Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

28 грудня 2022 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом, предметом якого є: зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання [PERSON] , [INFO] , з частини на 1/6 частину. В обґрунтування позову зазначив, що з нього на підставі рішення суду стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання їх малолітньої дитини в розмірі частки його доходів і до повноліття дитини. На теперішній час у нього на утриманні перебуває донька від іншого шлюбу. Оскільки його матеріальне становище змінилося та на його утриманні з`явилися інші особи, позивач змушений звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить про їх задоволення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причини не явки суд не повідомила, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд дійшов такого. За рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 червня 2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх доньки [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти щомісячно в розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, з 10 травня 2016 року (а.с. 8). З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] також є батьком [PERSON] , [INFO] , на утримання якого на підставі рішення суду з позивача стягувалися аліменти в розмірі частини заробітку (а.с. 7). Судом також встановлено, що [INFO] у позивача народилася донька [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки з нього на підставі рішення суду стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та [INFO] від шлюбу з [PERSON] в нього народилася донька [PERSON] , тобто всього на його утриманні перебуває троє малолітніх дітей. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, а також того, що син позивача [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття і стягнення аліментів на його утримання припинилося, а розмір аліментів, що стягуються на утримання доньки [PERSON] ( частка від доходів позивача), відповідає вимогам сімейного законодавства, і сам лише факт перебування на утриманні позивача ще однієї дитини без доведення погіршення внаслідок цього його матеріального становища не може бути підставою для зменшення розміру виплат з огляду на пріоритет інтересів дитини, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує вимоги п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК, за змістом яких у разі відмови у задоволенні позову судові витрати, зокрема судовий збір, покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed