Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, третя особа: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Юска наталія Миколаївна. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . На момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] , проживав і був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Разом з ним проживали позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 0,71 га., без присвоєного кадастрового номеру, із вказаним власником [PERSON] , яка розташована на території Великом`ятської сільської ради, Виноградівського району, Закарпатської області, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) члена КСГП «ім.Ватутіна» серії ЗК №0064504 зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №4956. За час свого життя померлий заповіту не залишив. У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, позивач спадщину після смерті свого батька прийняв. Відповідачами по справі є син спадкодавця та дружина які не претендують на спадкове майно. Оригінал державного акту у позивача відсутній, тому через нотаріальну контору отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,71 га., він позбавлений можливості. У зв`язку з наведеним позивач просить суд визнати за ним право власності спадкове майно. Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Відповідачі про день, час та місце розгляду справи, будучи належним чином повідомленими своєчасно, у судове засідання не з`явилися, однак до суду подали письмові заяву про розгляд справи без їх участі та визнання заявлених позивачем позовних вимог. Відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачами, суд вважає за можливе у підготовчому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.12.2012 року. Той факт, що [PERSON] , був батьком позивача [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 19.06.1985 року. На момент відкриття спадщини з [PERSON] постійно проживали позивач - [PERSON] , та відповідач - [PERSON] , що підтверджується довідкою старости за №20.4-07/170 від 24.04.2023 року. Місцем відкриття спадщини є с.Великі Ком`яти, Закарпатської області. За час свого життя померлий заповіту не залишив. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 0,71 га., без присвоєного кадастрового номеру, із вказаним власником [PERSON] , яка розташована на території Великом`ятської сільської ради, Виноградівського району, Закарпатської області, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) члена КСГП «ім.Ватутіна» серії ЗК №0064504 зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №4956. Нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) станом на 01.01.2023 р. становить 12248,99 гривень. У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України позивач, як спадкоємець за законом першої черги, спадщину після смерті свого батька прийняв, оскільки вступив у фактичне володіння спадковим майном з моменту відкриття спадщини та проживав із спадкодавцем на час його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Крім позивача, спадкоємцями першої черги до спадкового майна є син спадкодавця та дружина - відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] які на спадкове майно не претендують та не заперечують проти визнання права власності на таке за позивачем. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Оригінал державного акту у позивача відсутній, тому через нотаріальну контору отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,71 га., він позбавлений можливості. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У той же час через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Саме з вказаних підстав позивач змушена звернутися до суду з цією позовною заявою. Відповідно до положень п.3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ч.2 ст.382, ст.392 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON] як спадкоємець за законом після смерті батька [PERSON] має законне право на визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved