Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги обґрунтувала тим, що в [ADDRESS] , (до перейменування вул. Перелісок, 809) Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області проживали її батьки, [PERSON] та [PERSON] , і їм на праві власності належало будинковолодіння за вищевказаною адресою. [INFO] батько [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина за законом на все належне йому майно, в управління та володіни якого вступила його дружина [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав. [INFO] мати [PERSON] померла, та ще за життя посвідчила на її ім`я заповіт. Вона звернулася до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В., щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що пропустила строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка помер [INFO] . Остання фактично прийняла спадщину після смерті матері, оскільки в зв?язку із значним погіршенням стану здоров?я матері в листопаді 2002 року переїхала проживати в її будинковолодіння, вели спільне господарство, обробляли земельні ділянки, сплачували комунальні платежі. Просили визнати за нею право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди по [ADDRESS] , (до перейменування [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач, [PERSON] , в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, однак 18.05.2023 року від нього надійшло клопотання, в якому зазначив, що позов визнає та просив розглядати справу без його участі (а. с. 28). Представник відповідача, Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області,судове засідання не з`явився, однак 28.06.2023 року від нього надійшла заява, в якій зазначив, що позов визнає, не заперечує щодо його задоволення та просив розглядати справу без його участі (а.с. 49). Свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивача, в судовому засіданні засвідчили той факт, що [PERSON] , проживала разом із спадкодавцем, [PERSON] , [INFO] , з листопада 2002 року по день її смерті, без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , оскільки вона важко хворіла та була лежачою. 08.05.2023 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 30.06.2023 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши вступне слово позивача, допитавши свідків,суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS] , виданого на підставі рішення виконкому Олешанської сільської ради від 14.03.2000 року № 16, посвідчує, що в рівних частинах житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] , [PERSON] на праві спільно-сумісної власності, що підтверджується копією даного свідоцтва (а.с. 3). Житловий будинок [PERSON] , [INFO] , що знаходився в [ADDRESS] після перейменування вулиць згідно рішення Олешанської сільської ради № 1/11 від 14.04. 2006 року знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виданою Олешанською сільською радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 26.12.2022 року № 300 (а.с. 4). З технічного паспорта виданого обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» реєстраційний номер ТІ01:2037-5951-4098-2527 вбачається, що житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] є будинком садибного типу (а.с. 5). Згідно копії виписки з інвентаризаційних матеріалів обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Івано-Франківської обласної ради № 75126 від 30.12.2022 року, вбачається, що у [ADDRESS] , згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації під реєстровим № 40, власниками будинковолодіння є [PERSON] та [PERSON] , яким на праві приватної спільної часткової власності по 1/2 кожному, відповідно до свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 27.06.2000 року виконавчим комітетом Олешанської сільської ради на підставі рішення №16 від 14.03.2000 року (а.с. 4, на звороті). Позивач народилася [INFO] , та її батьком зазначений [PERSON] , а матір`ю зазначена [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.01.1959 року (а.с. 12). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25.12.1980 року встановлено, що 25.12.1980 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, та останній присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с. 12). [PERSON] , батько позивача, помер [INFO] , що зазначено у копії повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.07.2005 року (а.с. 6). [PERSON] , мати позивача, прийняла спадщину за законом після його смерті, так як була зареєстрована та постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини.[PERSON] померла [INFO] , що зазначено у копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.12.2004 року (а.с. 6, на звороті). З виписки із погосподарської книги № 13 Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 15.04.1991 року, виданої Олешанською сільською радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 246 від 29.05.2023 року встановлено, що житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] , який побудований до 05.08.1992 року, числиться як колгоспний двір і станом на 15.04.1991 року в ньому були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] - голова двору; [PERSON] , [INFO] - дружина. За вказаним житловим будинком закріплена земельна ділянка площею 0,25 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка передана в користування в 1996 році (а.с. 41). Спадкодавцем, [PERSON] , 15.12.1998 року було складено у виконкомі Олешанської сільської ради заповіт, згідно із яким все майно, яке знаходиться в с. Олеша заповіла позивачу, яка проживає в [ADDRESS] , що підтверджується копією даного заповіту (а.с. 8). Отже, позивач є спадкоємцем за заповітом. Відповідач по справі, [PERSON] , є єдиним спадкоємцем за законом, проте останній спадщину не прийняв та на неї не претендує. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19) зазначено, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах». Постановою Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 442/1904/20(провадження № 61-7816св21) визначено, що «під спором про право в справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. Визначальним при розгляді заяви про встановлення певних фактів, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки, має значення наявність чи відсутність спору між спадкоємцями. Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року в справі № 640/10329/16». У справі № 760/5425/17 (провадження № 61-18392св19) Верховний Суд 03 березня 2021 року вказав, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. З довідки про право приватної власності селянського одноосібного двору, яка видається у зв`язку з оформленням спадщини, яка видана Олешанською сільською радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 215 від 25.08.2022 року встановлено, щобатько [PERSON] , 1930 року народження, який помер [INFO] був постійним жителем с. Олеша, Тлумацького району Івано-Франківської області і на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день його смерті в даному житловому будинку були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - голова двору; [PERSON] , [INFO] - дружина.Після смерті [PERSON] в управління спадковим вступила його дружина [PERSON] , яка проживала разом з своїм чоловіком до дня його смерті, вели спільне особисте селянське господарство, спільно обробляли земельні ділянки, сплачували комунальні платежі та проводила похорон померлого чоловіка. Заповіт від імені [PERSON] в Олешанській сільській раді не посвідчувався і не відмінявся. [PERSON] , яка померла [INFO] була постійною жителькою с. Олеша, Тлумацького району Івано-Франківської області і на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] в даному житловому будинку були зареєстровані: [PERSON] , 1929 року народження - голова двору. З листопада 2002 року разом з [PERSON] постійно проживала без реєстрації її дочка [PERSON] . Вони вели спільне господарство, обробляли земельні ділянки, сплачували комунальні платежі. [PERSON] незадовго до смерті здійснювала догляд за мамою [PERSON] та проводила їй похорон. Заповіт від імені [PERSON] , 15.12.1998 року посвідчувався в Олешанській сільській раді, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 27, не змінювався і не відмінявся. [PERSON] з часу смерті матері проживає без реєстрації в спадковому житловому будинку по [ADDRESS] в будинок центральне водопостачання, газифікувала його, встановила нову огорожу, зробила ремонт та обробляє присадибну ділянку (а.с. 7). Крім цього, наведені факти засвідчили свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні, які ствердили той факт, що [PERSON] проживала разом із спадкодавцем, [PERSON] , [INFO] , з листопада 2002 року по день її смерті, без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , оскільки вона важко хворіла та була лежачою. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає встановленим фактом постійного проживання[PERSON] з матір`ю [PERSON] однією сім`єю без реєстрації з листопада 2002 року по день її смерті. У силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач 14.12.2022 року, звернулася до приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В.щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що не подала у встановлений строк заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та на момент її смерті зареєстрованою за адресою померлої не була, що підтверджується листом № 417/01-16 від 14.12.2022 року (а.с. 9). Згідно відповідей Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 224/01-16 від 12.05.2023 року та приватних нотаріусів Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 189/01-16 від 17.06.2023 року та [PERSON] № 269/01-16 від 01.06.2023 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с. 26, 42, 43). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права власності" передбачено, що положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 Цивільного кодексу). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного Кодексу). В силу ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України, діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається є постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст. 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved