Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про встановлення режиму окремого проживання подружжя. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.06.2021 року між [PERSON] та [PERSON] (укладено шлюб, який був зареєстрований Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 309. У шлюбі в них народився син - [PERSON] , [INFO] . Зазаначає, що стосунки між Позивачем та Відповідачем поступово почали погіршуватися, що в результаті призвело до припинення спільного сумісного проживання. Спільне життя з Відповідачем не склалося, тому що у них з Відповідачем різні погляди на сімейне життя та обов`язки. На підставі чого в сім`ї відбувалися конфлікти, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Спільне життя у сторін не склалося в першу чергу з причин несумісності поглядів та характерів, досить часто виникали сварки з різних побутових та інших причин. Згодом Позивач почав відчувати, що їх сімейні стосунки стають все більше холодними, не дружніми. Фактично сім`я припинила своє існування з вересня 2021 року, у зв`язку з чим сторони перестали вести спільне господарство та проживати разом, кожен має власне життя. У зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, в сім`ї немає взаємопорузуміння, через що постійно виникають сварки. На даний час Позивач з Відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сімейні стосунки між ними припинені. У зв`язку з вищевикладеним Позивач просить суд встановити режим окремого проживання подружжя. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи наявне клопотання представника позивача, в якому просила розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника, позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача заперечував щодо задоволення позову, надав пояснення, що з липня 2022 року подружжя проживає окремо, [PERSON] проживає на території Королівства Данії. Вважає, що даний позов носить формальний характер та поданий для вирішення майнових питать. Повідомив, що між подружжям виник конфлікт на території Королівства Данії, внаслідок чого було відкрито кримінальне провадження стосовно вчинення насильства, але поки рішення по даному кримінальному провадженню не винесено. Зазначив, що позивач залишив дружину з дитиною за кордоном, а сам повернувся в Україну, забравши при цьому всі грошові заощадження. Також Ірпінським міським судом Київської області було видано рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, позивач аліменти не сплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованність, що свідчить про ухилення позивачем від виконання своїх батьківських обов`язків. Крім того зазначив, що у провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебувають справи щодо розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дружину та зменшення розміру аліментів. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.06.2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який був зареєстрований Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 309, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 29.09.2022 року. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання, виданої виконавчим комітетом Ірпінської міської ради, №101 від 11.01.2022 року, [PERSON] зареєстрована з 23.10.2020 року за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні судом встановлено, що сторони разом не проживають з липня 2022 року. [PERSON] проживає на території Королівства Данії. Також у провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та справа а позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 119 Сімейного кодексу України подружжя або один з них вправі звернутися до суду із заявою про встановлення режиму окремого проживання. За заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи не бажання когось із них проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя. Положення статті 120 Сімейного кодексу України передбачено, що встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов`язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов`язків, які встановлені шлюбним договором. У разі встановлення режиму окремого проживання майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка. У відповідності з роз`ясненнями, що містяться у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні положень статей 119, 120 Сімейного кодексу України судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди. Вирішуючи заяву в порядку статті 119 Сімейного кодексу України, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань. Аналізуючи зміст диспозиції статті 119 Сімейного кодексу України, суд вважає, що для встановлення подружжю режиму окремого проживання необхідна наявність двох умов: неможливість або небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно і припинення сімейних відносин між подружжям. Встановлення режиму окремого проживання не суперечить Конституції України, чинному сімейному законодавству, не порушує права подружжя. Дружина, чоловік мають право вибору місця проживання і в результаті можуть жити окремо без встановлення режиму окремого проживання. Однак у цьому разі не зупиняється дія презумпції права спільної сумісної власності та презумпції батьківства, а отже, у конфліктних ситуаціях може виникнути потреба судового захисту прав одного з подружжя. Встановлення режиму окремого проживання може відповідати інтересам одного з подружжя, який, не бажає продовжувати спільне життя. Встановлення режиму окремого проживання подружжя не припиняє їх батьківських прав та обов`язків. За таких обставин, ураховуючи, що стоони проживають окремо і сімейні відносини подружжя припинені, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про встановлення режиму окремого проживання подружжя. Відповідно до частини 2 статті 119 Сімейного кодексу України режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

Outcome: approved