Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

Позивач звернулася до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. Позов мотивовано тим, що [INFO] помер [PERSON] , про що було зроблено відповідний актовий запис № 179 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області. За життя від імені [PERSON] було посвідчено заповіт 07.05.2003 року приватним нотаріусом Лохвицького районного нотаріального округу за реєстром № 975 на 1/2 частку житлового будинку в [ADDRESS] на користь [PERSON] . 18.04.2008 року державним нотаріусом Першої лохвицької державної нотаріальної контори було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку житлового будинку в [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за законом четвертої черги, так як прожила більше п"яти років однією сім"єю із спадкодавцем [PERSON] до дня його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) на території Ісковецької сільської ради. Постановою Першої лохвицької державної нотаріальної контори від 15.06.2023 року відмовлено позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки неможливо встановити чергу спадкування (факт проживання однією сім"єю) та відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд винести рішення, яким встановити факт проживання [PERSON] з [PERSON] , який помер [INFO] , з вересня 2001 року до часу відкриття спадщини, визнати в порядку спадкування за законом за позивачем право власності на земельну ділянку. В судове засідання позивач не з"явилася, подавши заяву, в якій підтримує позов та просить справу розглядати без її участі. Відповідач, Сенчанська сільська рада Миргородського району Полтавської області, на розгляд справи не з"явилася, надавши клопотання, в якій просить розглянути справу без участі її представника, не заперечує щодо задоволення позову. Третя особа: Перша лохвицька державна нотаріальна контора, на розгляд справи не направила свого представника, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, не заперечує щодо задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що було зроблено відповідний актовий запис № 179 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області. За життя від імені [PERSON] було посвідчено заповіт 07.05.2003 року приватним нотаріусом Лохвицького районного нотаріального округу за реєстром № 975 на 1/2 частку житлового будинку в [ADDRESS] на користь [PERSON] . 18.04.2008 року державним нотаріусом Першої лохвицької державної нотаріальної контори було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку житлового будинку в [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за законом четвертої черги, так як прожила більше п"яти років однією сім"єю із спадкодавцем [PERSON] до дня його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) на території Ісковецької сільської ради. Постановою Першої лохвицької державної нотаріальної контори від 15.06.2023 року відмовлено позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки неможливо встановити чергу спадкування (факт проживання однією сім"єю) та відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Відповідно до відповіді Відділу № 2 управління надання адміністративних послуг ГУД в Полтавській області № 2998/15-21 від 21.06.2023 року, відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися Лохвицькою райдержадміністрацією на території Ісковецької сільської ради Лохвицького району на ім"я [PERSON] зареєстровано за № 1183 від 10.08.2000 року Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 816217 розміром 3,34 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості) на підставі розпорядження Лохвицької райдержадміністрації від 26.05.2000 року за № 218. Станом на 15.03.2017 року земельна ділянка сформована та їй присвоєно кадастровий номер 5322682800:00:004:0192. Відповідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту спільного проживання однією сім"єю із спадкодавцем необхідно заявнику для оформлення спадщини. Як пояснила заявник в заяві, вона та [PERSON] з вересня 2001 року фактично проживали разом до його смерті, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно харчувалися, спільно сплачували комунальні послуги, разом здійснювали витрати на утримання будинку та його ремонт. Так, письмовими поясненнями свідок [PERSON] , яка попереджена про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 КК України, пояснила, що є сусідкою [PERSON] і дійсно позивач проживала з [PERSON] , який помер [INFO] . Проживали однією сім"єю з вересня 2001 року по день смерті [PERSON] . Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право,є сертифікат про право на земельну частку (пай). Пунктом 23 вказаної Постанови закріплено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ст. 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з цим при розгляді спору між сторонами суд вважає, що заслуговують на увагу слідуючі норми законодавства. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім"єю не менш п"яти років до часу відкриття спадщини. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. З огляду на вказані норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, так як не порушують чиї-небуть права чи інтереси.

Outcome: approved