Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів, моральної шкоди та витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 11.02.2022 р. між нею та ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу №ПКП-12553, згідно з яким вони зобов`язалися в майбутньому (до 30.06.2022 р.) укласти договір купівлі-продажу на транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN», модель «PASSAT», рік випуску 2011, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Загальна вартість по договору становить 7609,00 доларів США, що станом на дату укладення договору складає 212405,44 грн., в т.ч. ПДВ - 35,350,914 грн. Позивачу надали рахунок [NUMBER] , на який була здійснена оплата 15.02.2022 р. на суму 70000,00 грн., що підтверджується дублікатом квитанції. Проте відповідач не уклав основний договір та не передав позивачу транспортний засіб. Оскільки відповідач необґрунтовано ухилився від виконання умов договору, то позивач має право на повернення платежу та відшкодування завданих їй збитків, а саме моральної шкоди, так як будучи чесною і законослухняною громадянкою, вона змушена просити повернути їй сплачені нею кошти за не отриманий товар, чим грубо порушується її людська гідність, в результаті чого вона залишилася без грошей та транспортного засобу. Просить стягнути з ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» на її користь суму грошових коштів у розмірі 70 000,00 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., витрати по оплаті правових послуг в розмірі 10 000,00 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] надала суду заяву, якою позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу у її відсутність та не заперечувала проти винесення судом заочного рішення. Відповідач ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 11.02.2022 р. між [PERSON] та ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу №ПКП- 12553 (далі - попередній договір від 11.02.2022 р.). Згідно з п. 1.1. - 1.2. попереднього договору від 11.02.2022 р. сторони зобов`язались укласти в майбутньому договір купівлі-продажу (основний договір) на належний ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN», модель «PASSAT», рік випуску 2011, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , в строк до 30.06.2022 р. Відповідно до п. 1.3. попереднього договору від 11.02.2022 р. ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» гарантує, що на момент укладання основного договору транспортний засіб, визначений у п. 1.1. цього договору, буде належати їй та не буде знаходитись під забороною відчуження, арештом, не буде предметом застави чи іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичним та юридичними особами, а також не буде обтяжений будь-яким іншим чином, передбаченим чинним законодавством. Згідно з п. 1.5. попереднього договору від 11.02.2022 р. ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» здійснить придбання транспортного засобу з онлайн-аукціону автомобілів після його погодження з [PERSON] , яка жодних заперечень та претензій щодо придбання транспортного засобу з метою подальшого укладення основного договору не має. Згідно з п. 2.1. попереднього договору від 11.02.2022 р. продаж транспортного засобу вчиняється між сторонами за ціною (вартістю) в розмірі 7609,00 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на дату укладання договору становить 212105,44 грн., у тому числі ПДВ 35350,91 грн. На підставі п. 2.2. попереднього договору від 11.02.2022 р. сторони домовилися про проведення розрахунків за цим договором: На підставі п. 2.3. попереднього договору від 11.02.2022 р. [PERSON] сплачує в день підписання цього договору ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» в якості завдатку першу частину суми вартості транспортного засобу на розрахунковий рахунок в розмірі 4106,00 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на дату укладання договору становить 114457,21 грн., у тому числі ПДВ - 19076,11 грн. На підставі п. 2.4. попереднього договору від 11.02.2022 р. порядок проведення розрахунків може бути змінений за взаємною домовленістю сторін за умови обов`язкової оплати [PERSON] в день підписання договору ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» в якості завдатку більшої половини вартості транспортного засобу на розрахунковий рахунок ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ». Відповідно до п. 2.7. попереднього договору від 11.02.2022 р. сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням. Розділом 3 попереднього договору від 11.02.2022 р. визначений порядок переходу права власності на транспортний засіб. Згідно з положеннями розділу 4 попереднього договору від 11.02.2022 р. цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 30.06.2022 р., або до укладання основного договору. [PERSON] сплатила на розрахунковий рахунок ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» за транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN», модель «PASSAT», рік випуску 2011, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , що підтверджується дублікатом квитанції №0.0.2458955590.1 від 15.02.2022 р. 70000,00 грн., що у свою чергу становить 33% від вартості (ціни) договору. 04.01.2023 р. [PERSON] була подана до ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» претензія в порядку досудового регулювання за попереднім договором від 11.02.2022 р., відповідно до якої відповідач мав повернути їй сплачені нею кошти за товар та витрати по оплаті юридичних послуг. На час подання позовної заяви відповідач грошові кошти, сплачені за попереднім договором від 11.02.2022 р., не повернув. Відомості про укладання між сторонами основного договору купівлі-продажу транспортного засобу відсутні. Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. В силу положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплатою неустойки і відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 1, 2 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до абзацу 2 ч. 1, 2-3 ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Судом встановлено, що [PERSON] та ТОВ «Везем Шиппінг» уклали попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу від 11.02.2022 №ПКП-12553. Відповідно до умов попереднього договору від 12.02.2022 позивач сплатила відповідачу грошові кошти у розмірі 70000,00 грн., що у свою чергу становить 33% від вартості (ціни) договору, які сторони визначили як завдаток (п. 2.3 попереднього договору). Основний договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN», модель «PASSAT», рік випуску 2011, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , в строк до 30.06.2022 р., який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між позивачем та відповідачем не був укладений. Оскільки сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому під час укладання попереднього договору, то передана позивачем відповідачу сума коштів в розмірі 70000,00 грн. є авансом в розумінні ст. 570 ЦК України, який підлягає поверненню позивачу. Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду України від 18.02.2009 у справі №6-23108св08, у постановах Верховного Суду України від 25.09.2012 у справі №6-82цс13, від 13.02.2013 у справі №6-176цс12 та у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 №461/5297/16-ц, від 17.06.2021 у справі №711/5065/15-ц. Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно з п.6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об`єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що в контексті Закону України «Про захист прав споживачів» у спорах про захист прав споживачів законодавством передбачено відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо її заподіяння було небезпечне для життя і здоров`я людини. Звертаючись до суду із даним позовом, позивач звернула увагу на поширення щодо виниклих правовідносин дії Закону України «Про захист прав споживачів», однак, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині моральної шкоди, позивач також посилається та обґрунтовує свої вимоги загальними положеннями про відшкодування шкоди, визначеними Цивільним кодексом України. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про захист прав споживачів» законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Так відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 22 вказаного закону передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Позивач зазначила, що моральна шкода спричинена внаслідок отримання коштів відповідачем та його ухиленням від виконання своїх зобов`язань за договором, полягає у хвилюванні за сплачені нею кошти, які є немалими для неї, зміні життєвих планів. Розмір спричиненої їй моральної шкоди оцінює у 10000,00 грн. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Слід зазначити, що розмір заявленої моральної шкоди у 10 000,00 грн не підтверджений обсягом завданих позивачу страждань за наслідком не виконання умов спірного договору. Разом з тим, встановлені судом обставини справи, на переконання суду, призвели до спричинення позивачу моральної шкоди, яка виразилася в душевних хвилюваннях, яких вона зазнала в зв`язку із порушенням її прав, як споживача, відповідачем. Тому, враховуючи вищезазначене, беручи до уваги ступінь вини відповідача, те, що позивач позбавлений протягом уже тривалого часу можливості отримати бажаний автомобіль чи повернути сплачені нею кошти, суд вважає, що права позивача порушені, останнім зазнано душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо неї, а тому моральна шкода підлягає відшкодуванню. Що стосується розміру грошового відшкодування моральної шкоди, то враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступеня вини відповідача суд, виходячи з засад розумності та справедливості, вважає необхідним та достатнім стягнення з відповідача на користь позивача 5000,00 грн у відшкодування моральної шкоди. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, або розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме не надано: договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічні висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року № 826/1216/16, постановах Верховного Суду від 03.02.2021 року № 760/34441/19 та від 07.04.2021 року № 545/3748/17. Оскільки матеріали справи не містять доказів: договору на правову допомогу, акту приймання-передачі наданих послуг адвоката, платіжних документів про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то правові підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу відсутні. Саме тому у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу необхідно відмовити та роз`яснити, що позивач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про винесення додаткового рішення в цій частині, за умови надання належних доказів, які підтверджують сплату витрат на правничу допомогу. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача, в силу частини першої статті 141 ЦПК України, необхідно стягнути на користь держави судові витрати в сумі 1073,60 грн. за задоволення позовних вимог матеріального характреу та 1073, 60 гривень судового збору за задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, а всього 2147, 20 гривень.

Outcome: partial