Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

28.03.2023 р. позивач [PERSON] через свого представника адвоката Бараненко Д.В. звернулася в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 140 000,00 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.08.2020 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав у власність відповідача грошові кошти в сумі 40 000,00 грн., а останній зобов`язався повернути вказану суму до 03.10.2020 року. На підтвердження укладення договору позики та надання коштів відповідачем була надана розписка від 03.08.2020 р. Крім того, 20.08.2020 р. позивачем в якості позики були передані кошти відповідачу в розмірі 100 000,00 грн. під 40%. Час повернення позики в розписці визначено до 04 вересня 2020 року. Таким чином, відповідач винна позивачу 140 000 грн. Незважаючи на досить тривалий час користування позикою, на сьогоднішній день, жодної виплати за розписками не здійснювалось. У зв`язку з тим, що відповідач у добровільному порядку умови договору позики не виконує, позивач був змушений звернутися в суд з вказаним позовом. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30.03.2023 р. відкрите за правилами спрощеного позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін та копії ухвали невідкладно направлені сторонам по справі. Ухвала суду відразу розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду була доступною для ознайомлення відповідачу. В судове засідання позивач та його представник адвокат Бараненко Д.В. не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив провести судове засідання без участі позиваач та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просилв їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином на своєчасно. У поштових повідомленнях від 11.07.2023 р. і 26.07.2023 р. листоношею проставлена відмітка про відсутність відповідача за місцем проживання. Відповідно до положень пункту 4 частини 7 статті 128 ЦПК України дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 03.08.2020 р. відповідач [PERSON] взяв у борг у позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 40 000,00 грн., які зобов`язався повернути до 03.10.2020 р. На підтвердження отримання коштів відповідачем була написана розписка. Крім того, 20.08.2020 р. відповідач [PERSON] отримала у борг від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 100 000,00 грн. під 40%, які зобов`язалася повернути 04.09.2020 р. Тобто, названою розпискою відповідач підтвердив існування у нього невиконаного грошового зобов`язання, розмір боргу за договором позики, а також визначив строк повернення грошового зобов`язання, а між сторонами склалися цивільні правовідносини з договору позики. Відповідно до ч.1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. На переконання суду, надана суду позивачем розписка підтверджує той факт, що між сторонами по справі був укладений договір позики, згідно якого відповідач отримав у позивача в борг на загальну суму 140 000,00 грн. на підтвердження якого була складена розписка. Той факт, що саме позивач пред`явив суду розписку вказує, що саме ним було надано відповідачу позику. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналізуючи фактично укладені між сторонами договори позики у вигляді розписок від 03.08.2020 р. і 20.08.2020 р., обсяг та зміст прав і обов`язків сторін, які передбачені зазначеним договором, вбачається, що при оформлені розписки відповідач погодився з його умовами, факт передачі грошових коштів здійснено під час оформлення розписки. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з договорами позики, оформленими розписками від 03.08.2020 р. і 20.08.2020 р., кінцевий строк виконання зобов`язання сплив 03.10.2020 року. Дотепер відповідач зобов`язання за вказаною розписками не виконав, суму заборгованості не повернув. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи встановлені обставини справи та вищенаведені вимоги закону, суд дійшов висновку, що відповідач порушив грошове зобов`язання та має повернути позивачу позику в загальній сумі 140 000,00 грн. за договорам позики, оформленими у виді розписок від 03.08.2020 р. і 20.08.2020 р. Згідно з статтею 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачений судовий збір в сумі 1 400,00 грн., а тому він підлягає до стягнення з відповідача.

Outcome: approved