Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

Позивач Кривцова звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, який обґрунтувала тим, що з 12.11.2014р. перебуває з ним у шлюбі, під час якого було набуто майно автомобіль Hyundai IX35 номерний знак [NUMBER] , крім того між нею та СТ «Будова-Омега» 29.08.2017 було укладено договір асоційованого членства у споживчому товаристві №5/90. В подальшому в листопаді 2021р. з [PERSON] було укладено угоду про відступлення йому прав та обов`язків за вказаним договором, за яким він передав [PERSON] 56725 доларів США, які були інвестованими подружжям [PERSON] у квартиру. Посилаючись на норми ст.ст.60,61,70,71 СК України, та враховуючи, що автомобілем користується [PERSON] , просила суд в порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) право приватної власності на автомобіль Hyundai IX35 державний номерний знак [NUMBER] 2013 року випуску; стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію вартості 1\\2 частини автомобілю Hyundai IX35 державний номерний знак [NUMBER] 2013 року випуску, у сумі 253875,87 грн. та грошову компенсації вартості частини квартири у сумі 1172789 грн. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, подавши до суду відзив, у якому зазначила, що від шлюбу з [PERSON] у них є малолітня дитина яка проживає з батьком, що автомобіль Hyundai IX35 номерний знак [NUMBER] був придбаний за особисті гроші його довірителя, отримані від продажу іншого автомобілю, і, доказів інвестування та отримання/передавання від [PERSON] . 56725 доларів США [PERSON] не надано. Судом було задоволено клопотання про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , однак сторони не забезпечили явку свідків у судове засідання і на їхніх свідченнях не настоювали. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.11.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис №2436. Під час реєстрації шлюбу, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». За час перебування сторін у шлюбі, в останніх народилась спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що 01.09.2015, у період шлюбу, [PERSON] придбано автомобіль Hyundai IX35 номерний знак [NUMBER] , який знаходиться у його фактичному користуванні. Згідно висновку експерта №128-22 від 28.12.2022 ринкова вартість автомобілю Hyundai IX35 номерний знак [NUMBER] становить 507751,75 грн. Крім того, позивачем 29.08.2017 між [PERSON] та Споживчим товариством «Будова-Омега» було укладено Договір асоційованого членства у споживчому товаристві №5/90, предметом якого було прийняття участі в реалізації цілей та задач Товариства шляхом внесення у повному обсязі своєї долі в Товариство з метою будівництва будинку і ця доля визначена у сумі 56725 доларів США. Згідно Додатку до Договору визначено будинок по [ADDRESS] №135 секція №5 поверх 13 будівельний номер квартири 90 кількість кімнат 2 загальна площа 66,7 кв.м. Додатковою угодою про заміну Сторони у Договорі асоційованого членства у споживчому товаристві №5/90, за згодою СП «Будова-Омега», замінено сторону Договору [PERSON] на нового пайовика [PERSON] . Рішенням Київського районного суду від 22.09.2022р. шлюб між сторонами розірвано, рішення набрало законної сили. Дитина мешкає з батьком, спору щодо визначення місця проживання дитини або стягнення аліментів між сторонами під час розгляду справи не встановлено. Відповідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 69 цього Кодексу дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно частин першої, п`ятої\~статті 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до положень частини першої\~статті 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, вказаний автомобілі є неподільною річчю, на підставі ст.60\~та\~63 СК України\~є об`єктом спільної часткової власності позивача та відповідача у рівних частках, і позивач має право на поділ майна подружжя. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 СК України\~та\~статтею 372 ЦК України. Відповідно до положень частини першої\~статті 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою\~статті 70 СК України\~в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша\~статті 60 СК України). Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). У відзиві сторона відповідача зазначає, що вважає спірний автомобіль приватною власністю відповідача, оскільки його придбано за гроші, отримані відповідачем від продажу іншого автомобілю, який перебував у його приватній власності до укладення шлюбу з позивачем. Крім того, суд зазначає, що відчуження автомобілю Мітсубіши Лансер [NUMBER] було здійснене у серпні 2015р., а купівля спірного автомобілю у вересні 2015р. Суд зазначає, що сторона відповідача не надала суду письмових доказів того, що спірний автомобіль було придбано саме за гроші отримані відповідачем від продажу іншого автомобілю Мітсубіши Лансер [NUMBER] , який перебував у його приватній власності до укладення шлюбу з позивачем, і стороною відповідача не надано суду доказів того, за яку суму було продано автомобіль, а сам по собі Висновок експерта №129-22 від 28.12.2022р. не може слугувати доказом підтвердження суми, за яку було продано цей автомобіль. Суд критично ставиться до наданих письмових пояснень свідків, опитаних представником відповідача, і не приймає їх до уваги, оскільки це порушує принципи змагальності та диспозитивності судового процесу. У Постанові від 08.08.2022р. у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс2), Велика Палата Верховного Суду зауважила, що найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте в шлюбі майно, зокрема й неподільне. Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом ч.4 ст.71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом ч.2 ст.364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки в неподільній речі. Доводи позивача суд знаходить обґрунтованими, оскільки її право, передбачене\~ст.70 ч.1 СК України, презюмується, і вважає за необхідне захистити це право позивача, визнавши\~спірний автомобіль спільним майном подружжя, і визнавши\~за відповідачем право власності на нього, з стягненням з останнього на користь позивачки компенсації вартості його частки у сумі 253875,87 грн. Щодо доводів відповідача про відступлення від принципу рівності часток при поділі майна подружжя суд зазначає, що за час шлюбу шлюбний договір (контракт) сторони не укладали, передбачені законом підстави для відступлення від засад рівності часток відсутні, а проживання дитини з відповідачем, з огляду на встановлені обставини та положення\~статті 70 СК України, само по собі не є підставою для збільшення частки одного з подружжя. Наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі майна, стороною відповідача не доведено, тому суд ставиться до них критично. Щодо стягнення грошової компенсації вартості частини квартири у сумі 1172789 грн., суд зазначає, що стороною позивача, у порушення вимог ст.81ч.1 ЦПК України, не доведено, що відповідач надавав згоду на укладання позивачем договорів асоційованого членства у споживчих товариствах та внесення грошових коштів у якості долі для забудови об`єкту нерухомості, як не надано доказів перерахування (сплати) позивачкою 56725 доларів США на рахунок СП «Будова-Омега», а лист останнього (т.1 а.с.116) не є належним доказом, урозуміння ст.77 ЦПК України, оплати [PERSON] оплати за Договором 5\\90 від 29.08.2017р., оскільки не є фінансовим документом, а тому у задоволенні цієї вимоги слід відмовити. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial