Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 351. На обґрунтування поданої заяви зазначають, що вони є батьками двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] . Їх сімейне життя не склалося, через певний час після реєстрації шлюбу шлюбні відносини між ними були припинені та спільне господарство не ведеться з 27.03.2022 року. Крім того, заявники вказують, що між ними досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільних дітей, що підтверджується нотаріально посвідченим договором від 12.04.2023. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам заявників, останні просять суд задовольнити їх спільну заяву та розірвати шлюб. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 14.04.2023 провадження у справі відкрито і призначено розгляд справи у судовому засіданні. У судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала та просила суд її задовольнити. Суду додатково повідомила, що причиною розірвання шлюбу є їх різні політичні погляди на життя, що справляє негативний вплив на спільних дітей. Спільно сторони не проживають протягом тривалого часу, батько дітей [PERSON] проживає окремо, оскільки працює у місті Черкаси, вона проживає разом із дітьми у домоволодінні свекра у с. Топилівка, де діти відвідують навчальний заклад. [PERSON] приймає активну участь у вихованні та утриманні дітей, приїздить до них на вихідних, надає грошові кошти, купує подарунки. Взагалі характеризує його як гарного батька. Заявник [PERSON] у судовому засіданні подану заяву підтримав та просив суд її задовольнити. Додатково суду пояснив, що він із дружиною вже давно не може бути разом, оскільки під час спільного проживання вони постійно сваряться. Працює [PERSON] у м. Черкаси і там проживає у орендованій квартирі, натомість [PERSON] переїжджати для спільного проживання в місті не бажає, тому вона живе із дітьми у селі, а він до них приїздить у вихідні. Щодо визначення місця проживання дітей разом із батьком заявники пояснили, що діти проживають і у подальшому будуть проживати разом із матір`ю, проте вона має намір найближчим часом поїхати на заробітки, тому на цей період часу допомагати будуть батьки [PERSON] , які проживають поруч. Під час судового розгляду у зв`язку із необхідністю витребування судом додаткових відомостей щодо фактичного місця проживання дітей у судовому засіданні 16.05.2023 була оголошена перерва. Після перерви у судове засідання 31.05.2023 заявниця [PERSON] не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, у зв`язку із чим розгляд справи було відкладено. У судовому засіданні 20.07.2023 заявниця [PERSON] повідомила, що намір розірвати шлюб вона не змінила. Також повідомила суд, що за час розгляду справи судом жодних змін її анкетних даних (зокрема місце роботи, проживання тощо) не було. Після розірвання шлюбу змінювати прізвище вона не буде та планує залишити собі прізвище « [PERSON] ». У судовому засіданні 20.07.2023 заявник [PERSON] підтримав заяву про розірвання шлюбу, додатково суду повідомив, що змін у його анкетних даних за час розгляду справи судом (зокрема місце роботи, проживання тощо) не було. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей (ч. 3 ст. 293 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. На підставі ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У відповідності до ст.ст. 104, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом встановлено, що заявниця [PERSON] та заявник [PERSON] , 18 жовтня 2014 року зареєстрували шлюб. Державна реєстрація шлюбу проведена Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 351 (а.с. 5). Від шлюбу заявники мають двох малолітніх дітей, а саме: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено наданими суду свідоцтвами про народження (а.с. 21-25). Діти постійно проживають разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що під час розгляду справи підтверджено інформацією Сагунівської сільської ради, наданої листом від 01.06.2023 за вих. № 02-09/24 (а.с. 79). За вказаною адресою діти разом із матір`ю зареєстровані з 05.04.2021 (а.с. 27-29). На виконання вимоги законодавця щодо необхідності при зверненні до суду із спільною заявою подружжя про розірвання шлюбу заявниками наданий договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 12.04.2023, посвідчений державним нотаріусом Першої черкаської нотаріальної контори Шалденко Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 1-602 (а.с. 46). У свою чергу аналізуючи умови вказаного договору у сукупності із іншими наявними у матеріалах справи доказами, а також ураховуючи усні пояснення заявників, суд приходить до висновку, що вказаний договір укладений ними без наміру створення реальних правових наслідків, та укладено лише через наявну законодавчу вимогу подавати такий документ до суду при зверненні зі спільною заявою про розірвання шлюбу, змінювати місце проживання дітей заявники не мають наміру. Діти проживали та будуть проживати за місцем проживання матері, спору щодо місця проживання та участі батька у вихованні та утриманні дітей між заявниками немає. При цьому суд враховує наявність суперечливих умов самого договору, відповідно до якого місцем проживання дітей батьки визначили місце фактичного проживання батька у [ADDRESS] (п. 1.3. Договору), хоча під час розгляду справи учасники визнали, а також судом було встановлено із наявних письмових доказів, що за вказаною адресою протягом тривалого часу проживають діти разом із матір`ю [PERSON] , батько дітей проживає окремо у місті Черкаси у орендованій квартирі, до дітей приїжджає лише на вихідних. У той же час зазначаючи у договорі про місце проживання дітей разом із батьком сторони у пункті 2.1. Договору погодили, що батько має право зустрічатися та без перешкод спілкуватися з дітьми, у тому числі у будь-який день тижня та у будь-який час, а також має право, за попередньою домовленістю з матір`ю, брати дітей до себе за місцем свого проживання у вихідні дні. Тобто сторони договору узгоджують наявність у батька дітей комплексу прав, притаманних лише тому із батьків, хто проживає окремо від них. Визначений п. 3.2.2. Договору обов`язок матері дітей сплачувати аліменти у розмірі 33 % від її заробітку [PERSON] за період часу з моменту укладення договору і до моменту розгляду справи судом жодного разу не виконувався та гроші [PERSON] не перераховувались, що було визнано під час судового розгляду учасниками справи. Крім того, фактично грошові кошти на утримання дітей надає сам [PERSON] , оскільки має стабільний дохід, у свою [PERSON] не працевлаштована. У свою чергу, ураховуючи базовий принцип сімейного законодавства, відповідно до якого основою шлюбу може бути лише спільна згода чоловіка та дружини, примушування до збереження шлюбних відносин заборонено, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Відповідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки заявниця не має наміру повертати собі дошлюбне прізвище, суд приходить до висновку про необхідність після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved