Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

19.08.2022 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Івкова Лариса Володимирівна, до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслав Вікторович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.08.2022 року провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено проводити в порядку загального позовного провадження. Разом з позовною заявою представником позивача [PERSON] , адвокатом Івковою Л.В., було подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 22.08.2022 року заяву представника позивача [PERSON] про забезпечення позову\~задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем від 16 червня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 180997, який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В`ячеслава Вікторовича. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 26.10.2022 року залучено до участі у справі замість відповідача ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» його правонаступника ТОВ «Компані Фінанс». Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.06.2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. У судове засідання 01.08.2023 року позивач та його представник не з`явились, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. У поданій заяві позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд позов задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Компані Фінанс» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, письмових пояснень щодо позову в порядку ст.181 ЦПК України до суду не надав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслав Вікторович в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, письмових пояснень щодо позову в порядку ст.181 ЦПК України до суду не надав. Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2012 року №296/5 (в редакціях на момент вчинення виконавчого напису). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Згідно зіст.87 Закону України «Про нотаріат`нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні умови вчинення виконавчого напису містить й Порядок. Так, відповідно до пункту 3.1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року(далі-Порядок), нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ №1172 від 29.06.1999(пункт 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до п.2.3 Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку). Пунктом 3.5 глави 16 Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженомупостановою КМУ №1172 від 29.06.1999 року. Таким чином, право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення (прострочене зобов`язання боржника) та бути безспірним у розумінні вищеназваних нормативних актів. Аналіз положень вищеназваних нормативних актів свідчить про те, що підставою для вчинення виконавчого напису за кредитним договором є надання нотаріусу документів, які не тільки передбачені Переліком за назвою, але й містять відомості, які є необхідними умовами вчинення виконавчого напису за статтею 88 Закону та пунктом 3.1 глави 16 розділ 2 Порядку. Інакше нотаріус має право витребувати у стягувача інші документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису ( пункт 2.2 глави 16 розділ 2 Порядку). Боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису (постанова Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі №6-887/цс17). Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості згідно з Переліком. Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 (справа №466/6825/14ц). Судом встановлено, що 30 жовтня 2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» укладено договір № 09404/0008XSGF про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту.Згідно п.1.4Договору розмір кредитного ліміту становить 20 000 грн. Строк дії кредитного ліміту, як передбачено п.1.7 Договору 36 місяців, який збільшено Додатковим договором від 12.09.2016 року на 36 місяців. 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 180997, згідно з яким запропоновано стягнути з [PERSON] користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»,якому ПАТ «Платинум Банк» відступлено право вимоги на підставі Договору про відступлення права вимоги № 390К від 03 січня 2020 року, за Кредитним договором № 09404/0008XSGF від 30 жовтня 2013 року, укладеним між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] за період з 03.01.2020 року по 17.05.2021 року у розмірі 27\~893,83 грн., що складається з: 9\~823,62 грн. заборгованість за тілом кредиту; 6\~920,44 грн. заборгованість за відсотками; 9\~950,00 грн. заборгованість за комісією. 11.08.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеславом Вікторовичем було відкрито виконавче провадження № 69604291 з примусового виконання виконавчого напису № 180997 від 16.06.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованості в розмірі 27\~893,83 грн. З виконавчого напису нотаріуса вбачається, що стягувачем є ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», однак кредитний договір Позивачем з ним не укладався. Документів, які б підтверджували правонаступництво від ПАТ «Платинум Банк» до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» та повідомлення Позивача про віджступлення права вимоги та наявність порушеного зобов`язання матеріали справи не містять. Безспірний борг - це борг, що виключає можливість спору щодо розміру, строків тощо. Отже, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. Захист прав боржника в процесі вчинення виконавчого напису відбувається шляхом надіслання повідомлення-письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання. Вчинення виконавчого напису в разі порушення зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надіслання кредитором повідомлення-письмової вимоги боржнику. З врахуванням зазначеного, суд приходить висновку, що повідомлення-вимогу про порушення зобов`язання за кредитним договором № 09404/0008XSGF від 30.10.2013 року боржник-позивач [PERSON] не отримував, що спростовує висновок нотаріуса про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 року по справі № 357/12818/17. Також суд звертає увагу на порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 внесено зміни до даного Переліку документів. Після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» його було доповнено новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису під час його вчинення приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. керувався статтями 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Поряд з тим, Київським апеляційним адміністративним судом 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 було прийнято постанову, якою визнано незаконними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26листопада 2014 року, тобто в частині доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». З висновками суду апеляційної інстанції, які були викладені у вказаній постанові, також погодився Вищий адміністративний суд України, який своєю ухвалою від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 касаційні скарги Кабінету Міністрів України та ПАТ КБ «ПриватБанк» залишив без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у даній справі\~без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року визнано незаконною та нечинною у частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до частин восьмої, одинадцятоїстатті 171 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року (далі -КАС України), суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині. Резолютивна частинапостановисуду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. У частині п`ятій статті 254 КАС України зазначено, щопостановаабо ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні,-через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України). Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова КМУ № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. У постанові від 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17 Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що виконання судового рішення про присудження полягає у вчиненні певних дій або в утриманні від певних дій, передбачених судовим рішенням. Наприклад, за судовим рішення про стягнення коштів відповідач повинен сплатити позивачу відповідну суму; за рішенням про припинення дії, яка порушує право, відповідач повинен утриматись від відповідних дій тощо. Водночас інші судові рішення, зокрема рішення про визнання права, про зміну правовідношення, виконанню не підлягають, оскільки такі судові рішення безпосередньо створюють відповідний правовий ефект: призводять до усунення правової невизначеності, змінюють правовідношення. Безпосередній правовий ефект створює і судове рішення про визнання незаконним та нечинним нормативно-правового акта: такий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Указане судове рішення не потребує його виконання. Таким чином, вчиняючи 16.06.2021 року виконавчий напис № 180997приватний нотаріус Остапенко Є.М. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного судуу складі Верховного Судувід 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17, висновки якої підлягають застосуванню судом першої інстанції. Отже, оскільки укладений між позивачем та банком кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 180997 від 16.06.2021 року таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат`та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно приписів ч. 1ст. 76 ЦПК Українидоказами є будьякі дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на вказані вище встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до переконання, що надані позивачем докази є належними, допустимими, а у своїй сукупності достатніми для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем за № 180997 від 16.06.2021 року. З боку відповідача суду не надано жодного належного та допустимого доказу який би спростував доводи викладені позивачем. Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд приходить висновку, що у зв`язку з задоволенням позову, на відповідача слід покласти понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1 362 грн., \~сплачені при поданні позову та заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved