Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06.05.2021 між ним (позикодавцем) та відповідачем (позичальником) було укладено договір позики, що підтверджується нотаріально посвідченим договором, відповідно до якого відповідач позичив у нього кошти для здійснення підприємницької діяльності в сумі 120 000 грн строком до 06.08.2021, без нарахування процентів за користування позикою. Зазначені кошти, відповідно до договору позики, були отримані ним повністю до оформлення договору. В порушення умов договору відповідач до теперішнього часу позичені кошти не повернув. Вказує, що відповідно до п. 4 договору позики, за несвоєчасне повернення суми позики позичальник зобов`язаний сплатити суму боргу відповідно до ст. 625 ЦК України з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також один процент від суми позики за кожен день прострочення. Таким чином, заборгованість за договором позики становить 120 000 грн, індекс інфляції за період прострочення зобов`язання - 41 749 грн та відсотки за користування позикою за один рік, 365 днів, становлять 438 000 грн. Загальна сума заборгованості складає 599 749 грн. До теперішнього часу (на момент звернення до суду з позовом) відповідач свої зобов`язання за договором позики належним чином не виконав. За вказаних обставин позивач просить суд стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості в розмірі 599 749 грн, з яких 120 000 грн - заборгованість за договором позики, 41 749 грн - інфляційні втрати за період прострочення зобов`язання, та 438 000 грн - відсотки за користування позикою, а також судові витрати зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 24.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження (а.с. 19). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 27.06.2023 закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду (а.с. 35). В судове засідання учасники справи не з`явились. Представник позивача попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. До заяви долучив оригінал договору позики від 06.05.2021. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не подано. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. З дослідженого оригіналу договору позики від 06.05.2021, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Миронюк Н.В. 06.05.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 540, та наданої його копії вбачається, що позивач [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір, за яким позикодавець передав у власність позичальнику на власні особисті потреби гроші в гривнях в сумі 120 000 грн, строком до 06.08.2021, без нарахування процентів за користування позикою. Зазначена вище сума грошей отримана позичальником від позикодавця повністю до оформлення цього договору. У випадку, коли позичальник не поверне суму позики в строк, він зобов`язаний сплатити суму боргу відповідно до ст. 625 ЦК України з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також один процент від суми позики за кожен день прострочення. Позикодавець зобов`язаний підтвердити прийняття виконання вищезазначеного зобов`язання позичальником шляхом видачі позичальнику розписки в отриманні виконання (а.с. 6, 40). Згідно здійсненого позивачем розрахунку, інфляційні нарахування на суму боргу, згідно ст. 625 ЦК України, становлять 41 749,47 грн, загальна сума позики та інфляційних втрат становить 161 749, 47 грн (а.с. 7 - 9). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 3 ст. 545 ЦК України, наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Таким чином, наявність між сторонами позикових відносин підтверджується оригіналом договору, в якому визначено, що позика була отримана позичальником ще до оформлення договору, тобто вказаним договором підтверджується факт отримання відповідачем коштів, а також за відсутності наданої позичальником (відповідачем) розписки в отриманні виконання або обґрунтування відмови позикодавця (позивача) видати розписку, є свідченням невиконання відповідачем зобов`язання повернути кошти позивачу в строк до 06.08.2021 та до даного часу. Оскільки у визначений у договорі строк кошти відповідачем повернуті не були, порушене право позивача підлягає судовому захисту. Водночас, визначаючись із сумою, що підлягає до стягнення, суд зазначає наступне. Згідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, позивач просить стягнути з відповідача суму коштів, наданих в борг відповідачу, а також інфляційні втрати за прострочення зобов`язання та відсотки за прострочення повернення позики на підставі ст. 625 ЦК України, які розраховані за один рік прострочення виконання зобов`язання (365 днів). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на викладене вище, оскільки відповідач не виконує умови укладеного договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кошти за позикою не повернув, що підтверджується наданими позивачем доказами, які відповідач не спростував, у договорі позики сторони погодили розмір процентів за прострочення виконання зобов`язання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 06.05.2021 в розмірі 120 000 грн, інфляційні втрати за період прострочення зобов`язання - 41 749 грн, та проценти від простроченої суми, а саме один процент від суми позики за 365 денів прострочення - 438 000 грн, на які претендує позивач, що відповідає ст. 625 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 5 997, 49 грн. (а.с. 4). Та оскільки матеріалами справи підтверджено понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн, які включають підготовку та подачу позовної заяви, участь в судових засіданнях, а також підготовку та подачу інших заяв та клопотань (а.с. 12), та вказана сума відповідачем не оспорена, на підставі ст. 137, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved