Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

І. Суть спору: Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] являвся колгоспним двором, членами якого станом на 15.04.1991 року були: [PERSON] , 1927 р.н. (голова двору); [PERSON] , 1926 р.н. (дружина). Стверджує, що на час припинення колгоспного двору зазначені особи вважались його членами, частки яких становили в розмірі по кожному. Вказані обставини підтверджуються довідкою Мостиської міської ради №222 від 20.06.2023 року. Зазначає, що [INFO] помер голова двору та її (позивачки) батько [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на нерухоме майно частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Наголошує, що за життя [PERSON] заповіту не складав, своїм майном не розпорядився. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом була дружина померлого [PERSON] , яка у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадщину прийняла, так як на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, а отже вступила в управління та володіння спадковим майном. Інших спадкоємців спадкового майна [PERSON] , крім [PERSON] , не було. Таким чином, після смерті [PERSON] , його дружина [PERSON] , з урахуванням своєї обов`язкової частки у майні колгоспного двору стала власником вказаного житловому будинку в цілому. Стверджує, що [INFO] померла дружина голови двору та її (позивачки) матір [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Наголошує, що за життя [PERSON] склала заповіт від 16.03.2005 року, згідно з яким все своє майно заповіла дочці [PERSON] , яка спадщину після її смерті прийняла в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час її смерті, а також протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, звернулася до нотаріуса за оформленням спадкових прав, де було заведено спадкову справу №165/09. Таким чином, після смерті [PERSON] , вона (позивачка [PERSON] ) стала власником житлового будинку. Стверджує, що спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині чи претендували б на таку, крім неї, немає. Однак, в позасудовому порядку оформити право власності на вищевказаний будинок не має можливості, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на такий, тому змушена звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . ІІ. Позиція учасників справи: В підготовче засідання позивачка не з`явилася, однак подала заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задоволити. Представник відповідача Мостиської міської ради Яворівського району Львівської області у підготовче засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Третя особа в.о. завідувача Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області Шаравара В.В. у підготовче засідання не з`явилася, проте подала до суду матеріали спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , а також заяву про розгляд справи за її відсутності. ІІІ. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді від 05.07.2023 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому суд розглядає справу у загальному порядку, оскільки підстави для заочного розгляду справи відсутні. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання позову відповідачем - це одностороннє вільне волевиявлення відповідача, спрямоване на припинення спору з позивачем. Право відповідача на визнання позову повністю або частково є виявом принципів диспозитивності і змагальності. Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні у відповідності до вимог статей 200, 206 ЦПК України. ІV. Встановлені судом фактичні обставини справи: Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору,

Outcome: approved