Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

Позивачка на підставі ст. 106, 110, 112 СК України звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 23.11.2022 Городищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №207; судові витрати покласти на відповідача. В обгрунтування позову позивачка вказала, що 23.11.2022 між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу дітей, спільного майна не мають. Починаючи з листопада 2022 їх з відповідачем сім`я розпалась, спільне домашнє господарство не ведуть, жодних стосунків, притаманних подружжю не підтримують, взаємних прав та обов`язків, спільного бюджету не мають. Вважає, що шлюб між ними має лише формальний характер, оскільки особисті відносини між ними уже тривалий час мають негативний характер. Відповідач тривалий час проживає окремо від неї в Республіці Польща. Крім того, вважає, що надання їм строку на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Відповідач в добровільному порядку шлюб розірвати відмовляється. Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області Максимовича І.В. від 08.06.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 14-15). Позивачка в судове засідання не з?явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, примирення між сторонами не можливе, надання їм строку на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, адже подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу суперечить її інтересам; не заперечувала проти винесення заочного рішення у справі (а.с.8, 21, 26). Відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи (а.с.20, 29), проте в судові засідання, призначені на 29.06.2023 та 28.07.2023 не з?явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.\~\~ Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому, відповідно до ст. 280-281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд проводить\~заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання,\~\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторони перебувають в шлюбі з 23 листопада 2022 року, який зареєстрований Городищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №207, що підтверджується виданим Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 23.11.2022 року (а.с.3). Шлюбні відносини сторони фактично припинили з листопада 2022 року, взаємних прав та обов`язків, бюджету не мають, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Термін на примирення позивач просить не надавати, оскільки спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних позитивних результатів та лише погіршить стан її відносин з відповідачем. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 2\~статті 110 СК України\~передбачено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до\~ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Частина 2\~ст. 112 СК України\~передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3\~ст. 115 СК України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно положень ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З огляду на викладене суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, судові витратиу розмірі 1073,60 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved