Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить суд визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , посилаючись на необхідність проживання дітей з ним для найкращого забезпечення інтересів дітей та недостатнє виховання дітей з боку матері. В обґрунтування вимог зазначено, що у період з 12 грудня 2009 року по 13 листопада 2019 рік вони з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей: малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Деякий час після розірвання шлюбу діти проживали з матір`ю, періодично проживали з батьком, однак рішенням виконкому Довгинцівської районної у місті ради № 449 від 16.12.2020 місце проживання дітей визначено було з батьком. До 24.09.2022 діти проживали з ним, однак мати забрала синів на вихідні та до тепер відмовляється відпускати дітей назад до батька. Він весь час після розірвання шлюбу допомагав дітям і матеріально і фізично, добровільно написав на роботі заяву про стягнення аліментів на утримання дітей на користь відповідачки, які стягували з нього навіть у період проживання дітей з ним. Купував дітям необхідні речі та бажає, щоб діти постійно проживали саме з ним, оскільки відповідачка погано виконує батьківські обов`язки, не займається розвитком дітей, не піклується про їх здоров`я, харчування та душевний і психічний стан, іноді застосовує до дітей фізичне насилля. 09.11.2020 він звертався до поліції із заявою про домашнє насилля відповідачкою відносно сина [PERSON] . До того ж у період, коли діти перебували у [PERSON] , у квітні 2022 року їх син травмувався, однак унаслідок недбалого ставлення до цього факту відповідачкою та відсутності необхідного лікування, у сина унаслідок перелому руки неправильно зрослася кістка і це було виявлено лікарями при звернення уже його, як батька дитини, до медичного закладу. Відповідачка офіційно ніде не працює, постійного доходу не має та зареєстрована разом зі старшим сином у квартирі матері. Він зареєстрований разом з молодшим сином, однак фактично проживає за іншою адресою, офіційно працює та має стабільний заробіток. Зазначено про зацікавленість навчанням дітей лише батьком дітей, який виконує як функцію грошового забезпечення, так і приймає активну участь у виконанні рекомендацій педагогів, проявляє зацікавленість у навчанні та вихованні дітей, на відміну від їх матері, яка не приділяє належної уваги дітям, у тому числі й стосовно забезпечення місцем та приладдям для навчання дітей, контролю за їх навчанням, здоров`ям. З врахуванням викладеного просить задовольнити вимоги. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом про визначення місця проживання дітей разом з нею, що буде сприяти найкращим інтересам дітей та їх всебічному розвитку і вихованню. В обґрунтування вимог нею зазначено, що після розірвання шлюбу певний час діти постійно проживали з нею, при цьому підтримували тісні стосунки з батьком і періодично мешкали у нього. Вона не заперечували проти рішення виконкому про визначення місця проживання дітей з батьком, при цьому стосунки у неї з дітьми залишалися нормальними. Однак 24 вересня 2022 року діти прийшли до неї та розповіли, що після одруження батька з [PERSON] у сім`ї батька атмосфера відносно дітей різко змінилася, бо діти категорично не прийняли дружину батька - вона в різній формі критикувала їх, зовнішній вигляд, виховання. До того ж після одруження батька діти часто перебували у батьків відповідача, де їх дідусь [PERSON] неодноразово застосовував фізичну силу до дітей. Саме ці фактори змусили дітей повернутися до матері. Випадок про застосування відносно дітей з її боку фізичного насилля ніколи не мав місце і факт звернення відповідача до поліції був виключно за його ініціативою. Вона працює, має стабільний дохід та постійне робоче місце, не зловживає і ніколи не зловживала алкогольними або наркотичним засобами. На підтвердження доводів щодо їх прихильності більше до неї, я матері, надає відповідне психологічне дослідження дітей та дотримуючись у першу чергу їх інтересів, просить вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 20 лютого 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, представлений органом опіки та піклування. Ухвалою суду від 25 квітня року об`єднано в одному провадженні з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей. Ухвалою суду від 16 травня 2023 року задоволено заяви учасників процесу про допит дітей та свідків. Закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Повалій О.В. на вимогах наполягали з підстав, викладених у первісному позові, зустрічний позов не визнали. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Палішева Н.О. вимоги первісного позову не визнали, на зустрічному наполягали з підстав, викладених у ньому. Представники третіх осіб Служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради та Виконкому Саксаганської районної у місті ради, як органу опіки та піклування, письмових пояснень з приводу заявлених вимог до суду не подали. Допитана у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона з 09 вересня 2022 року дружина позивача [PERSON] , з дітьми якого познайомилася, коли тільки зустрічалася з ним. У липні вони були у Києві, гуляли, обіймалися з [PERSON] , бо дитина недолюблена та дуже любить батька. З початку війни вони проживали з обома дітьми, після повернення з Києва [PERSON] переїхав до мами, на їх весіллі його не було, відмовився приходити. 24 вересня 2022 року [PERSON] попросила привезти до неї молодшого сина, де він так і залишився. Конфлікти з дітьми були дрібні, побутові, однак як таких конфліктів у неї з дітьми не було, як і у позивача з ними. Між собою - старший налаштовує меншого на всякого роду «пакості», але [PERSON] любить [PERSON] . З 24 вересня 2022 року по 29 травня 2023 року вони не бачили дітей, старшого бачили лише на подвір`ї, бо молодшу дитину мати не випускала на вулицю. Зв`язок з дітьми припинився, бо їх мати перешкоджала спілкуванню, забравши дітей. Коли [PERSON] повернувся минулого понеділка, 29 травня, до них, він весь тремтів, переживав за те, що мати скаже. Казав, що мати монстр, а тепер уже краще. Вони віддали його на курси офлайн, бо є відставання у програмі. У [PERSON] 3 рази на тиждень фітнес, 3 рази заняття з математики та вони планують віддати його до психолога, на гуртки водять вони його по черзі з чоловіком. Вони усі втрьох проживають у її квартирі, у [PERSON] є окрема кімната, свої речі, вона не заперечує проти проживання дітей з ними. Вважає, що може справитися з обома дітьми, буде намагатися знайти спільну мову із [PERSON] , але молодший більше до неї тягнеться, обіймає. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він тато позивача, свекор відповідачки. З дітьми він бачився до 10-річчя старшого, [PERSON] дітей їм рідко давала. Меншого вони забрали у 6 років, він не розмовляв, тому вони почали ним займатися, бо [PERSON] відстає у розвитку. Комісія присудила, що діти повинні проживати разом з батьком, то вони почали займатися, дітей до них привозили. З [PERSON] бували конфлікти у них - він з роботи, а [PERSON] кидається м`ячем. Коли приїхав, а хлопець рогаткою у нього - то він зняв пояс. Востаннє з [PERSON] спілкувався більше року тому, з [PERSON] сьогодні, молодший онук більше тягнеться до сина та невістки. [PERSON] не хоче з ними спілкуватися, йому більше подобається безконтрольність матері. Невістка зможе з ними обома, але треба жорстко з ними, дисципліна потрібна хлопцям. Вважає [PERSON] поганою матір`ю, бо дитина бачить, як матір змінює чоловіків, а це погано. [PERSON] нікого не боїться, нікого не слухає, він неконтрольований, років два тому зустрів його біля школи, він жив з [PERSON] тоді, то чи проспав школу, чи прогуляв. Свідок [PERSON] суду пояснила, що до неї, як до психолога, надійшов адвокатський запит щодо психологічного дослідження дітей. Їй надається письмова згода про це одного із батьків і вона може проводити психологічний тест з дітьми. У ході висновку у неї були питання щодо прихильності дитини до одного із батьків та було виявлено, що 8-річна дитина не бажає жити з батьком, бо боїться бути покараним дідусем. З боку старшої дитини були побоювання щодо розправи над ним дідусем, а також почуття вини, що він лишив молодшого брата. Комфорту співмешкання з дружиною батька у них немає. Старший хлопчик розповідав, що нова дружина батька цькувала його і він утік від них, молодший хлопчик зізнався, що батько бив його книжкою по голові, коли він сидів за домашнім завданням. Жоден з дітей не схильний до фантазування, свій висновок вона підтримує. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає добре [PERSON] , бо вела підготовку його до школи. Батько привів дитину до «Пізнавацки» у 2021 році взимку, дитині 6 років було, [PERSON] був на низькому рівні. Коли курс підготовки закінчився, дитина пішла до школи і вони з ним займалися індивідуально, [PERSON] взагалі не міг тримати навіть олівчика у руці, це було явне відставання. З дитиною займалася за проханням батька, з яким і контактувала, матір дитини вона ні разу не бачила, сказати за неї нічого не може. Наразі [PERSON] знову прийшов, вони займаються з ним. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає дітей та їх батьків. У 2019 році до неї прийшов [PERSON] , у 3-4 класи, так вони і познайомилися. У 2021 році прийшов [PERSON] у 1-й клас, однак 2-й клас з дитиною вона не довела, мати забрала документи. Коли [PERSON] ходив до 3-го класу, до карантину, у неї питань та претензій до нього не було. Матеріали до школи купляв батько. Коли ж почалося дистанційне навчання у 4-му класі, він не виходив на зв`язок. Мати не контролювала успішність старшої дитини у 2020-2021 році, він став ледачішим. [PERSON] прийшов до 1-го класу і вони ще два місяці навчалися, а потім було дистанційне. Мати молодшого сина до дитсадка до школи так і не віддала, хоча інші віддавали. [PERSON] взагалі був запущений, вона його за руку водила. Батько більше уваги приділяв молодшому сину, зв`язок з ним більш дієвий, мати тільки обіцяла. Писати, читати [PERSON] не умів, взагалі перший раз це бачив. Читати він почав у 2-му класі, але переказувати не міг, тобто з молодшою дитиною треба займатися. Більшість предметів у дітей вона викладала. Офіційно вони не питають, де і ким працюють батьки дітей, але вона має таку інформацію і настільки їй відомо, мати не працювала. У неї не було конфлікту з матір`ю дітей, однак директор школи сказала, що прийшла матір і забрала документи [PERSON] . Поки вона добігла до приймальні директора, щоб з`ясувати причину цього, вони уже пішли. Коли в кінці 2021 року діти у класі висловлювали свої бажання, [PERSON] сказав, що хоче, щоб його мама любила. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Як встановлено судом, сторони з 12 грудня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 13 листопада 2019 року між ними розірвано. Від шлюбу вони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і треба прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі потрібно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. Норми міжнародного права та національне законодавство не містять положень, які б наділяли одного з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 5, 6 статті 81 ЦПК України). Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Так, рішенням Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради від 16.12.2020 № 449, визначено місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] , терміном на півроку з дня прийняття рішення та надано [PERSON] термін 6 місяців для вжиття заходів щодо налагодження стосунків з дітьми та її працевлаштування. У тексті рішення зазначено щодо фактичного проживання,на час перевірки, дітей з батьком у належній бабусі дітей квартирі, батько працює та характеризується позитивно за місцем роботи та проживання. Мати дітей не працює, наполягає на проживанні дітей разом з нею. Батьки приділяють належну увагу навчанню та вихованню дітей, однак [PERSON] навчальний дошкільний заклад не відвідує. Діти виявили бажання проживати разом з батьком. Згідно характеристики (без дати) адміністрації Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 19, складеної стосовно учня 6-Б класу [PERSON] , дитина виконує домашні завдання з усіх предметів, проявив себе як учень із середнім рівнем знань. [PERSON] виховується у неповній родині, батьки розлучені, але обоє контролюють навчання, дозвілля та стан здоров`я сина. Згідно характеристики (без дати) адміністрації Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 19, складеної стосовно учня 2-Б класу [PERSON] , дитині характерна розсіяність, підвищена втомлюваність, дуже низька працездатність, працює тільки під керівництвом та з допомогою вчителя. Нерозвинена дрібна моторика, [PERSON] пише несвідомо по шаблону, рукописні букви переплітаються з друкованими. Має утруднення у формуванні уявленні про арифметичні дії, у розпізнаванні і називанні об`єктів природного і суспільного оточення, тощо. Мати і батько розлучені. Батько приділяє належну увагу навчанню та вихованню дитини, постійно відвідує батьківські збори, тримають зв`язок зі школою та класним керівником. Мати увагу вихованню, навчанню та здоров`ю сина не приділяє. Згідно характеристик (без дати) указаного навчального закладу сім`ї дітей, батьки розлучилися у 2019 році. Діти мешкають разом з матір`ю. Стосовно [PERSON] : у нього окрема кімната, він забезпечений усім необхідним. Мати приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина, контролює стан його здоров`я. Батько з родиною не проживає, але навчанням сина цікавиться, відвідував батьківські збори, тримає зв`язок із класним керівником. [PERSON] завжди охайний, доглянутий. Стосовно [PERSON] : для дитини місце для навчання не організоване, він не забезпечений усім необхідним для навчання, бо на онлайн уроки з тих пір, я почав жити з матір`ю, не виходить. Підручників, виданих шкільною бібліотекою, дитина не має, бо мати не забирає їх у батька. Електронними підручниками, які були відправлені мамі разом з програмою, що їх відкриває, мати не користується. Мама не приділяє належну увагу навчанню та вихованню дитини, не контролює стан його здоров`я. Ще під час офлайн навчання мати забувала за сина у школі і викликали з роботи батька, який приїжджав за дитиною. Батько [PERSON] із сім`єю не проживає, але навчанням сина цікавиться, приділяє увагу його вихованню, надаючи можливість сину відвідувати розвиваючі центри для дітей. Батьківські збори відвідує, зв`язок із класним керівником підтримує регулярно.Хлопчик завжди охайний, доглянутий та добре одягнений завдяки батькові, який його забезпечує. Практичні психологи дитячого закладу «Пізнавайка», який відвідує малолітній [PERSON] , зазначили про співпрацю із командою центру виключно батька дитини, який систематично цікавиться досягненнями та успіхами [PERSON] , виконує рекомендації педагога та психолога, виконує функцію грошового забезпечення. Мати [PERSON] участі у процесі відвідування занять не бере, жодного разу в центр дитину не приводила та з педагогами не спілкувалась. [PERSON] за місце роботи характеризується позитивно. [PERSON] згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з 15.10.2022 є фізичною особою-підприємцем. Згідно акту з місця проживання від 19 грудня 2022 року, [PERSON] проживав разом з дітьми у квартирі [ADDRESS] у період з 17.03.2020 по 28.06.2020, 07.11.2020 по 26.08.2021, 27.02.2022 по 24.09.2022. Скарг від сусідів чи інших осіб не надходило, діти завжди охайні, доглянуті та привітні до дорослих та дітей. Згідно характеристики ТОВ «Житлосервіс-КР» від 30.03.2023, скарг чи претензій від сусідів [PERSON] за місцем проживання до управителя будинку за місцем проживання останньої, не надходило. Згідно наданого до суду стороною відповідача діагностичного висновку за результатами психологічного дослідження [PERSON] , [INFO] , проведеного 28 березня 2023 року на підставі адвокатського запиту Палішевої Н.О. в інтересах [PERSON] психологом [PERSON] , вплив матері на [PERSON] можна оцінити, як позитивний. Зауважень, нарікань і невдоволення матір`ю [PERSON] у період обстеження не виявлено. У [PERSON] існує страх бути побитим (конкретні фігури виявлені - батько та дідусь). Якість прихильності [PERSON] до обох батьків можна оцінити, як ненадійну, але для [PERSON] важливо підтримувати і розвивати стосунки лише з матір`ю. Згідно наданого до суду стороною відповідача діагностичного висновку за результатами психологічного дослідження [PERSON] , [INFO] , проведеного 28 березня 2023 року на підставі адвокатського запиту Палішевої Н.О. в інтересах [PERSON] психологом [PERSON] , негативний вплив матері на [PERSON] полягає у непослідовності виховання, що залишався сам зі своїм молодшим братом. Стосовно батька, негативний вплив у фізичному покаранні, залишення у небезпеці, поряд з дідусем, відсутність спілкування батька, задля безпеки дитини. Позитивний вплив зі сторони батька з`ясувати не вдалося у зв`язку з небажанням [PERSON] говорити або описувати це. Негативний вплив появи у батька співмешканки Дані не [PERSON] полягає у цькуванні його, відсутності турботи про нього. Негативний вплив проживання з батьком, фізичні покарання з боку дідуся. У [PERSON] існує страх знову бути покараним фізично і пережити психологічний тиск з боку дружини батька [PERSON] , стосовно свого зовнішнього вигляду чи неспроможності вивчити шкільний матеріал. [PERSON] детально описує випадок фізичного насилля у вигляді побиття ременем дідусем, а також промовляє небажання знову проживати з ними. Стабільна прихильність на час діагностики відносно матері, окрім неї дуже прив`язаний до молодшого брата, з яким проживає