Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

24 травня 2023 року адвокат Лукавський І.А., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, у якому просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] (загальна площа 70,1 кв. м, житлова площа 29,7 кв. м., до складу якого входять: житловий будинок - «А», тамбур - «а», ганок - «а1», прибудова нежитлова - «а2», сарай - «Б», сарай - «б», огорожа «1-3»). В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [INFO] в с. Жабокрич Крижопільського (на даний час Тульчинського) району Вінницької області померла мати позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої серед іншого увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач, як єдиний спадкоємець за заповітом, у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті матері та оформив спадкові права на частину спадкового майна. Спірне будинковолодіння є майном колгоспного двору, головою та єдиним членом якого станом на 15 квітня 1991 року була мати позивача - [PERSON] . У зв`язку з тим, що право власності на житловий будинок по [ADDRESS] за спадкодавцем не зареєстровано, правовстановлюючі документи відсутні, позивач не може оформити спадкові права на вищезазначене майно. 25 травня 2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Протокольною ухвалою суду від 12 липня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Лукавський І.А. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача - адвокат Панасюк В.Б. при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Заслухавши представників сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 549 цього Кодексу, спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] в с. Жабокрич Крижопільського (на даний час Тульчинського) району Вінницької області померла [PERSON] , яка була матір`ю позивача [PERSON] . За життя вона склала заповіт, посвідчений 24 квітня 1996 року секретарем виконкому Жабокрицької сільської ради Крижопільського району Вінницької області Гавриш А.С. за р. № 22, яким заповіла своєму сину [PERSON] житловий будинок в с. Жабокрич, а також все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і все те, що буде належати їй за законом на день смерті. 10 травня 2005 року за заявою [PERSON] до майна померлої [INFO] [PERSON] . Крижопільською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 193. Того ж дня державним нотаріусом видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме: на право власності на майновий пай та земельну ділянку. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються: копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , повторно виданого 01 лютого 2023 року, копією свідоцтва про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER] від 29 серпня 1956 року, копією заповіту [PERSON] , копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 травня 2005 року, матеріалами спадкової справи № 193 від 10 травня 2005 року, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] . Згідно довідки, виданої Жабокрицьким старостинським округом Тульчинського району Вінницької області від 20 лютого 2023 року № 213, станом на 15.04.1991 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] ) відносився до суспільної групи колгоспних дворів. Склад сім`ї слідуючий: [PERSON] , [INFO] , - голова домогосподарства. Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: - право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; - розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; - згідно зі ст. 4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Отже, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] Відповідно до усталеної судової практики у справах про спадкування за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Державний нотаріус Крижопільської державної нотаріальної контори повідомила позивача про відсутність можливості оформити спадкові права на спірне будинковолодіння в зв`язку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно (довідка від 16.05.2023 № 52/02-14). Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи досліджені судом докази, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Оскільки відповідачем по даній справі є орган місцевого самоврядування, тому суд вважає за можливе віднести судові витрати на рахунок позивача.

Outcome: approved