Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини разом із батьком, третя особа - Служба у справах дітей Чернівецької міської ради. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 07.07.2007 року було за реєстровано шлюбу між сторонами. У шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . На даний час, шлюб розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11.08.2017. Після розлучення син проживав із батьком за адресою: [ADDRESS] . З 31.05.2019 [PERSON] проживав у бабусі [PERSON] у [ADDRESS] . У зв`язку з початком збройної агресії Російської Федерації проти України з 24.02.2022 [PERSON] разом з бабусею змушені були поїхати до м. Чернівці, про що отримали довідки внутрішньо переміщених осіб. [PERSON] навчається у Чернівецькому військово-спортивному ліцеї, усі фінансові витрати пов`язані з навчанням, утриманням та вихованням сина несе позивач самостійно. Після розлучення відповідач поїхала до Польщі на роботу на 3 місяці. З моменту її виїзду до сьогодні відповідач із сином не спілкується, не бере участі у його вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не укладено. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє сплачувати аліменти на свою дитину. Від першого шлюбу у відповідача є донька, якій 20 років, вона повнолітня і не потребує обов`язкового матеріального утримання батьками. Матеріально дуже складно самостійно забезпечувати дитину в достатньому об`ємі речами, що необхідні йому для нормального розвитку. Відповідач не допомагає утримувати дитину. Мати, [PERSON] , яка є здоровою та працездатною, може забезпечити сину належний рівень проживання. На підставі викладеного, просив суд стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а також визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з батьком за фактичним місцем проживання, а саме: [ADDRESS] . Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 16.03.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі № 727/1713/23 та призначено справу до розгляду. 28.03.2023 позивачем надане клопотання про долучення до матеріалів справи документів. 04.04.2023 представником третьої особи наданий лист про розгляд справи у їх відсутність. 07.04.2023 позивачем надане письмове клопотання про слухання справи у його відсутність. 10.04.2023 відповідачем надане письмове клопотання про слухання підготовчого судового засідання у її відсутінсть. 10.04.2023 ухвалою суду справу призначено до судового розгляду. 05.05.2023 позивачем надане письмове клопотання про слухання справи у його відсутність. 15.05.2023 відповідачем наданий відзив на позов. 15.05.2023 позивачем надане письмове клопотання про слухання справи у його відсутність. 25.05.2023 позивачем надано відповідь на відзив. 03.07.2023, 24.07.2023 позивачем надане письмове клопотання про слухання справи у його відсутність. 24.07.2023 представником відповідача надане письмове клопотання про слухання справи у відсутність відповідача та представника відповідача. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована відмовою відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, підтвердила доводи, викладені у відзиві, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. У відзиві посилалась на наступне. У своїй позовній заяві позивач просить визначити місце проживання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , з батьком. Проте, як вбачається з матеріалів справи, неповнолітній [PERSON] на даний час досяг 14-річного віку, тому він має право самостійно приймати рішення стосовно місця свого проживання, а суд позбавлений можливості визначати місце проживання неповнолітнього всупереч його волі. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. У статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема, особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За змістом статей 160-161 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Таким чином, у разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, слід керуватися частиною третьою статті 160 СК України та положеннями статті 29 ЦК України. Відповідно до частини третьої статті 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Вказана норма узгоджується з положеннями статті 29 ЦК України, зокрема, її частиною другою, відповідно до якої фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 січня 201 8 року у справі № 537/5 1 і 9/1 5-ц та від 28 січня 2021 року у справі № 753/6498/15-ц. Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина четверта та п`ята статті 19 СК України). Таким чином,

Outcome: partial