Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

28.06.2023 представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») Шовкун Н.І. звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить стягнути з останнього на користь позивача заборгованість за кредитним договором №277996826 в розмірі 29205,00 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 8250 грн., сума заборгованості за відсотками - 20955,00 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та [PERSON] було укладено кредитний договір №277996826. Відповідно до Реєстру боржників № 146 від 10.08.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі - ТзОВ «Таліон Плюс») до ТзОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 277996826. 20.10.2022 між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТзОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 29205,00 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 8250 грн., сума заборгованості за відсотками - 20955,00 грн. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. Згідно п. 5.1.3. Договору факторингу ТзОВ «Таліон Плюс» зобов`язується перерахувати на банківський рахунок ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» будь-які грошові кошти, отримані від боржників на виконання ними своїх зобов`язань за кредитними договорами, право вимоги за якими відступлено фактору, після передачі права вимоги до фактора. Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора - вони були б перераховані на рахунки ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. А тому, у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином зобов`язань, позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором №277996826 від 21.05.2021 в сумі 29205,00 грн., а також 2684 грн. судових витрат щодо сплати судового збору. Ухвалою від 29.06.2023 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява, у якій просить проводити розгляд справи у відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. У зазначений відповідачу строк в ухвалі від 29.06.2023 про відкриття провадження у справі, останній не надав суду відзив на позовну заяву, у судове засідання не з`явився повторно. Враховуючи вищенаведене, суд вирішив розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідившиматеріали справи, суд приходить до такого висновку. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням наведених норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст.12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Відповідно до положень ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ст. 626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст.629,638 ЦК України). Судом встановлено, що 21.05.2021 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №277996826, за умовами якого ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується надати [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 8250,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Згідно п 1.7. договору кредитної лінії №277996826 від 21.05.2021 кредитна лінія надається строком на 15 днів від дати отримання кредиту позичальником. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором. Відповідно до п. 1.9. договору кредитної лінії №277996826 від 21.05.2021 за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку визначеного п.1.7. договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним; за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п.1.8. договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.7. договору строку нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Статтею 512 ЦК України визначені загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов`язанні, відповідно якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». За договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт - отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Згідно з частиною першою статті 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Вищевказані правові висновки щодо кваліфікуючих ознак договору факторингу зроблені Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 11.09.2018 у справі № 909/968/16, від 31.10.2018 у справі № 465/646/11, від 11.10.2019 у справі № 910/13731/17 та від 10.11.2020 у справі № 638/22396/14-ц. 20.10.2022 між ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №20102022, відповідно до умов якого, ТзОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТзОВ «Таліон Плюс» за плату, на умовах, визначених цим договором. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №1 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 29205,00 грн. з яких з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 8250 грн., сума заборгованості за відсотками - 20955,00 грн. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №277996826 від 21.05.2021 за період з 21.10.2022 по 31.05.2023 вбачається, що станом на 21.10.2022 заборгованість [PERSON] перед ТзОВ «Таліон Плюс» становить 29205,00 грн. з яких з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 8250 грн., сума заборгованості за відсотками - 20955,00 грн. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Тому, суд вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним доказом суми заборгованості, оскільки з нього не можливо встановити формування заборгованості та її складові. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Доказів повідомлення відповідача про відступлення права вимоги за договором кредитної лінії №277996826 від 21.05.2021 суду не надано. До того ж, суд зазначає, що розрахунок заборгованості, який долучений позивачем до матеріалів справи, є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13.05.2020, справа № 219/1704/17, провадження № 61-1211св19. Крім того, судом встановлено, що розрахунок містить лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. Також в матеріалах справи відсутній Договір факторингу №28/1118-01 від 10.08.2021, на який посилається позивач у позовній заяві, а тому, суд не може встановити факт переходу права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №277996826 від ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТзОВ «Таліон Плюс». Долучена до матеріалів справи копія Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 є неповною, оскільки містить лише 1, 2, 3, 10 сторінки, а тому суд не може прийняти такий доказ до уваги. Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, надав докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2020, справа №755/18920/18, провадження № 61-17205ск19. Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Таким чином, з наданих позивачем документів, судом не встановлено розмір заборгованості та наявність у позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором №277996826 від 21.05.2021, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд, виходячи із положень ч.2 ст.141 ЦПК України, приходить до висновку, що сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2684 грн. не відшкодовується позивачеві.

Outcome: dismissed