Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

У серпні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог, просила позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та стягувати із кожного відповідача на її користь аліменти на їхню дочку в розмірі по частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є біологічними батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Із дворічного віку дитина перебуває на її (позивача) утриманні та вихованні, яка є рідною тіткою неповнолітньої [PERSON] . Матір дівчинки [PERSON] веде аморальний спосіб життя, не приймає участі у вихованні дочки, не утримує її, перешкоджає в отриманні дитиною необхідних документів. Батько дитини [PERSON] не проживає разом із дочкою, не приймає участі в її вихованні, психологічному та духовному розвитку, має нову родину. Зазначені вище факти можна розцінювати як ухилення батьків від виховання дитини, свідоме нехтування ними своїми батьківськими обов`язками. Згідно із ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, тому відповідачі повинні сплачувати аліменти на дитину. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Осадча К.О. у судове засідання не з`явилися, остання подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за їхньої відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд вона не повідомила, відзив на позов до суду не подавала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов визнає повністю, оскільки у нього є інша родина, він не має можливості належним чином виконувати свої батьківські обов`язки відносно своєї дочки [PERSON] , [INFO] . Третя особа Орган опіки та піклування Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника, при вирішенні справи покладався на суд. Також надав суду висновок про доцільність позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їхньої дочки [PERSON] , [INFO] , оскільки батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] у місті Носівка Носівського району Чернігівської області, про що 17 березня 2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Носівського районного управління юстиції Чернігівської області зроблено відповідний актовий запис за № 42. Її матір`ю є [PERSON] , батьком - [PERSON] , відповідачі у справі. Із акту обстеження умов проживання від 19 липня 2022 року № 668, складеного виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, вбачається що за адресою: [ADDRESS] , знаходиться одноповерховий будинок, який складається з двох кімнат. За цією адресою проживають [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Дитина має окрему кімнату, облаштовану усім необхідним для навчання і розвитку. Вихованням неповнолітньої племінниці [PERSON] займається її тітка [PERSON] , відносини в сім`ї дружелюбні. Мати дитини [PERSON] із сім`єю не проживає з 2010 року, вихованням дитини не займається, батько дитини [PERSON] із дитиною теж не проживає, вихованням своєї дочки не займається. У довідці-характеристиці від 19 липня 2022 року № 667, виданої виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , за час проживання в селі Світильня до виконавчого комітету заяв чи скарг на неї не надходило, вона активно приймає участь у житті села. Відповідно до довідки Світильнянського старостинського округу виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області матір неповнолітньої дитини [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою у буд. [ADDRESS] , за час проживання в селі Світильня зарекомендувала себе з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, веде антигромадський спосіб життя, офіційно не працює. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч. 1 ст. 77, ч. 1 ст. 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У ч. 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 150, ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У ст. 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. 22 листопада 2022 року виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області прийнято рішення за № 309 про надання висновку до суду про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їхньої дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 22 листопада 2022 року № 309 про доцільність позбавлення батьківських прав, неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , з дворічного віку проживає зі своєю тіткою [PERSON] без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . На засіданні комісії неповнолітня дитина [PERSON] повідомила про те, що вона хоче, щоб її батьків позбавили батьківських прав, оскільки вони з нею не проживають, її розвитком та вихованням не займаються. Вона проживає разом із тіткою [PERSON] , з якою у них склалися дружні та довірливі відносини. Присутній на засіданні комісії батько дитини [PERSON] пояснив, що вихованням дочки він не займається, разом із нею не проживає, має нову родину. Не заперечував, щоб його позбавили батьківських прав відносно дочки [PERSON] . Матір дитини [PERSON] на засідання комісії не з`явилася, про день, час та місце його проведення повідомлялася належним чином. [PERSON] та [PERSON] нехтують виконанням своїх батьківських обов`язків, вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток їхньої дочки, навчання та підготовку дитини до самостійного життя, не забезпечують дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням. Враховуючи викладене, з метою захисту прав та інтересів дитини Орган опіки та піклування Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідачів [PERSON] та [PERSON] відносно їхньої неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , тривалий час ухиляються, відповідач [PERSON] позов визнав, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] у частині позбавлення відповідачів батьківських прав стосовно їхньої дочки [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Згідно із ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За змістом ч. 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Позивач [PERSON] також заявила вимогу про стягнення на її користь із відповідачів [PERSON] та [PERSON] аліменти на їхню дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі по частки з усіх видів їхнього заробітку (доходу), із кожного, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи наведене вище, вимоги ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України,суд вважає, що позов [PERSON] у частині стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] аліментів на їхню неповнолітню дочку [PERSON] у розмірі по частки з усіх видів їхнього заробітку (доходу), із кожного, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття теж підлягає задоволенню. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 992 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved