Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

01.12.2021 року представник комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» звернувся до суду із позовом, який заявою від 02.08.2023 року уточнив до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення в сумі 27 882 грн. 74 коп. (двадцять сім тисяч вісімсот вісімдесят дві гривні сімдесят чотири копійки), заборгованості за послуги з обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення в сумі 1 018 грн. 16 коп. (одна тисяча вісімнадцять гривень шістнадцять копійок), витрат по сплаті судового збору в сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн., судових витрат в розмірі 30,00 (тридцять) грн., мотивуючи тим, що КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» забезпечує послугами з централізованого опалення та з обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення квартиру [ADDRESS] . Відповідач проводив оплату не в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість у вищевказаному розмірі. В судове засідання представник КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» не з`явився, надав до суду заяву якою підтримав позовні вимоги та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за його відсутністю не направляв. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, ґрунтуючись на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Жигуліна С.М. від 15.12.2021 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2022 року, цивільну справу розподілено та передано судді Ізмаїльського міськрайонного суду Присакар Олександру Яковичу. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Присакар О.Я. від 29.05.2022 року цивільну справу прийнято до свого провадження, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Присакар О.Я. від 16.03.2023 року був залучений [PERSON] ( [ADDRESS] ), як правонаступник відповідача [PERSON] у справі за позовом комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII), до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (частина третя статті 9 Закону № 2189-VIII). На підставі ст. ст. 67, 68, 162 ЖК України та п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за №630, відповідач зобов`язаний своєчасно, щомісячно вносити плату не лише за користування квартирою, але й за комунальні послуги, зокрема за централізоване опалення за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року за №2633-IV споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст.25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно даних по абоненту на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок за № [NUMBER] , згідно якого квартира площею 81,2 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , забезпечується послугами з централізованого опалення та з обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення. Згідно відомостей сектору ведення реєстру територіальної громади м. Ізмаїл секретаріату виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 06.12.2021 року, [PERSON] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що позивачем теплова енергія у квартиру кв. [ADDRESS] , надавалась належним чином, заяву про відключення від теплопостачання відповідач не подавав. Розрахунок оплати за надані послуги з централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення проводиться згідно тарифам, затвердженим рішеннями виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за № 1106 від 08.10.2018 року, №49 від 19.01.2018 року, №1285 від 26.11.2018 року, постановами НКРЕКП № 1171 від 31.03.2015 року. Оскільки послуги надаються, але їх оплата проводиться не у повному обсязі, сума боргу підтверджена особовим рахунком, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до актового запису про смерть №1395 від 10.10.2020 року, складеного Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] померла [INFO] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідоно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 62390899 від 09.11.2020 року, наданого приватним нотаріусом Єфіменко М.Д., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлої [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється син [PERSON] . Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У встановлений законом строк [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , що підтверджено заявою від 09.11.2020 року, посвідченою приватним нотаріусом Єфіменко М.Д., тобто вважається таким, що прийняв спадщину. Таким чином, до [PERSON] переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві [PERSON] на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст.141 ЦПК України та згідно ст.9 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270 гривень та судові витрати в розмірі 30 грн.

Outcome: approved