Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, у якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно , починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до повноліття дитини та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який 04 березня 2022 року було зареєстровано Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Від шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON] . На даний час дитина проживає разом з нею . Позивачка зазначила, що не може самостійно забезпечити належний рівень життя дитини, оскільки на даний час перебуває у декретній відпустці. Батько дитини є здоровим та працездатним , а тому зможе сплачувати аліменти у розмірі на утримання дитини та її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, тому звернутись до суду з позовом. Ухвалою суду від 13 червня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засіданні не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити (а.с. 26). Від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] до суду надійшла заява, у якій остання зазначила, що сторона відповідача не заперечує проти позовних вимог, просить їх задовольнити (а.с.25). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 04 березня 2022 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) 04 березня 2022 року, актовий запис № 172 (а.с. 9) . Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) 15 липня 2022 року, актовий запис № 640 (а.с. 8). З довідки № 1287 виданої КП «ЖЕО №2» 12.06.2023 року вбачається, що донька [PERSON] зареєстрована разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.4). Також судом встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини не надає та не утримує їх. Позивач зазначила, що відповідач є фізично здоровим та працездатним. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини не надає, хоча має можливість її надавати, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на її утримання. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та частини з усіх видів заробітку (доходу) на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно зі ст.80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 Сімейного кодексу України ) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Батько дитини [PERSON] проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки [PERSON] та дружини не надає, хоча зобов`язаний це робити відповідно до ст.ст.84, 180 СК України. При цьому відповідач є особою працездатного віку, здоровим. Таким чином, суд відповідно до вищенаведених вимог закону, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, вік дитини, перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, прийшов до висновку про задоволення позову та стягнення із відповідача аліментів на утримання доньки у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне компенсувати з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 1073 грн. 60 коп., решту 50 відсотків судового збору у сумі 1073 грн. 60 коп. стягнути з відповідача на користь держави відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України. Згідно ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved