Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

представник позивача [PERSON] адвокат Кайдаш С.І. звернулась в суд з позовом до ТзОВ ФК "Кредит - Капітал", треті особи, які не заявляють самостійні вимоги: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В., приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький І.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню від 02.01.2021 №123. В обґрунтування даного позову вказує на те, що із матеріалів виконавчого провадження №64784915 стало відомо, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.М. був вчинений виконавчий напис №123. Згідно виконавчого напису із [PERSON] звернено стягнення на користь ТОВ «МІЛОАН», правонаступником якого є ТОВ « ФК Кредит Капітал» за договором відступлення права вимоги № 22-МЛ від 31.01.2019 за період з 31.01.2019 по 28.11.2020 у розмірі 11\~340 грн., яка складається з 5\~000 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 2\~500 грн.-прострочена заборгованість за комісією; 3\~840 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам користуванням кредиту; 930 грн.- послуги нотаріуса за вчинення виконачого напису, однак позивач про існування заборгованості перед ТОВ « ФК Кредит Капітал», не було відомо, будь-яких договорів зі стягувачем по виконавчому провадженню вона не укладала, про наявний борг стало відомо після ознайомлення з виконавчим провадженням. Вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми\~Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено чи отримав боржник повідомлення про порушення основного зобов`язання, чи належним чином останній сповіщений про наявність у нього заборгованості перед кредитором. Враховуючи наведене позов просить задоволити та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №123 виданий 02.01.2021 нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.М., стягнути понесені витрати на надання правової допомоги у розмірі 6 100 грн. Ухвалою суду від 25.05.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду. Ухвалою суду від 02.06.2023 зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №123 від 02.01.2021, що вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., про стягнення з\~ [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», який є правонаступником ТзОВ «Мілоан» заборгованість за кредитним договором №566134 від 24.10.2018 та виконавчих витрат на загальну суму боргу 12 270 грн. 23.06.2023 представник відповідача ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» Шпичак К.М. подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, разом з тим не погоджується з доводами позивача та заперечує проти заявлених позовних вимог в повному обсязі та просить відмовити у відшкодуванні витрат на правову допомогу у розмірі 6 100 грн., оскільки позивачем витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Крім того, предмет позову у справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складення великої кількості процесуальних документів, витрачання значного часу на вивчення обставин справи, сума та вид виконаної роботи є неспівмірними та не відповідають критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг. 05.07.2023 позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просить задовольнити. Ухвалою від 06.07.2023 призначено розгляд справи у режимі відеоконференції, однак представник позивача у судове засідання у режимі відеоконференції не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялися, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 24.10.2018 між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №566134, відповідно до п.1.1 якого позикодавець зобов`язується на умовах визначених Договором надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки, що визначені договором. Згідно виконавчого напису із [PERSON] на користь ТзОВ «Мілоан», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення права вимоги №22-МЛ від 31.01.2019 є ТзОВ ФК «Кредит-Капітал» стягнуто заборгованість за кредитним договором №566134 від 24.10.2018 в розмірі 11 340 грн. У виконавчому написі №123 від 02.01.2021 зазначено, що загальна заборгованість за кредитним договором №566134 від 24.10.2018 (за період з 31.01.2019 по 28.11.2020) становить: 11 340грн. - строковий основний борг; 5 000 грн. прострочена заборговність за сумою кредиту; 2\~500 грн. прострочена заборговність за комісією; 3\~840 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відстоткам користування кредитом; 930 грн. послуги нотаріуса за вчинення виконавчого напису. Однак встановлено, що позивач не згідна з наявністю у неї заборгованості перед ТОВ ФК`Кредит-Капітал» 12.03.2021 приватним виконавцем Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. відкрито виконавче провадження ВП №64784915. Разом з цим, позивач зазначає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Позивач вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки під час його вчинення нотаріусом порушено вимоги, встановлені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у разі стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинноюПостанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині, у тому числі і у п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 02.01.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Однак, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження наявності у нього укладеного нотаріально посвідченого договору (договорів), а також подання оригіналу такого нотаріусу на підтвердження безспірності заборгованості боржника, що є обов`язковою умовою вчинення виконавчого напису. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічні висновки викладено також в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), справа № 172/1652/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19). Таким чином, приватний нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису відповідачем надано нотаріусу письмову нотаріальну форму кредитного договору, що суперечить приписам пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Вказані обставини свідчать про недотримання приватним нотаріусом вказаних вимог Порядку чим було порушено права позивача. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем ТзОВ «ФК «Кредит капітал»» не доведено правомірність вчинення виконавчого напису нотаріусом, не доведено наявність саме такого розміру заборгованості у боржника за кредитним договором, не надано суду доказів на підтвердження наявності у нього укладеного нотаріально посвідченого договору (договорів), що є обов`язковою умовою вчинення виконавчого напису, відтак такий виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, що не позбавляє кредитора права на звернення до суду за захистом свого порушеного права. Щодо витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем та підтверджені матеріалами справи, підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Як вбачається із матеріалів справи 03.01.2023 між позивачем та адвокатом Кайдаш С.І. (що діє на підставі Свідоцтва про на заняття адвокатською діяльністю №3552 від 15.12.2017 №86 виданого Радою адвокатів Дніпропетровської області) укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги. Представництво інтересів позивача у суді адвокатом здійснювалося на підставі ордеру на надання правничої допомоги № 1200741 від 21.05.2023. У позовній заяві позивач в особі представника просить стягнути з відповідача суму витрат на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 6100 грн. Згідно з ч. 2 ст. 137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами ч.3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно акту надання правничої допомоги від 21.05.2023 адвокатом надані наступні правові послуги: онлайн-зустріч з клієнтом, надання усної консультації 1 год., вартість 500 грн, збір доказів для звернення до суду, складання та направлення адвокатського запиту від 06.01.2023, вартість 600 грн., вивчення судової практики та норм чинного законодавства 5 годин, вартість 2500 грн., складання позовної заяви, формування, засвідчення копій документів та направлення до суду 4 години, вартість 2000 грн., складання заяви про забезпечення позову 1 год., вартість 500грн. \~ \~ \~ \~Суд зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. \~ \~ \~ \~При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. \~ \~ \~ \~При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved