Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулась до Обухівського районного суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Профіт Капітал»), третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Заявлені позовні вимоги обґрунтовувала тим, що на початку серпня 2021 року в неї було заблоковано банківську заробітну картку. При зверненні до банківської установи позивачу було повідомлено, що підставою для таких дій послугувала постанова приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко Івана Павловича. Постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 28 квітня 2021 року була винесена на виконання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем № 5880 від 20 січня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» суми заборгованості по кредитним договорі в розмірі 22 363,20 грн. Позивач зазначила, що вищезазначений виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, оскільки при його вчиненні нотаріусом не було дотримано вимог законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів та свідчать про безспірність заборгованості. 02.09.2021 ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області дану справу було передано за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області. 02.09.2021 ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області було відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову. 21.01.2022 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області дану справу було прийнято до провадження судді Дубас Т.В. 25.07.2022 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича належним чином засвідчену копію виконавчого напису № 5880 від січня 2021 року. 30 листопада 2022 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання 15.06.2023 позивач не з`явилась, звернулась в електронній формі з проханням розглядати справу без її участі. Представник відповідача, третя особа в судове засідання 15.06.2023 не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у передбачений законодавством спосіб, причини неявки суду не відомі. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву, а треті особи - на подання пояснень по суті спору. Документи, що послугували підставою для вчинення вищезазначеного виконавчого напису суду не надані. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні, між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] (Клієнт) був укладений договір № 993936 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, відповідно до п.1.1. якого товариство зобов`язувалось надати Клієнту грошові кошти в загальній сумі 7 200 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат Клієнта, а Клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис № 5880 від 20.01.2021 про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором 993936 від 21 червня 2019 року, укладеним з товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 20191104 від 04 листопада 2019 року є ТОВ «ФК «Профіт Капітал», заборгованість за Кредитним договором 993936 від 21 червня 2019 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29 листопада 2019 року по 06 січня 2021 року, сума заборгованості складає 22 363,20 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 7 200,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 15 163,20 грн. 28.04.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком Іваном Павловичем на підставі виконавчого напису № 5880 від 20.01.2021 було відкрито виконавче провадження № 65299711. Згідно ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримав необхідні первинні бухгалтерські документи щодо видачі позики та/або здійснення її часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зазначений у виконавчому написі є безспірним. Крім того, відсутні документи, які дозволяють перевірити яким чином нараховувалась заборгованість за несплаченими відсотками. Також, при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом було зазначено про стягнення заборгованості за Кредитним договором 993936 від 21.06.2019, хоча між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» був укладений договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту за ідентичним номером та датою. Згідно ст. ст. 1046 та 1054 Цивільного кодексу України договір позики та кредитний договір є різними за своєю правовою природою договорами. Тобто, при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом не правильно визначено правову природу договору, що слугував підставою для виконавчого напису. Більш того, в виконавчому написі зазначено про правонаступництво ТОВ «ФК «Профіт Капітал» після товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 20191104 від 04 листопада 2019 року, проте матеріали справи не містять доказів, що таке правонаступництво відбулось саме щодо боргових правовідносин з позивачем. Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спір про право, який ґрунтується на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, розглядається судом за позовом боржника до стягувача. За змістом статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення в справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005). Таким чином особа має право пред`явити до суду таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Враховуючи викладене, зважаючи на допущені порушення Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем за № 5880 від 20.01.2021, таким, що не підлягає виконанню, з метою ефективного захисту порушеного права позивача. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 15,18 Цивільного кодексу України, ст. ст. 34, 87, 89 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5 ,

Outcome: approved