Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

І. Суть спору [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заяви посилається на те, що з 10.05.1997 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Народжені від подружнього життя діти є повнолітніми. Спільне подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів. Кожен має своє особисте життя, шлюбні відносини фактично припинені, а шлюб носить формальний характер. Позивачка вважає, що подальше спільне життя разом, як подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. В позасудовому порядку розірвати шлюб сторони не можуть через перебування відповідачки за межами країни, а відповідач фактично проживає в іншій області, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду із цим позовом. З огляду на наведене, просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. ІІ. Позиція учасників справи В судове засідання позивачка не з`явилася. У матеріалах цивільної справи міститься заява [PERSON] про здійснення розгляду справи без її участі та відсутність заперечнь щодо заочного розгляду справи. 03.08.2023 року від [PERSON] надійшла заява про залишення судового збору за нею під час вирішення судом питання про розподіл судових витрат. В судове засідання позивач не з`явився. У матеріалах цивільної справи міститься заява [PERSON] про визнання позову у повному обсязі та прохання розглядати справу без його участі. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 27.07.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження. 03.08.2023 року для участі у судове засідання сторони не прибули. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Сторони скористалися наданим їм правом та, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявили клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Відтак, підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Обставини справи, встановлені судом Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 10.05.1997 року виконавчим комітетом Мишівської сільської ради Іваничівського району Волинської області за актовим записом № 2, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.12.2022 року (а.с.6). Від шлюбу у сторін діти повнолітні. Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень, подружнє життя у сторін не склалося. Причиною цього є відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, оскільки діти від шлюбу вже повнолітні. Кожен має своє особисте життя, шлюбні відносини фактично припинені, а шлюб носить формальний характер. Позивачка вважає, що подальше спільне життя разом, як подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. В позасудовому порядку розірвати шлюб сторони не можуть через перебування відповідачки за межами країни, а відповідач фактично проживає в іншій області, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду із цим позовом. На день звернення до суду з даним позовом майнові спори у подружжя відсутні. Відповідач визнає позов у повному обсязі. V. Застосоване судом законодавство Відповідно до ст. 51 Конституції Українита ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Європейський суд з правлюдини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України"). VI. Висновки суду Враховуючи, що сторони не підтримують шлюбних стосунків протягом тривалого часу та не відновлюють сімейних відносин, не мають спільної згоди щодо примирення, вбачаються підстави стверджувати про наявність стійкого розладу подружніх стосунків. Так, як судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між ними втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечать інтересам сторін, суд дійшов переконання, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а, оскільки, шлюб між сторонами існує формально, то згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України наявні всі підстави для розірвання такого. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. VII. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Клопотання позивачки про залишення судових витрат за нею підлягає до задоволення.

Outcome: approved