Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

18.07.2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що 27.01.1996 року між ним та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, за час якого у них народилося двоє спільних дітей - син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . На даний час, шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство та побут не ведуться, протягом трьох останніх років вони проживають окремо. Причиною цьому є несумісність характерів, а також різні погляди на шлюб та сімейне життя. Таким чином, збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, а їх примирення є неможливим. Просить суд шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 27.01.1996 року Відділом РАГС Луцького міськвиконкому за актовим записом № 52, розірвати. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити (а.с. 19). Відповідач в судове засідання також не з`явився, подав суду заяву з проханням розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення (а.с. 20). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, 27.01.1996 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом РАГС Луцького міськвиконкому за актовим записом № 524, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 11). За час шлюбу у сторін народилося двоє спільних дітей - син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується, зокрема, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , та сторонами не оспорюється (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сімейне життя. Сторони спільне господарство та побут не ведуть, мають окремі бюджети, понад три роки проживають окремо. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. На підставі ст. ст. 24, 56, 110, 112 СК України,

Outcome: approved