Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у них народилось двоє спільних дітей, а саме донька - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] . Позивач разом з дітьми проживають в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу сторони неодноразово намагались вирішити питання стосовно матеріального забезпечення дітей, проте згоди так і не дійшли. Враховуючи те, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дітей не в повному обсязі, у зв`язку із чим вони знаходяться на повному утриманні позивача, остання змушена була звернутись з даним позовом до суду та відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) має право на стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 травня 2023 року та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07.06.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 15.07.2023 за допомогою поштового зв`язку відповідачем направлено на адресу суду відзив на позовну заяву, який було отримано уповноваженою особою Дарницького районного суду м. Києва та зареєстровано 17.07.2023. Вказаний відзив обгрунтований тим, що після розірвання шлюбних відносин сторони дійшли згоди щодо утримання дітей. Так, у період з 29.05.2020 по 25.04.2023 відповідачем періодично надавались позивачу аліменти на утримання дітей. На підтвердження свої доводів останнім долучено до відзиву копії розписок позивача про отримання нею грошових коштів, загальна сума яких за вказаний період становить 193 879,00 грн. Крім цього, відповідач зазначає, що у період з березня по червень 2022 року він не мав змоги сплачувати аліменти на утримання дітей, оскільки в країні розпочалася повномасштабна війна внаслідок вторгнення Російської Федерації на територію України, у зв`язку із чим відповідач у вказаний період заробітну плату не отримував. При цьому, у позивача з даного приводу будь-яких претензій не було. Після конфлікту, який стався між позивачем та відповідачем, а також його матір`ю, позивач припинила будь-яке спілкування з ним, умисно перешкоджає у спілкуванні з дітьми, а також не повідомляє яким чином відповідач може продовжити надавати грошові кошти на утрмиання дітей. Також відповідач вказує, що окрім передачі позивачу грошових коштів на утримання дітей, а саме аліментів, останній купував для них продукти харчування, одяг, іграшки, здійснював оплату на дитячих атракціонах, робив подарунки в дні народження. Враховуючи те, що відповідач надавав та має намір надавати грошові кошти на утримання дітей, останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 31.07.2023 від відповідача на адресу суду надійшла заява разом з копією супровідного листа зі Служби Безпеки України у якому останньому повідомлено, що інформація стосовно грошового забезпечення [PERSON] є конфіденційною та може бути надана лише на вимогу суду. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого у них народилось двоє спільних дітей, а саме донька - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] . Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Суд приймає до уваги доводи відповідача щодо надання грошових коштів на утримання дітей, що підтверджується копіями розписок позивача, які долучені останнім до відзиву. Однак, враховуючи те, що сплата аліментів відбувається у добровільному порядку за ініціативою платника аліментів, на підставі договору, укладеного між батьками за взаємною згодою, або ж за рішенням суду, а також враховуючи те, що позивач звернулась з даним позовом до суду, що в свою чергу свідчить про те, що сторони не досягли взаємної згоди щодо розміру сплати аліментів на утримання дітей, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29 травня 2023 року та до досягнення [PERSON] повноліття, а після [INFO] - у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення [PERSON] повноліття. Окрім цього, суд роз`яснює відповідачу, що надані ним кошти на дозвільний відпочинок дітей, на придбання подарунків, а також на придбання медичних препаратів є додатковими витратами на утримання дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При цьому такі кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналіз норми ч. 1 ст. 185 СК України вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Верховний Суд зауважує, що до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на якусь хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов (постанови Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №501/5060/15-ц, від 14 січня 2019 року у справі №751/4312/16-ц). За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі викладеного, стст. 141, 180-183, 184, 185, 191 СК України,

Outcome: approved