Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

До печерського районного суду м. Києва звернувся позивач з вимогами до [PERSON] , треті особи: КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду печерського району м. Києва», Департамент комунальної власності м. Києва про витребування майна з володіння. В обґрунтування позову зазначалось, що Житловий будинок [ADDRESS] з нежитловими приміщеннями відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 № 1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» із змінами (пункт 48 «Житлове господарство»), як майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, переданий до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації. Даний будинок, на підставі розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.09.2013 № 509 «Про перезакріплення майна, що перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації», перебуває на балансовому утриманні комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» та знаходиться на обслуговуванні в житлово-експлуатаційній дільниці «Печерська брама». 3 інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна (далі - Державний реєстр) від 12.06.2020 позивач дізнався, що нежитлове приміщення загальною площею 49,3 кв. м в будинку [ADDRESS] перебуває в приватній власності громадянина [PERSON] на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, електронних торгів, виданого 06.06.2018, серія та номер 893,видавник: [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. 3 вищезазначеної довідки зрозуміло, що нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] раніше перебувало в іпотеці. Печерська районна в місті Києві державна адміністрація звернулася з листом від 13.10.2017 №105/01-2471/B-10 до Департаменту комунальної власності м. Києва щодо надання інформації стосовно видачі свідоцтва про право власності: серія та номер 761-К2 (АКЕ 125427), видане 23.03.2005 на ім?я [PERSON] на нежитлові приміщення площею 49, 3 кв. м за адресою: [ADDRESS] . Листом від 21.11.2017 №062/02/08-11183 Департамент комунальної власності м. Києва повідомив, що Департамент, який є правонаступником Головного управління комунальної власності міста Києва, свідоцтво про право власності за вищевказаними реквізитами не видавав. Відповідно до листа Київської місцевої прокуратури №6 від 09.09.2019№ 48-256 вих-19 місцевою прокуратурою зазначається, що ведеться процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 42017101060000140 від 10.07.2017 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 с. 190 КК України. Під час судового слідства встановлено, що невстановлені особи шахрайським шляхом з використанням підроблених документів заволоділи, зокрема приміщенням: група приміщень загальною площею 49,3 м. за адресою [ADDRESS] (згідно плану БТІ літера «А»), місто Київ. Отже, враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що приміщення площею 49, 3 м в будинку [ADDRESS] вибуло із володіння Київської міської ради та Печерської райдержадміністрації, як органу, якому вищезазначене майно передане до сфери управління, незаконно та без відповідної на то волі. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд витребувати вказане нежитлове приміщення з володіння [PERSON] . Ухвалою суду від 01.07.2020 у справі за вказаним позовом було відкрито провадження за правилами (загального) позовного провадження. 31.08.2020 позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони відчуження та накладення арешту на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 49,3 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що на даний час належить на праві власності [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ; паспорт [NUMBER] , виданий 01.06.2004 Печерський РУ ГУ МВС України у м. Києві; [INFO] ; місце реєстрації: [ADDRESS] ). Ухвалою суду від 15.09.2020 задоволено заяву Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про забезпечення позовної заяви. 08.11.2021 від відповідача через канцелярію суду надійшов по справі відзив. В якому відповідач з позовом не погоджувався, просив відмовити, в обґрунтування зазначив, що вказане приміщення було придбано відповідачем на прилюдних торгах, що проводились ДП «Сетам» Міністерства юстиції України на підставі порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції №2831/5 від 29.09.2016 з реалізації предмету іпотеки. Прилюдні торги проводились при примусовому виконанні виконавчого провадження №55452594 з примусового виконання виконавчого напису №1548 від 12.12.2017 виданим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Пінчук Н.Г. про стягнення з [PERSON] [ADDRESS] на користь [PERSON] заборгованості в розмірі 101000,00 грн. Згідно Акту про реалізацію предмета іпотеки від 14.05.2018 року вбачається, що Боржник - [PERSON] (адреса: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ), має право власності на нежитлове приміщення, будівля (Літера «А»), загальною площею 49,3 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] на підставі іпотечний договір, серія та номер: 912, виданий 12.07.2017, видавник: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 20.04.2004, видавник: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об?єкти нерухомого майна; лист повідомлення про повернення коштів, серія та номер: б/н, виданий 28.08.2017, видавник [PERSON] . Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.10.2017 року приватний нотаріус Пінчук Наталія Григорівна, Чернігівський міський нотаріальний округ, Чернігівська область, реєстраційний номер 1193741780000, номер запису про право власності 22950419 (Акт про реалізацію предмета іпотеки від 14.05.2018 року додається). Згідно ч. 1 ст. 388 ЦК України, на яку посилається позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідач зазначає, що з матеріалів цивільної справи вбачається, що нежитлове приміщення було придбано відповідачем на прилюдних торгах при примусовому виконанні виконавчого провадження №55452594 Качурою Володимиром Володимировичем - старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, а не за відплатним договором. Таким чином, відповідач вважає, що нежитлове приміщення (літера А), загальною площею 49,3 кв. м., за адресою: [ADDRESS] на підставі ч. 2 ст. 388 ЦК України не може бути витребуване у відповідача, тому, що воно було придбане не на підставі відплатного договору, а в рамках виконавчого провадження, згідно Закону України «Про виконавче провадження». В судовому засіданні, що відбулося 21.01.2022 протокольною ухвалою суду було до участі у справі, в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ДП «Сетам» та приватного нотаріуса Пінчук Н.Г. 14.02.2022 через канцелярію суду від представника позивача надійшли пояснення по справі, в яких зазначалось наступне. Представник позивача зазначив, що відповідач в своєму відзиві на позов, в якому останній в якості аргументів, на користь свого захисту, посилається на: ч. 2 ст. 388 Цивільного кодексу України, яка говорить про те, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень; ст. 8 Цивільного кодексу України «Аналогія», та зазначає, що на підставі ч. 2 ст. 388 ЦК України спірне майно не може бути витребуване у відповідача, бо придбане на підставі виконавчого провадження. Виходячи із матеріалів справи, і відповідач також це зазначає, реалізація спірного приміщення за адресою: [ADDRESS] , площею 49,3 м (сьогодні [ADDRESS]) відбулося на підставі виконавчого напису нотаріуса № 1548, а не на підставі судового рішення. Отже, в даному випадку, представник позивача вважає, що ч. 2 ст. ст. 388 ЦК України не може застосовуватись у цьому спорі, оскільки спірне приміщення було придбане не у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Посилання відповідача на те, що спірне приміщення було придбане в рамках виконавчого провадження згідно Закону України «Про виконавче провадження», тобто так само, як і для виконання судових рішень, а тому потрібно застосовувати аналогію, є незрозумілим та алогічним. 31.03.2023 через канцелярію суду від представника третьої особи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» надійшли пояснення по справі, я в яких представник розповів про наступні обставини. Представник третьої особи повідомив, що гуртожиток за адресою: [ADDRESS] з вбудованими нежитловими приміщеннями згідно з розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.09.2012 №1605 «Про безоплатне прийняття відомчого житлового фонду, службового житла, зовнішніх інженерних мереж ПАТ «ХК «Київміськбуд» до комунальної власності територіальної громади міста Києва» передано в комунальну власність та передано до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації. Відповідно до пункту 15 рішення Київської міської ради від 09.10.2014 № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» комунальне підприємство Печерського району м. Києва «Дирекція з управління нежитловим фондом Печерського району м. Києва» перейменоване в комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» та його віднесено до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації. На момент передачі означеного гуртожитку нежитлові приміщення підвального поверху з №1 по №4 групи приміщень № 7 площею 49,3 кв. м рахувалось як вільне. 12.11.2014 було проведено конкурс на право оренди майна територіальної громади міста Києва. Відповідно до розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 24.11.2014 №605 «Про затвердження протоколу №2 засідання постійно діючої конкурсної комісії Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 12.11.2014 та затвердження переможця конкурсу» переможцем конкурсу на право оренди нежитлового приміщення підвального поверху площею 49.3 кв. м в будинку [ADDRESS] визначено ТОВ «Золотий Остап». 3 огляду на що було підготовлено проект договору оренди та передано орендарю, ТОВ «Золотий Остап», на підпис, проте договір не підписано. нарахування орендної плати не проводились. Зазначене приміщення рахувалось як вільне, використовувалось для власних потреб структурного підрозділу КП «Керуюча компанія» - житлово-експлуатаційної дільниці «Печерська брама», з 01.04.2017 рахувалось як вільне. 23.06.2017 при обстеженні приміщення працівниками КП «Керуюча компанія» було виявлено, що дане приміщення захоплено невідомими особами. 23.06.2017 та 03.07.2017 подано заяви до правоохоронних органів, вказане приміщення опечатано КП «Керуюча компанія». 24.01.2020 представниками КП «Керуюча компанія» проведено обстеження нежитлового приміщення підвального поверху з №1 по №4 групи приміщень №7 площею 49.3 кв. м, про що складено відповідний акт. Встановлено, що приміщення використовується як стадія краси (OUEEN beaute studio) для надання послуг з нарощування вій, фарбування брів, манікюру та педикюру (зі слів працівниці). В куточку споживача розміщений витяг з реєстру платників єдиного податку, в якому вказано найменування суб`єкту господарювання [PERSON] . 23.03.2023 було повторно проведено обстеження спірного нежитлового приміщення та встановлено, що в приміщенні знаходилось ТОВ «Торговий Дім Експловелд Б», яке є офіційним дилером ООО «Опытный завод сварочного оборудования института электросварки имени [PERSON] » на території України, про що свідчить сертифікат, розміщений на стіні приміщення. Вищевикладене свідчить про те, що [PERSON] не є добросовісним набувачем спірного майна. Ухвалою суду від 15.05.2023 у справі за вказаним позовом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 01.07.2023 через канцелярію суду від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких відповідач зазначив наступне. Відповідач зазначив, що торги проводив ДІ «СЕТАМ» Міністерства юстиції України. На момент проведення торгів Іпотечний договір серія та номер: 912, виданий 12.07.2017, та іпотечній договір серія та номер: 1353, виданий 26.10.2017 (згідно інформації з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності - наявна в матеріалах цивільної справи) укладені відповідно до ст.ст. 11, 203, 209, 210 ЦК Українй є законними та судом недійсними не визнані, отже, є чинними. При вирішенні даної справи суду необхідно встановлювати такі факти: чи мало місце порушення Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 та інших норм при проведенні прилюдних торгів, чи вплинули ці порушення на результати торгів. Таким чином, відповідач вважає, що до предмета доказування в даній справі належить дотримання порядку проведення прилюдних торгів, встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2831/5, а саме: правил які визначають процедуру підготовки, проведення електронних торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час та місце проведення електронних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо), правил, які регулюють сам порядок проведення електронних торгів, правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів. Застосовуючи до спірних правовідносин положення ст. 388 ЦПІК України, відповідач вважає, що необхідно звернути увагу на положення ч.2 ст. 388 ЦК України, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Разом з тим, у своїх додаткових поясненнях відповідач просив суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримував в повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити. Представник третьої особи Департаменту комунальної власності м. Києва позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Треті особи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Артеменко Н.Г. в судове засідання не з`явились, подавались до суду заяви про розгляд справи без участі третіх осіб. Представник третьої особи Державне підприємство «Сетам», Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судовим розглядом встановлено, що Житловий будинок [ADDRESS] з нежитловими приміщеннями відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 № 1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» із змінами (пункт 48 «Житлове господарство»), як майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, переданий до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації. Даний будинок, на підставі розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.09.2013 № 509 «Про перезакріплення майна, що перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації», перебуває на балансовому утриманні комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» та знаходиться на обслуговуванні в житлово-експлуатаційній дільниці «Печерська брама». 3 інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (далі - Державний реєстр) від 12.06.2020 вбачається, що нежитлове приміщення загальною площею 49,3 кв. м в будинку [ADDRESS] перебуває в приватній власності громадянина [PERSON] на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, електронних торгів, виданого 06.06.2018, серія та номер 893,видавник: [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. 3 вищезазначеної довідки зрозуміло, що нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] раніше перебувало в іпотеці. Печерська районна в місті Києві державна адміністрація звернулася з листом від 13.10.2017 №105/01-2471/B-10 до Департаменту комунальної власності м. Києва щодо надання інформації стосовно видачі свідоцтва про право власності: серія та номер 761-К2 (АКЕ 125427), видане 23.03.2005 на ім?я [PERSON] на нежитлові приміщення площею 49, 3 кв. м за адресою: [ADDRESS] . Листом від 21.11.2017 №062/02/08-11183 Департамент комунальної власності м. Києва повідомив, що Департамент, який є правонаступником Головного управління комунальної власності міста Києва, свідоцтво про право власності за вищевказаними реквізитами не видавав. Відповідно до листа Київської місцевої прокуратури №6 від 09.09.2019№ 48-256 вих-19 місцевою прокуратурою зазначається, що ведеться процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 42017101060000140 від 10.07.2017 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 с. 190 КК України. Під час судового слідства встановлено, що невстановлені особи шахрайським шляхом з використанням підроблених документів заволоділи, зокрема приміщенням: група приміщень загальною площею 49,3 м. за адресою [ADDRESS] . Також, в ході судового розгляду, суду стали відомі такі обставини. На момент передачі означеного гуртожитку нежитлові приміщення підвального поверху з № 1 по № 4 групи приміщень № 7 площею 49,3 кв. м рахувалось як вільне. 12.11.2014 було проведено конкурс на право оренди майна територіальної громади міста Києва. Відповідно до розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 24.11.2014 №605 «Про затвердження протоколу №2 засідання постійно діючої конкурсної комісії Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 12.11.2014 та затвердження переможця конкурсу» переможцем конкурсу на право оренди нежитлового приміщення підвального поверху площею 49.3 кв. м в будинку [ADDRESS] визначено ТОВ «Золотий Остап». 3 огляду на що було підготовлено проект договору оренди та передано орендарю, ТОВ «Золотий Остап», на підпис, проте договір не підписано. нарахування орендної плати не проводились. Зазначене приміщення рахувалось як вільне, використовувалось для власних потреб структурного підрозділу КП «Керуюча компанія» - житлово-експлуатаційної дільниці «Печерська брама», з 01.04.2017 рахувалось як вільне. 23.06.2017 при обстеженні приміщення працівниками КП «Керуюча компанія» було виявлено, що дане приміщення захоплено невідомими особами. 23.06.2017 та 03.07.2017 подано заяви до правоохоронних органів, вказане приміщення опечатано КП «Керуюча компанія». 24.01.2020 представниками КП «Керуюча компанія» проведено обстеження нежитлового приміщення підвального поверху з №1 по №4 групи приміщень №7 площею 49.3 кв. м, про що складено відповідний акт та було встановлено, що приміщення використовується як стадія краси (OUEEN beaute studio) для надання послуг з нарощування вій, фарбування брів, манікюру та педикюру (зі слів працівниці). В куточку споживача був розміщений витяг з реєстру платників єдиного податку, в якому вказано найменування суб`єкту господарювання [PERSON] . 23.03.2023 було повторно проведено обстеження спірного нежитлового приміщення та встановлено, що в приміщенні знаходилось ТОВ «Торговий Дім Експловелд Б», яке є офіційним дилером ООО «Опытный завод сварочного оборудования института электросварки имени [PERSON] » на території України, про що свідчить сертифікат, розміщений на стіні приміщення. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що приміщення площею 49, 3 м в будинку [ADDRESS] вибуло із володіння Київської міської ради та Печерської райдержадміністрації, як органу, якому вищезазначене майно передане до сфери управління, незаконно та без відповідної на то волі. Добросовісність набуття в розумінні ст. 388 ЦК України полягає в тому, шо майно продавалось не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права його відчужувати. Недобросовісний набувач, навпаки, на момент здійснення угоди про відчуження спірного майна знав або міг знати, що річ відчужується особою, якій вона не належить і який на її відчуження не має права. Від недобросовісного набувача майно може бути витребувано в будь-якому випадку. Від добросовісного лише у випадках передбачених ст. 388 Цивільного кодексу України. Вищевикладене свідчить про те, що [PERSON] не є добросовісним набувачем спірного майна. Відповідно до статей 386, 387 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч. 3 ст. 388 Цивільного кодексу України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. У постанові від 16.06.2020 у справі №372/266/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила про те, що власник має право витребувати своє майно від особи. яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 Цивільного кодексу України). Можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором - також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння. Коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним (частини перша - третя статті 388 Цивільного кодексу України). Право власності на нерухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Тому не є ефективним способом захисту права власника для мети витребування ним його майна з чужого незаконного володіння оспорювання не тільки рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, але й договорів, інших правочинів щодо спірного майна та документів, що посвідчують відповідне право (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16, постанова Верховного Суду України від 25.062014 у справі №6-67цс14). Оскільки, відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №2 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин. пов`язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 Цивільного кодексу України. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 Цивільного кодексу України. Згідно з п. 22 вищезазначеної Постанови, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 Цивільного кодексу України). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 Цивільного кодексу України. У зв`язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 Цивільного кодексу України звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. Разом з тим, суд ставиться критично до пояснень відповідача, в яких відповідач, в якості аргументів посилається на: ч. 2 ст. 388 Цивільного кодексу України, яка говорить про те, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень; ст. 8 Цивільного кодексу України «Аналогія», та зазначає, що на підставі ч. 2 ст. 388 ЦК України спірне майно не може бути витребуване у відповідача, бо придбане на підставі виконавчого провадження. Суд не погоджується з наведеним, та вважає, що дані правовідносини врегульовані законодавством, а тому підстав для застосування статті 8 ЦК України стосовно аналогії закону немає. Згідно ч. 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку» законодавець передбачає реалізацію предмета іпотеки, на який звертається стягнення, двома способами - за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, який проводиться ..., шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Виходячи із матеріалів справи, і відповідач також це зазначає, реалізація спірного приміщення за адресою: [ADDRESS] , площею 49,3 м (сьогодні [ADDRESS]) відбулося на підставі виконавчого напису нотаріуса № 1548, а не на підставі судового рішення. Отже, в даному випадку, ч. 2 ст. ст. 388 ЦК України не може застосовуватись у цьому спорі, оскільки спірне приміщення було придбане не у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Посилання відповідача на те, що спірне приміщення було придбане в рамках виконавчого провадження згідно Закону України «Про виконавче провадження», тобто так само, як і для виконання судових рішень, а тому потрібно застосовувати аналогію, є незрозумілим. Щодо застосування строків позовної давності, суд повідомляє наступне. Також суд оцінює критично вимогу представника відповідача у відзиві, щодо застосування строків позовної давності, виходячи з наступного. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Як встановлено судовим розглядом, з доказів, доданих як додатків до позову (Інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.09.2017; Лист Департаменту комунальної власності м. Києва від 21.11.2017 №062/02/08-11183) доводять той факт, що позивачем подано позов до Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2020, в межах позовної давності, тобто в межах трьох років. Відповідно до ст. 1Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою. Згідно абз. 1 ст. 14 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації здійснюють повноваження місцевого самоврядування, делеговані їм відповідними радами. Київська міська державна адміністрація входить до системи органів місцевого самоврядування. Печерська районна в місті Києві державна адміністрація є підпорядкованою Київській міській державній адміністрації, а комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» віднесено до сфери її управління. Відповідно до п. 4.16 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 10.12.2010 №1112 «Про питання організації управління районами у місті Києві» здійснюючи управління об`єктами, зазначеними у пункті 1 цього розпорядження, районні в місті Києві державні адміністрації, до складу яких входить Печерська районна в місті Києві державна адміністрація (позивач у справі), забезпечують захист майнових та немайнових прав територіальної громади м. Києва відносно майна, переданого до їх сфери управління. Департамент комунальної власності м. Києва, який є правонаступником Головного управління комунальної власності м. Києва, повідомив, що свідоцтво про право власності від 23.03.2005 серія та номер: 761-К2 (АКЕ 125427), на ім`я [PERSON] , від якого було набуто право власності не видавалось, приватизація вищевказаного нежитлового приміщення Департаментом не здійснювалась. З огляду на викладене, вбачається, що нежитлові приміщення групи приміщень №7 площею 49,3 кв. м, у житловому будинку (гуртожитку) [ADDRESS] , вибули із володіння Київської міської ради та Печерської райдержадміністрації, як органу, якому вищезазначене майно передане до сфери управління, незаконно та без відповідної на те волі. З врахуванням зазначеного, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 2100,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved