Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області із цією заявою. Свої вимоги заявник мотивувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,25 га, кадастровий номер 7423886000:01:001:0572, та земельної ділянки, наданої для ведення підсобного сільського господарства, що розташована за адресою: Чернігівська область, Ніжинський район, с. Степові Хутори, площею 0,5999 га, кадастровий номер 7423886000:01:001:0571, що належати спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 039628, виданого 12 серпня 1997 року. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом. Іншим спадкоємцем за заповітом є син померлого [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємцями після [PERSON] є його сини [PERSON] та [PERSON] . Спадкова справа після [PERSON] відкрита в Носівській районній державній нотаріальній конторі за № 256/2018. Спадщину після смерті батька заявник прийняла. Спадкова справа після [PERSON] відкрита у приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Чуєнко Л.А. У видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на 1/2 частки у праві власності на вищезгадані земельні ділянки, що належали спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на змелю серії І-ЧН № 039628 заявникові відмовлено на тій підставі, що у свідоцтві про смерть батька він записаний як [PERSON] , а у державному акті на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 039628 - [PERSON] . Заявник позбавлена в іншому порядку, крім судового, встановити, що вказаний державний акт на право приватної власності належить [PERSON] . Установлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки необхідне їй для оформлення спадщини. Тому заявник просить у судовому порядку встановити факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 039628, виданий 12 серпня 1997 року на ім`я [PERSON] на підставі рішення Степовохутірської сільської ради від 08 липня 1997 року за № 37 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 57, належить [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді від 27 лютого 2023 року відкрито окреме провадження в цивільній справі, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні. У судове засідання заявник не з`явилася, але до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву, у якій указала, що вона підтримує заявлені вимоги, просить їх задовольнити та розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої особи Макіївської ОТГ в особі Макіївської сільської ради в судове засідання не з`явився, але направив до суду заяву, у якій указав, що Макіївська сільська рада не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] та просив справу розглянути за відсутності представника сільської ради. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 3 ст. 211 Цивільного-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд уважає за можливе провести розгляд справи за відсутності заявника, представника заінтересованої особи Макіївської ОТГ в особі Макіївської сільської ради та заінтересованих осіб [PERSON] , [PERSON] за наявними у справі доказами, оскільки відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, суд робить нижченаведений висновок. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України доказами у цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Отже, у силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом установлено, що [PERSON] на підставі рішення Степовохутірськї сільської ради від 08 липня 1997 року № 37 отримав у приватну власність земельну ділянку площею 0,85 га, яка розташована на території с. Степові Хутори Степовохутірської сільської ради, що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 039628 (а. с. 9). Згідно з копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4800047632023 від 26 січня 2023 року право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер 7423886000:01:001:0572, яка розташована по [ADDRESS] , форма власності: приватна власність, зареєстроване за [PERSON] (а. с. 10, 11). Згідно з копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5100069542023 від 24 січня 2023 року право власності на земельну ділянку площею 0,5999 га, кадастровий номер 7423886000:01:001:0571, форма власності: приватна власність, зареєстроване за [PERSON] (а. с. 14, 15). [INFO] у віці 86 років помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 4). Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: вищевказані земельні ділянки. За життя [PERSON] склав заповіт, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 33, 34). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за заповітом. Своїм заповітом [PERSON] заповів дітям [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, що підтверджується копією заповіту, посвідченого секретарем виконкому Степовохутірської сільської ради Носівського району Чернігівської області Л.М. Лободою 04 липня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 34 (а. с. 8). Із копії спадкової справи до майна померлого [PERSON] № 6/2014, заведеної приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Чуєнко Л.А., убачається, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті батька [PERSON] , подавши в установлений законом шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, та отримали в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (на 1/2 частини кожен) (а. с. 25-62). У видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на 1/2 частки у праві власності на земельні ділянки, що належали [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 039628 заявнику відмовлено, оскільки у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] спадкодавець записаний як [PERSON] , а у державному акті на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 039628 - як [PERSON] , у матеріалах спадкової справи знаходяться документи, які не відповідають фактичним обставинам та суперечать чинному законодавству, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Чуєнко Л.А. № 36/02-31 від 21 лютого 2023 року (а. с. 18). Проаналізувавши перевірені і оцінені судом докази та законодавство, суд переконався, що заявником надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для встановлення юридичного факту належності [PERSON] державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 039628, виданого 12 серпня 1997 року на підставі рішення Степовохутірської сільської ради від 08 липня 1997 року за № 37 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 57. У позасудовому порядку виправити допущену у вказаному вище правовстановлюючому документі помилку в написанні по батькові спадкодавця неможливо. Установлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне їй для реалізації спадкових прав після смерті батька. Крім того, указаний висновок суд зробив не тільки виходячи із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 року (остаточне 18 вересня 2015 року), у пункті 78 якого зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…». Отже, з огляду на вищезазначене, беручи до уваги всі обставини справи, докази, надані заявником та безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд робить висновок, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved