Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

Позивачка вказує на те, що 14 лютого 2021 року вона, [PERSON] , зареєструвала шлюб з відповідачем в даній справі [PERSON] у виконавчому комітеті Ворошилівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області ( актовий запис № 2). У них є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , син проживає з нею і проживатиме з нею після розірвання шлюбу. Участі відповідача у вихованні сина вона не перешкоджатиме. Спільне майно відсутнє. Підставою для звернення до суду з даним позовом стало те, що їх шлюб фактично розпався. Вони проживають окремо, шлюбні стосунки припинили. Причиною припинення цього шлюбу стало те, що відповідач не розуміє її, втратив до неї почуття кохання, морально принижує її людську гідність. Вони часто конфліктували, під час конфліктів відповідач веде себе агресивно. Наразі між ними склалися неприязні відносини. Примирення між ними неможливе. Вона також втратила до нього почуття кохання. За таких обставин, вважає, що збереження цього шлюбу є недоцільним, та не відповідає її інтересам. Вважає те, що вони втратили взаємні почуття, стали чужими один одному, є істотними обставинами для припинення даного шлюбу. Просить розірвати шлюб, після шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". У судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судові засідання не з`являється, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, заяв та клопотань від нього не надходило. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частиною 1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 14.02.2021 року сторони зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). В шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується його свідоцтвом про народження (а.с. 4), син проживає з позивачкою і проживатиме з нею після розірвання шлюбу. Участі відповідача у вихованні сина позивачка не перешкоджатиме. Спільне майно відсутнє. Позивачка з відповідачем не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства та спільно не проживають. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу України. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з п.2 ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просить залишити їй після розлучення прізвище " [PERSON] ", а тому, дана вимога підлягає до задоволення.

Outcome: approved