Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Елена Люкс Тур» Туристична Агенція» [PERSON] та просить суд cтягнути з відповідача на користь позивача суму матеріальних збитків у розмірі 11051 гривень та завдану моральну шкоду в розмірі 11051 гривень, в обґрунтування чого зазначає наступне. У листопаді 2019 року позивач звернувся до відповідача з метою придбання туристичних послуг з організації проведення відпочинку в Хорватії в липні 2020 року. Відповідач 11.11.2019 року отримала від позивача під розписку в довіреності 17181 грн. для передачі в банк на рахунок ТОВ «ТТВК» (троператор) з метою бронювання в м. Брела в період з 10.07.2020 по 24.07.2020 року номеру в готелі Bluesan Hotel Marina 3*, а 14.01.2020 року отримала - 1722 грн. з метою бронювання в м. Плитвица Село в період з 09.07.2020 по 10.07.2020 номеру в готелі Pansion Breza 3*. Вказані кошти [PERSON] повинна була передати до TOB «ТТВК» для бронювання номерів у вказаних готелях за замовленням №4178483 та №4278856. Проте, як в подальшому було з`ясовано позивачем з відповіді ТОВ «ТТВК» № 18/12/2020/юр/1 від 18.12.2020, фактично передала 11.11.2019 року - 7436 гривень та 14.01.2020 року 1206 грн., що на 10261 грн. менше, ніж позивач передав їй на виконання умов договорів на туристичне обслуговування. При цьому позивач зазначає, що у зв`язку із відмовою від туру туроператором ТОВ «ТТВК» було повернуті позивачу всі кошти, які надійшли на їх рахунки за замовленнями № [NUMBER] та № [NUMBER] , окрім 10929 грн., які привласнила відповідач. Крім того, позивач зазначає, що діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яка полягає в суттєвих емоційних стражданнях, пов`язаних з невиконанням договору про надання туристичних послуг, погрозою неприємностей з боку [PERSON] у разі подальших дзвінків з проханням повернути кошти, втратою роботи дружиною по причині епідемії, необхідністю утримання двох неповнолітніх дітей та повністю ігнорування звернень боку [PERSON] . Крім того, позивач не зміг забезпечити відпочинок своїй родині влітку 2020 року у зв`язку з тим, що всі гроші, які тривалий час збирав на відпочинок, незаконно знаходяться у відповідача. Моральні страждання позивач оцінює в розмірі 1 1051 гривень. 20 травня 2021 року ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва відкрито провадження за вказаною позовною заявою та вирішеного проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Надалі, у зв`язку із перебуванням судді Слободянюк А.В. у відрядженні та на підставі розпорядження керівника апарату суду від 18.02.2022 року № 172 здійснено повторний автоматизований розподіл справи між суддями та означена цивільна справа надійшла в провадження судді Ольшевської І.О. Відповідач про відкриття провадження у справі повідомлялась належним чином, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження та примірника позовної заяви за адресою місця реєстрації, однак конверт із вкладеним повернувся на адресу суду із відмітною про причини невручення. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 11.11.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено договір на туристичне обслуговування, відповідно до умов якого відповідач (турагент), що діє від імені і за дорученням товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» тм TUI Ukraine (туроператор), на підставі агентського договору № 4399-14 по реалізації туристичних продуктів від 03.08.2017 р., туроператор зобов`язується відповідно до бронювання турагентом, здійсненого за замовленням туриста, надати комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), надати інформаційно-консультаційні послуги, а турист зобов`язується на умовах цього договору прийняти та оплатити їх. Відповідно до листа бронювання/програма туристичного обслуговування повна вартість туру складає 3002 у.о., а передплата становить суму в розмірі 608 у.о., що складає 20 % вартості туру, здійснюється до 11.11.2019 р. Беручи до уваги вищенаведені умови, позивачем було здійснено передплату туру в розмірі 17 181 грн., а відповідачем видано довіреність, що остання вказану суму отримала для передачі в банк. 14.01.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір на туристичне обслуговування, предметом якого також було надання комплексу туристичних послуг за напрямом відпочинку в Хорватії та відповідно до листа бронювання повна вартість туру складає 155 у.о., а перший внесок у розмірі 40% складає 1722,98 грн., який позивачем був сплачений 14.01.2020 року та, відповідно, відповідачем видано довіреність, що вказану суму [PERSON] отримала для передачі у банк. У відповідь на звернення позивача ТОВ «ТТВК» (туроператор) надав відповідь про те, що за замовленнями № 4178486, № 4278856 від [PERSON] було отримано: 11.11.2019 року - 7436 грн., 14.01.2020 року - 1206 грн.; 06.02.2020 - 2665,38 грн.; 07.02.2020 р. - 3000 грн., 05.06.2020 року - 3000 грн. Тобто, за розрахунком суду ТОВ «ТТВК» отримало від позивача на виконання умов договорів на туристичне обслуговування протягом 11.11.2019 р. по 05.06.2020 р. грошову суму в розмірі 17 307,38 грн. Як зазначає позивач, у жовтні 2020 р. ТОВ «ТТВК» повернуло всі кошти, які надійшли на організацію турів за замовленням № 4178486 та № 4278856 без стягнення будь-яких штрафних санкцій та без 10929 грн., які привласнила [PERSON] . Однак, суд вважає зазначене твердження позивача суперечливим, оскільки, ТОВ «ТТВК» отримало від позивача грошові кошти у розмірі 17307,38 грн. з 18903 грн., які були надані [PERSON] для перерахування, і за твердженням самого позивача ТОВ «ТТВК» в жовтні 2020 повернуло всі кошти, надані на виконання замовлень № 4178486 та № 4278856. Тобто, матеріалами справи не підтверджено, що відповідач привласнила грошову суму в розмірі 10929 грн., на яку посилається позивач. Слід мати на увазі, що матеріали справи не містять доказів про те, що ТОВ «ТТВК» повертала позивачу будь-яку суму за замовленнями № 4178486 та № 4278856, а тому суд позбавлений можливості встановити, що порушення прав відповідача відбулось саме через неправомірні дії відповідача та в межах якої суми. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на зазначене вище, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Елена Люкс Тур» Туристична Агенція» [PERSON] про захист прав споживача, стягнення збитку та відшкодування моральної шкоди за невиконання договору про надання туристичних послуг слід відмовити у зв`язку із недоведеністю позовних вимог. Оскільки в судовому засіданні не встановлено порушення прав [PERSON] генеральним директором ТОВ «Елена Люкс Тур Туристична Агенція» [PERSON], то підстави для стягнення моральної шкоди відсутні.

Outcome: dismissed