Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , тертя особа: Тернівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради в особі органу опіки та піклування про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позову позивач вказує, що він перебував в близьких стосунках з відповідачкою [PERSON] , з якою він познайомився у 2018 році та почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В квартирі батьків позивача по [ADDRESS] . Під час перебування позивача у фактичних відносинах з відповідачкою, [INFO] у них народився син - [PERSON] . Оскільки, на той момент вони не перебували у шлюбі, відомості про батька було зазначено в порядку ч. 1 ст. 135 СК України зі слів матері « [PERSON] ». З моменту народження сина позивач завжди визнавав своє батьківство, приймав участь у його вихованні, матеріальному забезпеченні, фізичному та духовному розвитку. Фактично з жовтня 2020 малолітній син мешкає разом з позивачем, якого вважає своїм рідним батьком та перебуває на його повному матеріальному забезпеченні. Відповідач повністю самоусунулася від виховання своєї дитини та будь-якої участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Пізніше, позивачу стало відомо, що відповідач з жовтня 2020 року деякий час проживала в м. Одеса. Під час проживання там, відповідачка вчинила умисний тяжкий злочин, внаслідок чого вироком суду від 28.10.2022 у справі №522/3093/21 [PERSON] було визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, яку було звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі із випробуванням із іспитовим строком на 1 рік 6 місяців. Як відомо позивачу, відповідач виїхала за межі України та тривалий час мешкала за кордоном. При цьому жодної участі у вихованні та утриманні свого сина вона не приймала, матеріальної допомоги не надавала та на цей час не надає. Позивач має бажання та можливість піклуватись про сина, проте його батьківство не підтверджене. Тому позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання. Одночасно ухвалою суду витребувано від Тернівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) наступні докази: відомості з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження [PERSON] , [INFO] (зокрема: номер актового запису про його народження, дату складання актового запису, яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану складено, походження дитини, відомості про його батьків/опікунів, як вказано відомості про батька дитини відповідно до приписів Сімейного Кодексу України); відомості з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , а саме в частині, що стосується інформації про батька дитини (встановлення факту (визнання батьківства), її опікуна (опікунів) (із наданням обґрунтованого висновку органу державної реєстрації актів цивільного стану про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому); належним чином засвідчену копію актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 28 лютого 2023 року призначена судово-генетична екпертиза. На запит суду 02 квітня 2023 року на адресу суду від Тернівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла копія актового запису про народження №857 від 01.11.2019 відносно [PERSON] , [INFO] . 12 квітня 2023 року на адресу суду від КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" ДОР надійшов висновок експерта №904-МГ, складеного у зв`язку з виконанням ухвали суду від 28 лютого 2023 року. Ухвалою суду від 14 червня 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, суду пояснив, що з відповідачкою проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Мешкали у його квартирі. Потім в них народився син, через 10 місяців мати дитини пішла з сім`ї , сина залишили з ним. Пару разів за весь час вона розмовляла з сином по телефону. Ніякої зацікавленності щодо дитини не проявляла. Картку для виплат про піклування за дитиною забрала собі, ніяких коштів на утримання дитини не надавала, сином не цікавиться. Фактично дитиною займається він та його сестра, що проживає разом з ними. Просить визнати батьківство та позбавити відповідачку батьківських прав, стягнути аліменти на утримання сина. Представник позивача - адвокат Морозов Є.Є. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , суду показав, що він батько позивача. На даний час вони проживають разом. Його син працював в Київі, привіз відповідачку до них, повідомив, що вона його дружина. Відповідачка була вагітьна, до пологів жила у них, потім його дружина була на партнерських пологах з відповідачкою, бо син ще працював у Київі. Коли вони забрали відповідачку з онуком з пологового будинку. то проживали усі разом. Відповідачка, к мати, була безвідповідальною, не турбувалась про сина, а потім взагалі поїхала. Повідомила, що вона заморилась від такого життя. Відповідачка отримувала кошти, як мати одиначка, однак кошти на утримання його онука не надавала, життям дитини не цікавилась. Перешкод у спілкуванні з дитиною не було. Його син виховує дитину сам, зараз проживають у селі, там безпечніше для дитини. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , суду показала, що позивач її рідний брат, на даний час вони мешкають разом. Відповідачку вона бачила 3-4 рази вагітною, та декілька разів після народження дитини. Перешкод у спілкуванні з дитиною не було, мати дитини не виконує своїх батьківських обов`язків, дитиною зовсім не цікавиться. Відповідачка забрала всі банківські картки та гроші, матеріально дитині ніяк не допомагала. Вона сама через прийомних батьків відповідачки, знайшла її номер телефону, намагалась спілкуватись . Відповідачка минулим літом приїхала, хотіла забрати дитину, бо наразі живе у Німеттчині та хоче отримувати виплати на дитину. Викликали поліцію, але вона не дочекалась. поки приймуть рішення, поїхала. Дитиною вона взагалі не цікавилась, не привезла сину ніякого гостинця. Відпоідачка знає про розгляд справи судом, вважає, що нічого змінити не зможе. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про місце та час слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради надав заяву про розгляд справи без їх участі. Окрім того, просила залучити висновок органу опіки та піклування виконкому районної у місті ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Представник третьої особи Тернівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кривому Розі не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. У порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 857 від 01.11.2019 року, [INFO] народився [PERSON] . Матір`ю дитини зазначено - [PERSON] , батьком вказано - [PERSON] (а.с.15). Згідно актового запису про народження №857 від 01.11.2019, складеного Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зареєстровано факт народження дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.63-64). Згідно ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до вимог ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до вимог ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Відповідно до положень частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно висновку експерта №904-МГ, складеного експертом-цитологом судового відділення судово-біологічних експертиз та досліджень КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР Капотенко А.В., молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що вірогідність того, що [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних в`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999% (а.с.69-71). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.05.2018 у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Будь-яких доказів на спростування доводів позивача та на спростування експертного висновку №904-МГ суду не надано. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Суд встановив, що по справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують біологічне батьківство [PERSON] по відношенні до дитини [PERSON] , тому в інтересах дитини позов підлягає задоволенню, а також підлягають задоволенню вимоги щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини. Окрім того, позивач звернувся з вимогою про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» відображено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, І судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2018 року. За час спільного проживання [INFO] у них народився син - [PERSON] , про що Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис за №857 від 01.11.2019 (а.с.15). В судовому засіданні становлено, що з жовтня 2020 року малолітній [PERSON] мешкає разом з позивачем, якого вважає своїм рідним батьком. Як вказав позивач в судовому засіданні, в 2020 році відповідач [PERSON] повністю самоусунулася від виховання своєї дитини та будь-якої участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Як встановлено, фактично весь час свого життя дитина знаходиться на повному матеріальному утриманні позивача. Саме він забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, надає доступ до культурних цінностей. Мати дитини з жовтня 2020 не спілкується зі своєю дитиною, не виховує її, не вітає її зі святами. Не цікавиться станом її здоров`я, умовами проживання, внутрішнім світом. Крім того, вироком Приморського районного суду м. Одеси від 28.10.2022 у справі №522/3093/21 [PERSON] було визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, яку на підставі ст.ст. 75,79 КК України було звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі із випробуванням із іспитовим строком на 1 рік 6 місяців. Факт проживання неповнолітньої дитини разом з позивачем підтверджується актом про встановлення факту проживання від 14.11.2022, а саме що [PERSON] , [INFO] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] разом із малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , з 2019 року по теперішній час. Мати дитини [PERSON] у 2020 припинила мешкати за вказаною адресою, залишила свою дитину на виховання [PERSON] (а.с.14). На сьогоднішній день утриманням та вихованням дитини займається позивач. Вищезазначені обставини свідчать про невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків. З висновку виконкому Саксаганської районної у місті ради, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , встановлено, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою у разі, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону не можливо, і лише за наявності вини в діях батьків,

Outcome: approved