наразі. Прихильність до батька вдалося діагностувати у відсутності провини, нерозумінні у чому він винен, що батько емоційно не підтримує з ним зв`язок. За висновком Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 14.04.2023, у обох батьків створені належні умови для проживання малолітніх дітей, тому з врахуванням обсягу наданої комісії інформації, покладаються на розсуд суду. У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) зазначено, що питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327 цс 18), право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання, з`являється у дитини з досягненням віку 10 років. У судовому засіданні була заслухана думка малолітнього [PERSON] , [INFO] (12 років), який указав, що хотів би проживати разом з матір`ю та [PERSON] . З батьком у нього конфліктів не було, однак були конфлікти з [PERSON] - вона називала його то жирним, а коли він схуд, то почала обзивати «дрищем», батько ж взагалі на цей конфлікт уваги не звертав та ніяк не захищав його. Вони з братом були в основному у бабусі з дідусем, тато працював та часто пропадав на роботі. Був у нього конфлікт і з дідусем, він його бив, навіть ногою. На онлайн-уроки він виходив кожного дня, навчальний матеріал він має, закінчив 6-й клас на 9 та 10 балів, є також 4 бали, але з якого предмету не пам`ятає. Мама приділяє йому достатньо уваги, годує, одягає, він може підійти до неї з якимось питанням по уроках, але в основному навчається самостійно. Коли жив з братом, то міг йому допомогти, якщо той просив про це. Мама працює два дні через два. З братом у нього нормальні стосунки, хотів би зустрітися, однак не має номера телефону батька, хоча у того є його номер. Спочатку мама телефонувала, просила спілкування з братом - батько спочатку давав, а потім не давав спілкуватися. Він займався спортом, але перестав, разом з братом не займаються. З минулого літа він не був у батька та бажання у нього бути немає. Мати приблизно рік проживає з чоловіком на ім`я [PERSON] , у нього з ним взаєморозуміння, він їх з мамою не ображає. За клопотанням учасників процесу судом також була вислухана думка малолітнього [PERSON] , [INFO] (8 років), який у судовому засіданні пояснив, що наразі він проживає з татом. Закінчив 2-й клас та переходить до 3-го класу. Любить обох батьків та йому добре як з татом, так і з мамою. З [PERSON] вони дружні, у них гарні відносини, однак він не має свого телефону, щоб телефонувати брату - свій особистий телефон він забув у мами та переживав, що з ними немає зв`язку, за братом скучав. Дідусь, тато та [PERSON] до нього нормально відносяться, його не б`ють. Спокійніше йому з татом, оскільки якщо він щось наробить, то тато не б`є його, а каже, щоб не робив такого більше. Мама його не била, але могла забрати телефон, як покарання. Коли вони жили у мами і вона була на роботі, то він залишався з братом, який його виховував, але не бив. Мама готувала їм їжу наперед. Він ходить на спортивні тренування, його [PERSON] та тато водять, він не проти жити з татом та [PERSON] . З мамою жив якийсь чоловік, однак він її ображав та бив, тому вона вигнала його, зараз мама з братом живе. Йому жити добре і з татом, і з мамою. Він весь час навчався онлайн, підключався до уроків самостійно - мама спочатку допомагала, а потім ні. Верховний Суд неодноразово у своїх постановах наголошував на тому, що сімейні спори, які стосуються інтересів дітей та їхніх батьків, необхідно розглядати з урахуванням принципів правового статусу дитини, які закріплені у Конвенції про права дитини, зокрема, при ухваленні всіх рішень, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси мають першорядне значення і повинні повністю й ефективно дотримуватися, держава має позитивні зобов`язання щодо дітей, щоб будь-які вжиті заходи ніколи не шкодили їхньому здоров`ю та розвитку (забезпечує у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини) (статті 3, 6). Так, стосовно визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , то у судовому засіданні дитина чітко висловила бажання проживати разом з матір`ю, посилаючись на конфлікті ситуації як з дружиною батька, так і з дідусем, та відсутності, у зв`язку з цим, захищеності з боку батька, що є вкрай важливим у цьому віці. У судовому засіданні ні показами свідків, ні письмовими доказами у справі, указаний факт не спростований, суд же не може примусово визначити місце проживання дитини з батьком