Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 03 жовтня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Андрушівського районного управління юстиції Житомирської області, за актовим записом № 55. Від шлюбу мають повнолітнього сина та двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем більше року не проживає однією сім`єю, не підтримує подружні стосунки, не веде спільного господарства, та має різні погляди на життя та побут. Сімейні відносини почали поступово погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до їх остаточного припинення. Між ними часто виникають конфлікти та сварки, відсутні прояви любові та поваги один до одного, вони стали чужими людьми та не мають наміру зберігати шлюб. Ураховуючи викладене позивачка просить суд задовольнити позов та розірвати шлюб без надання часу на примирення. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Позивачка у судове засідання не з`явилась, у позовній заяві зазначила, що розгляд справи просить проводити у її відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи в порядку ст.ст.128-131 ЦПК України повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву не подавав. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 жовтня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Андрушівського районного управління юстиції Житомирської області, за актовим записом № 55, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). З копій свідоцтв про народження вбачається, що від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають повнолітнього сина (а.с. 6) та двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7,8). Відповідачем не оспорюється, що вони більше року не проживають однією сім`єю, не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, та мають різні погляди на життя та побут. Сімейні відносини почали поступово погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до їх остаточного припинення. Між ними часто виникають конфлікти та сварки, відсутні прояви любові та поваги один до одного, вони стали чужими людьми та не мають наміру зберігати шлюб. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та інтересам їх дітей, що має істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно - сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд, вважає встановленим, що збереження сім`ї і поновлення шлюбних відносин неможливе та суперечитиме інтересам сторін, розірвання шлюбу відповідає їх дійсній волі. Ураховуючи викладене суд задовольняє позов та розриває вказаний шлюб. Відповідно до ст.113 СК України, позивачці після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається - " [PERSON] ".

Outcome: approved