Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

19.05.2023 позивач Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі АБ «Укргазбанк», банк) пред`явив до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення на користь позивача заборгованості, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України. Обґрунтовував позов тим, що 22.05.2006 [PERSON] уклав з Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», кредитний договір №27. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.09.2009 (справа №2-4820/09) стягнуто із [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість в сумі 44737,80 грн, з яких: 35100 грн заборгованість за основною сумою боргу; 611,07 грн нараховані відсотки; 9026,73 грн прострочена заборгованість по нарахованих відсотках; 35,01 грн пеня за порушення строків повернення кредиту та сплату процентів за користування кредитом; 250 грн втрат на інформаційно-технічне забезпечення; 447,73 грн судового збору. Зазначене рішення відповідачем фактично було виконано 06.12.2018, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження та випискою по рахункам. Тому, на підставі статті 625 ЦК України, відповідач зобов`язаний сплатити 3% річних від простроченої суми основного боргу та втрати від інфляції у загальному розмірі 9693,26 грн, згідно з доданим до позовної заяви розрахунком. Ухвалою судді від 26.05.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судовому засіданні 21.06.2023 о 14 годині 05 хвилин, яке, у зв`язку з неявкою відповідача, відкладено на 19.07.2023 на 10 год. 30 хв. У судовому засіданні представник позивача Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» Молинь Р.П. позовні вимоги підтримав у повному обсязі з викладених у позовній заяві підстав, не заперечив щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з частиною четвертою статті 223, статтею 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а представник позивача безпосередньо у судовому засіданні не заперечив проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини. 22.05.2006 між Відкритим акціонерним товариством «Укргазбанк» в особі Тернопільської філії Відкритого акціонерного товариства «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (кредитор) та [PERSON] (позичальник) був укладений кредитний договір №27, за умовами якого банк надав, а позичальник прийняв кредит в розмірі 75000 грн, суму якого позичальник зобов`язувався погасити згідно з умовами цього договору в строк з 22.05.2006 по 22.05.2009 зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 19,5%. Позичальник зобов`язувався протягом терміну дії договору повертати заборгованість по сумі кредиту не пізніше 1-го числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місцем отримання кредиту в розмірі не менше 2100 грн на місяць, а останній платіж 22.05.2009 у розмірі 2000 грн. Згідно з пунктом 5.4 кредитного договору за порушення строків повернення кредит та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,1% річних від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочи до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.09.2009 (справа №2-4820/09) задоволено позов Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» до [PERSON] , третьої особи ПП ПКФ «Експобуд ТМ», про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість в сумі 44737,80 грн, з яких: 35100 грн заборгованість за основною сумою боргу; 611,07 грн нараховані відсотки; 9026,73 грн прострочена заборгованість по нарахованих відсотках; 35,01 грн пеня за порушення строків повернення кредиту та сплату процентів за користування кредитом; 250 грн втрат на інформаційно-технічне забезпечення; 447,73 грн судового збору. Також, із змісту рішення вбачається, що при ухваленні рішення суд враховував наданий позивачем розрахунок заборгованості, виконаний станом на день розгляду справи. Зазначене рішення набрало законної сили 02.10.2009. 04.12.2018 головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Хомик Ю.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №40769079 у зв`язку з тим, що згідно з платіжних доручень: №1462 від 20.03.2018; №1339 від 15.03.2018; №56 від 07.02.2017; №654 від 06.02.2018; №661 від 07.04.2017; №868 від 10.05.2017; №1330 від 12.06.2017; №4835 від 12.12.2017; №1750 від 13.07.2017; №2139 від 15.08.2017; №3274 від 09.10.2017; №4155 від 13.11.2017; №6071 від 29.11.2018; №6072 від 29.11.2018; №6052 від 29.11.2018, борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження стягнуто та перераховано в повному обсязі. Також, з цієї постанови вбачається, що ВП №40769079 було відкрито на підставі виконавчого листа №2-4820/09, виданого 01.10.2009 Тернопільським міськрайонним судом, про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості в сумі 44737,80 грн. Вищенаведене також підтверджується випискою по особовому рахунку [PERSON] за період з 22.05.2006 по 08.05.2023. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] три відсотки річних за період з 12.03.2017 по 05.12.2018 становлять суму 2085,27 грн, а інфляційні втрати за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 12.03.2017 по 05.12.2018 становлять 7607,99 грн До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права. Відповідно до частини четвертої статті 82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 18\~ЦПК України встановлений принцип обов`язковості судових рішень, який полягає в тому, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Відповідно до статті 129-1\~Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до частини першої статті 509\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509\~ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Так,\~цивільні права\~та обов`язки\~виникають із\~дій осіб,\~що передбачені\~актами цивільного\~законодавства,\~а також\~із дій\~осіб,\~що не\~передбачені цими\~актами,\~але за\~аналогією породжують\~цивільні права\~та обов`язки. Підставами\~виникнення цивільних\~прав та\~обов`язків,\~зокрема,\~є: 1)\~договори та\~інші правочини; 2)\~створення літературних,\~художніх творів,\~винаходів та\~інших результатів\~інтелектуальної,\~творчої діяльності; 3)\~завдання майнової\~(матеріальної)\~та моральної\~шкоди іншій\~особі; 4)\~інші юридичні\~факти. Цивільні\~права та\~обов`язки\~можуть виникати\~безпосередньо з\~актів цивільного\~законодавства. У\~випадках,\~встановлених актами\~цивільного законодавства,\~цивільні права\~та обов`язки\~виникають безпосередньо\~з актів\~органів державної\~влади,\~органів влади\~Автономної Республіки\~Крим або\~органів місцевого\~самоврядування. У\~випадках,\~встановлених актами\~цивільного законодавства,\~цивільні права\~та обов`язки\~можуть виникати\~з рішення\~суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Згідно зі статтею 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 598\~ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до вимог статті 599\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Відповідно до вимог статті 625\~Цивільного кодексу\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини другої статті 625\~ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у Постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України), та в Постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, який полягав у тому, що дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11\~ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625\~ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц, правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625\~ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Відповідно до\~частини четвертої\~статті 263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відтак, зазначені висновки, викладені у вказаних постановах Великої Палати Верховного Суду, повинні бути враховані при застосуванні норм права до спірних правовідносин у даній справі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, судом установлено, що рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.09.2009 (справа №2-4820/09) відповідачем повністю було виконано лише 06.12.2018. Згідно з вимогами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач у судове засідання не з`явився та не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача. Таким чином відповідно до вимог статті 625 ЦК України позивач має право на стягнення 3% річних від простроченої суми за час прострочення та інфляційних втрат. Позивач просить стягнути 3% річних у розмірі 2085,27 грн за період з 12.03.2017 по 05.12.2018, та інфляційні втрати в розмірі 7607,99 грн за період з 12.03.2017 по 05.12.2018. Враховуючи індекс інфляції за період з 12.03.2017 по 30.09.2022 та методику розрахунку відповідних виплат, згідно з якими розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції проводиться шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості, а розрахунок 3% річних проводиться шляхом добутку суми заборгованості і кількості днів прострочення, помноженого на 3 та поділеного на 365 і на 100, судом установлено, що обчислені позивачем суми, які він просить стягнути з відповідача, не перевищують сум, які обчислені шляхом застосування зазначених методик. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання про порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення в його користь із відповідача 3% річних у розмірі 2085,27 грн та інфляційних втрат у розмірі 7607,99 грн. У зв`язку з задоволенням позову відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 2684 грн понесеного судового збору.

Outcome: approved