поза волею дитини. Судом не встановлено обставин, які б могли шкодили здоров`ю та розвитку [PERSON] у разі визначення місця проживання його з матір`ю. Стосовно визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , то виходячи з думки самої дитини та наданих до суду письмових доказів і вислуханих показів свідків, протипоказань щодо проживання [PERSON] з матір`ю не установлено, дитина у рівній мірі згодна проживати як з батьком, так і з матір`ю. Відповідно до постанови Верховного Суду від 3 травня 2022 року у справі №944/4968/20 сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів. При винесенні судового рішення суд, крім зазначеного, враховує емоційний зв`язок між дітьми при визначенні місця їх проживання. Так, родинні зв`язки між близькими родичами, зокрема між братами і сестрами охоплюють в собі поняття «сімейного життя», про що неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року. Тому при визначенні роздільного місця проживання дітей, з урахуванням конкретних обставин справи, окрім емоційного зв`язку між братами/сестрами необхідно звернути увагу на деякі аспекти: чи не завдасть братам/сестрам істотної психологічної травми подальше роздільне проживання, відтак чи може це вплинути на погіршення їх психічного та психологічного стану; різниця у віці між дітьми, чи мало місце опіка старшої дитини над молодшим братиком/сестричкою; чи є відчуття дітьми однієї сім`ї на час вирішення спору. Має значення також проживання в одному чи різних населених пунктах, відстань між ними, чи унеможливить віддаленість місця проживання дітей спілкування між собою; тривалість проживання кожного з дітей з батьком або матір`ю на час вирішення спору; чи не проявляв один із батьків байдужості до виховання тієї дитини, яка проживала окремо. У судовому засіданні установлено тісний емоційний зв`язок між братами, як [PERSON] , так і [PERSON] кожен окремо суду пояснили, що сумують один за одним, майже не бачаться, хоча раніше спільно проживали та [PERSON] допомагав [PERSON] з навчанням, мають дружні стосунки. З наданих суду пояснень свідків та сторін, [PERSON] більше часу проводить з дружиною батька та дідусем з бабусею, враховуючи зайнятість батька на роботі. Доказів жорстокого поводження матері з дітьми, а також підстав, передбачених ч. 2 ст. 161 СК України, які роблять неможливим передачу дітей для проживання з матір`ю, не установлено. Відповідачем за зустрічним позовом не надано доказів того, що визначення місця проживання дітей разом з матір`ю буде суперечити інтересам дітей. Обставин, які б свідчили, що зміна місця проживання малолітнього [PERSON] загрожує дитині психологічно або фізично чи призведе до негативних для дитини наслідків, створить для неї нестерпні умови, не встановлено. При цьому зазначене не позбавляє права та обов`язку [PERSON] , як батька дітей, належним чином опікуватись синами, у тому числі шляхом відвідування відповідних курсів, гуртків, секцій як молодшою дитиною, так і старшою. Суд також вважає необхідним наголосити сторонам, що незважаючи на відсутність налагодження конструктивної комунікації між ними щодо здійснення батьківських прав, вони, як батьки дітей, безсумнівно відіграють важливу роль у їх житті та розвитку, бо діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Сторони мають право та обов`язок піклуватися про здоров`я, стан розвитку дітей, незалежно від того, з ким вони будуть проживати, а також обов`язок на безперешкодне та постійне спілкування дітей між собою. Врахувавши інтереси та думки малолітніх дітей, їх психологічний стан та особливості фізичного розвитку, права та інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання, а також, дотримуючись балансу між їх інтересами, правами батьків на виховання дітей і обов`язком батьків діяти в інтересах дітей, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні первісного позову та повному задоволенні зустрічного позову. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки у задоволенні первісного позову відмовлено, судові витрати покладаються на позивача за первісним позовом. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] заявлено вимогу про відшкодування судових витрат - судового збору у сумі 1 073,60 грн., сплаченого при поданні зустрічного позову до суду, яку суд, з врахуванням часткового задоволення вимог, вважає можливим задовольнити пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: approved