Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Московського районного суду м. Харкова із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, у якому прохала стягнути з відповідача на її користь щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з вересня 2021 року і до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] . Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що вони з відповідачем 29.01.2011 року уклали шлюб, від якого [INFO] у них народився син [PERSON] . Позивач зазначила, що син постійно проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач зареєстрований за іншою адресою, навіть в іншому місті, хоча постійно проживає та працює у м. Харкові. Відповідач з початку квітня 2021 року добровільно допомоги на утримання сина не надає, не бере участі у його вихованні. Відповідач є фізично здоровим, інших осіб на утриманні не має , працює на фірмі в цеху по виробництву дверей в м. Харкові. Позивачка не може самостійно забезпечити належний рівень для фізичного, розумового, морального, соціального розвитку дитини, тому звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2023 року цивільну справу прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 17). Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про дату, місце та час розгляду справи, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.23,28-29, 32,37-38) та через оголошення на офіційному сайті судової влади, що передбачено ст. 128 ЦПК України (а.с.27,31), про причини своєї неявки суд не повідомив . Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 29 січня 2011 року перебувають в шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову , актовий запис № 73 (а.с.5) . Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 710 (а.с. 8). З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 24.09.2021 р. виданою Департаментом реєстрації Харківської міської ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований разом з [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.11) Також судом встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та не утримує її. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Таким чином, суд, відповідно до вищенаведених вимог закону, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини та відповідача, те, що останній є особою працездатного віку, відомості про перебування у нього інших осіб на утриманні у суду відсутні, однак останній матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов`язаний це робити відповідно до ст. 180 СК України, прийшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України судовий збір у сумі 908 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved