотирьох елементів (протиправність, шкода, причинний зв`язок, вина). За відсутності хоч би одного з цих елементів (крім випадків безвинної відповідальності) цивільна відповідальність не настає. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими сторони обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Як закріплено у ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. За статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи Стороною позивача не надано на протязі часу розгляду справи належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності факту залиття в період з 10.03.2018 року по 22.03.2018 року нежитлових приміщень позивача. Судовим розглядом справи такого факту також не встановлено. Усі доводи, наведені позивачем, неспроможні та спростовуються вищезазначеним. Натомість представники відповідача не визнали позовні вимоги позивача та категорично заперечували наявність факту залиття нежитлових приміщень цокольного поверху 1-:-11, 11а, 11б, 11г, 11д, 17-:-26, 26а, 26б, 26в, 26г, 26е в літ. "А-16" за адресою: [ADDRESS] у період з 10.03.2018 року по 22.03.2018 року. Крім того, стороною позивача клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи з метою визначення причин залиття приміщення, що належить [PERSON] , та вартості відновлювальних робіт до суду не подано та не заявлено в судовому засіданні. Положеннями ст.89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що позивач, на виконання свого процесуального обов`язку не надав належних і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі за його недоведеністю. Будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом пов`язувались матеріально-правові вимоги, стороною позивача не надано, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивач посилається, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для стягнення з відповідача матеріальної шкоди. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до статті 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи результат розгляду справи, судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed