Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

03 травня 2023 року до Ленінського районного суду м.Харкова надійшла позовна заява за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних втрат з суми боргу, в якій він просить стягнути з [PERSON] за період січень 2020 - січень 2021 втрати від інфляції - 40 745,25 грн., 3% річних - 21 901,38 грн. на несвоєчасно сплачену суму боргу 646 750 грн., а всього 61 764,75 грн., судові витрати покласти на відповідача. Позов обгрунтований тим, що 06.12.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно умов якого [PERSON] передав у борг [PERSON] грошові кошти у сумі 25 тис. доларів США строком на один рік. Відповідач зобов?язання зі своєчасного повернення боргу не виконав, у звязку з чим заочним рішенням Ленінського районного суду м.Харкова (справа № 642/8193/16) від 20 березня 2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму заборгованості в розмірі 656 750 грн. та судові витрати в сумі 6 633,17 грн. Постановою Апеляційного суду Харківської області від 07.02.2018 р. заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 20 березня 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Постановою Верховного Суду від 13.03.2019 р. скасовано постанову Апеляційного суду Харківської області від 07.02.2018 р., справу повернуто на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постановою Харківського апеляційного суду від 22 серпня 2019 року заочне рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 20 березня 2017 року змінено, а саме зменшено суму стягнення заборгованості з [PERSON] на користь [PERSON] до 646 750,00 гривень. Постановою Верховного Суду від 02.11.2020 року постанову Харківського апеляційного суду від 22 серпня 2019 року залишено без змін. У зв`язку з тим, що відповідач не погашав борг, рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 30.06.2021 у справі № 642/689/21 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто втрати від інфляції та 3% річних в загальному розмірі 214 591,65 коп. Постановою Полтавського апеляційного суду від 11.01.2023 рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 30 червня 2021 року скасовано, ухвалено нове рішення по суті заявлених вимог. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 12 935 грн інфляційних втрат і 5 315 грн 75 коп. - три відсотки річних, а всього 18 250, 75 грн. Станом на день звернення до суду відповідач [PERSON] так і не виконав свої зобов`язання щодо повернення боргу, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 15.05.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с. 33). 31 травня 2023 до суду надійшла заява позивача [PERSON] про зменшення позовних вимог у зв`язку з частковим погашенням відповідачем боргу на суму 170 000 грн., просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 38 535,25 грн. та 3% річних у розмірі 20 761,84 грн., а всього 59 297,09 грн. (а.с.40-43). В судове засідання позивач [PERSON] та його представник за нотаріально посвідченою довіреністю від 11.11.2020 - [PERSON] не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно, належним чином, надали суду заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі, просили їх задовольнити та стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 38 535,25 грн. та 3% річних у розмірі 20 761,84 грн., а всього 59 297,09 грн. (а.с.59). Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Федосенко Н.А. в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно, належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] , вважають позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначили, що сума боргу повністю сплачена відповідно до рішення суду (а.с.58). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, сторони належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності учасників справи. При цьому, судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»). Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006 року у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі. Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Статтями 4, 5 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, в судовому порядку встановлено, що 06.12.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно умов якого [PERSON] передав у борг [PERSON] грошові кошти у сумі 25 тис. доларів США строком на один рік (а.с.6). Відповідач зобов?язання зі своєчасного повернення боргу не виконав, у звязку з чим заочним рішенням Ленінського районного суду м.Харкова (справа № 642/8193/16) від 20 березня 2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму заборгованості в розмірі 656 750 грн. та судові витрати в сумі 6 633,17 грн. (а.с.4). Постановою Апеляційного суду Харківської області від 07.02.2018 р. заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 20 березня 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Постановою Верховного Суду від 13.03.2019 р. скасовано постанову Апеляційного суду Харківської області від 07.02.2018 р., справу повернуто на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постановою Харківського апеляційного суду від 22 серпня 2019 року заочне рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 20 березня 2017 року змінено, а саме зменшено суму стягнення заборгованості з [PERSON] на користь [PERSON] до 646 750,00 гривень (а.с.16-20). Постановою Верховного Суду від 02.11.2020 року постанову Харківського апеляційного суду від 22 серпня 2019 року залишено без змін. У зв`язку з тим, що відповідач не погашав борг, рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 30.06.2021 у справі № 642/689/21 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто втрати від інфляції та 3% річних в загальному розмірі 214 591,65 коп. Постановою Полтавського апеляційного суду від 11.01.2023 рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 30 червня 2021 року скасовано, ухвалено нове рішення по суті заявлених вимог. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 12 935 грн інфляційних втрат і 5 315 грн 75 коп. - три відсотки річних, а всього 18 250, 75 грн. (а.с.23-30). Правовий аналіз положень ст.526, ст.599, ст.611, ст.625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором (договором позики), яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляе кредитора права на отримання сум, передачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі Ne 310/11534/13-ц (провадження Ne 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі N° 916/190/18 (провадження No 12-302rc18), від 08 листопада 2019 року у справі No127/15672/16-ц. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦІК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з позовних вимог, предметом спору є матеріально-правова вимога про стягнення із відповідача на користь позивача компенсації, передбаченої ч.2 ст.625 ЦК України, за період січень 2020 року по грудень 2020 року та січень 2021 року. Згідно з Рекомендаціями щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03 квітня 1997 року № 362-97р, вважається, що сума, внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 01 по 15 число відповідного місяця, інфляційна зміна розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 число місяця - інфляційна зміна розраховується з урахуванням цього місяця. Загальний відсоток інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції за відповідний період. Згідно офіційно опублікованих даних індекс інфляції за 2020 складає 105%. Сума інфляції розраховується за формулою: сума боргу х процент інфляції - сума боргу. Інфляційні втрати за період з січня 2020 року по грудень 2020 року складає: 646 750 грн. (згідно рішення суду)*105% = 32 337,50 грн. Враховуючи, що відповідач [PERSON] частково сплатив борг в січні 2021 в розмірі 170 000 грн., втратив внаслідок інфляції нараховуються на суму боргу: 646 750 грн. - 170 000 грн.= 476 750 грн. Тому, за січень 2021 інфляційні втрати склали: 476 750*101,3% (індекс інфляції за січень 2021) = 6 197,75 грн. Всього втрати від знецінення складають 38 535,25 грн. = 6 197,75 грн. + 32 337,50 грн. Сума трьох процентів річних розраховується за формулою: (сума боргу ? 3 % х кількість прострочених днів) / 365 (кількість днів у році) 3% річних за період 13 місяців (січень 2020 по січень 2021): 646 750 грн.*13 міс.*0,25%= 19 402,50 грн. З врахуванням часткового погашення боргу на суму 170 000 грн. за період з 01 січня 2021 по 13 січня 2021 (13 днів) сума процентів розраховується такимп чином: 3%/12 міс/31 днів = 0,008% (за один день). 0,008%*13 днів = 0,104%*646 700 грн. = 672,57 грн. З 13 по 31 січня 2021 (18 днів) розрахунок 3% складає: 0,008% * 18 днів* 476 750 грн. = 686,52 грн. Таким чином за січень 2021 3% складають 1 359,09 грн. = 672,57 грн. + 686,52 грн., а всього за період січень - грудень 2020 та січень 2021 = 20 761,84 грн.: 19 402,50 грн.+ 1 359,09 грн. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за Договором позики у добровільному порядку. Отже, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При пред`явленні позовної заяви до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджується платіжним дорученням (а.с.1). Так як позовні вимоги задоволені повністю, відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. Відповідно до ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved