Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.4-6). Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вона, [PERSON] є рідною бабусею малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження дитини, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №1642, матір?ю дитини є її донька - [PERSON] , яка відповідно до свідоцтва про смерть, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 941, [INFO] , померла. Батьком дитини є [PERSON] , [INFO] , який взагалі не виконує свої батьківські обов?язки по відношенню до своєї дитини. Причини, які змусили її подати позовну заяву до суду це те, що Відповідач постійно і свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини. Відповідач веде аморальний спосіб життя, постійно вживає алкогольні напої. Після смерті матері дитина постійно проживає у її сім`ї. Відповідач навіть не хоче спілкуватись з дитиною, не кажучи про те, щоб забрати її до себе. На утримання дитини кошти не надає. Розвитком, навчанням та здоров`ям дитини не цікавиться. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, що говорить про його особисте ставлення до дитини. Таким чином він створює умови, які шкодять інтересам дитини та порушує її права. Зазначені факти, можна розцінювати як ухилення та свідомого нехтування від обов`язку виховання дитини. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 22 травня 2023 року відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначив підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 20 липня 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання позивач не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. До суду надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позов підтримує та просить задовольнити (а.с. 28). Відповідач у судове засідання не з`явився. Надіслав на адресу суду заяву, в якій вказав, що повністю визнає позов і наслідки визнання позову йому відомі (а.с. 27). Представник третьої особи в судове засідання не прибув. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує (а.с. 29). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про смерть, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 941, [INFO] , [PERSON] померла (а.с. 8 на звороті). Відповідно до акта про не проживання за місцем реєстрації від 21 квітня 2023 року, [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з березня 2014 року (а.с.9). За виконавчим листом №751/4784/17 виданий 05.09.2017 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини, однак відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментам №54745750 станом на лютий 2023 року сукупний розмір заборгованості складає 220 661,99 грн (а.с.9 на звороті). Згідно з заявою від 25 квітня 2023 року до Управління (служби) у справах дітей ЧМР [PERSON] зазначив, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав (а.с.11). Відповідно до довідки виданою «Ліцей № 15» Чернігівської міської ради від 14.04.2023 №256, дитина є учнем 8-Г класу та зазначено, що Відповідач не відвідував батьківські збори, не цікавився навчанням та поведінкою сина. Відповідач не бере участі у вихованні, навчанні та розвитку своєї дитини (а.с.12). Згідно витягу із рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради №408 від 004.07.2023 року (а.с. 30) затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 31). Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальності своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 150 СК України та статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 8 ч. 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Статтею 8 цього Закону встановлено право кожної дитини на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно із ст. 12 ч. 6 Закону України «Про охорону дитинства», батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Найкращі інтереси дитини, залежно від їх характеру та серйозності, можуть перевищувати інтереси батьків. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно п. 16, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків з незалежних від неї причин. Оцінивши надані стороною позивача докази, суд дійшов висновку, що відповідач свідомо не займається вихованням дитини, байдуже ставиться до дітей, не піклується про стан їх здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не цікавиться їх життям та здоров`ям. За вказаних вище обставин, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що передбачено ст. 150, 151, 155 Сімейного Кодексу України, а отже, на підставі ст.ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України, має бути позбавлений батьківських прав. Відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. (а.с.1). Враховуючи визнання позову відповідачем, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536,80 грн., а 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі наведеного,

Outcome: approved