Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

20 червня 2023 року [PERSON] (надалі також позивач, [PERSON] ) звернулась до Новосанжарського районного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (надалі також - відповідач, ТОВ «Фінансова компанія «Аланд»), треті особи: приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталія Володимирівна (надалі також третя особа-1, приватний виконавець Гречин Н.В.), приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович (надалі також третя особа-2, приватний нотаріус Кондратюк В.С.), в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса № 4232 від 24 грудня 2019 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд». Також, позивач просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн 00 коп., судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп. та судовий збір, сплачений за заяву про забезпечення позову, у розмірі 536 грн 80 коп. Рух справи Ухвалою суду від 21 червня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи (а.с. 49-50). Ухвалою суду\~від 21\~червня 2023\~року задоволено\~заяву про забезпечення позову та з метою забезпечення даного позову зупинено стягнення в рамках виконавчого провадження № 61463540 на підставі виконавчого напису № 4232 від 24 грудня 2019 року (а.с. 54-55). Аргументи учасників справи В обґрунтування\~позовних вимог, [PERSON] зазначала, що оскаржуваний нею виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства: а саме: статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначено, що виконавчий напис вчинено за відсутності безспірної вимоги. Акцентовано увагу позивачем на тому, що їй не зрозумілі обставини виникнення вказаної заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія «Аланд». Вказано, оскільки вона не отримувала жодних повідомлень про наявність в неї заборгованості з кредиту у відповідній сумі, це позбавило її можливості подати заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем. Вказано, що нотаріусом не перевірено факт безспірності заборгованості. Нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі документів, які не підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду\~на викладене [PERSON] вважала оскаржуваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим звернулась до суду. Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 21 червня 2023 року направлялась на адресу відповідача. Відповідна ухвала отримана відповідачем 30 червня 2023 року (а.с. 62). В ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 21 червня 2023 року суд встановлював відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для надання до суду відзиву на позов. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Правом подати до суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі строк ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» не скористалось. Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. В ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 21 червня 2023 року суд надавав право третім особам у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали подати до суду пояснення щодо позовної заяви. Третя особа-1, приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталія Володимирівна, копію ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з додатками отримала 26 червня 2023 року (а.с. 61). Третій особі-2, приватному нотаріусу Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюку Віктору Станіславовичу, копія ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі надсилались на зареєстровану адресу вказаної особи, однак рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулось до суду 11.07.2023 із зазначенням причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 63-91). З огляду на положення пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України, ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі є врученою. Від третіх осіб пояснень щодо позовної заяви не надходило. Позивач та його представник у судове засідання, призначене на 07 серпня 2023 року, не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. 02 серпня 2023 року позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в які просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 113). ТОВ «Фінансова\~компанія «Аланд» у судове засідання не забезпечило явку свого уповноваженого представника. Про дату, час та місце судового засідання відповідач повідомлявся належним чином (а.с.\~62),\~клопотань про\~відкладення судового\~засідання відповідач\~не надсилав,\~про причини\~неявки не повідомляв. Третя особа-1 - приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н. В. у судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце судового засідання третя особа повідомлена належним чином (а.с. 61). Клопотань про відкладення судового засідання до суду третя особа-1 не надсилала, про причини неявки не повідомляла. Третя особа-2, приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. у судове засідання не з`явився про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення повістки на його адресу, однак рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення із судовою повісткою на 03 серпня 2023 року повернулось до суду із зазначенням причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 63-65). Враховуючи зміст пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, вказана третя особа вважається належним чином повідомленою про час, дату та місце судового засідання. Клопотань про відкладення судового засідання до суду приватний нотаріус не надсилав, про причини неявки не повідомляв. Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом З матеріалів\~справи вбачається,\~що 24\~грудня 2019\~року приватним\~нотаріусом Ірпінського\~міського нотаріального\~округу Київської\~області Кондратюком\~В.С. вчинено\~виконавчий напис\~за реєстраційним\~номером 4232\~про стягнення\~з [PERSON] ,\~ [INFO] ,на користь ТОВ «Фінансова\~компанія «Аланд»\~заборгованості в\~розмірі 10789\~грн 87\~коп. 23\~липня 2020\~року постановою\~приватного виконавця\~Виконавчого округу\~Полтавської області\~Гречин Н.В.\~відкрито виконавче\~провадження №\~61463540\~з примусового\~виконання виконавчого\~напису приватного\~нотаріуса Ірпінського міського\~нотаріального округу\~Київської області\~Кондратюка В.С. № 4232 від 24 грудня 2019 року про стягнення з боржника, якою є [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 10789 грн 87 коп. (а.с. 22-23). Судом встановлено, що виконавчий напис № 4232 від 24 грудня 2019 року вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. відповідно до Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 26.06.1999 № 1172. Постановою приватного виконавця Гречин від 04.03.2020 відкрито виконавче провадження ВП №61463540 з виконання виконавчого напису № 4243 від 24.12.2019 (а.с. 19), а також винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 22-23) Вважаючи виконавчий напис № 4232 від 24 грудня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С., протиправним та таким, що не підлягає виконанню, [PERSON] звернулась до суду із відповідним позовом. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до\~частин 1\~та 2\~статті 4\~ЦПК України,\~кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з частиною 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Відповідно до пункту 3.1. глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з пунктом 3.2. глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Пунктом 3.5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Верховний Суд в постанові від 27.08.2020 у справі № 554/6777/17 зазначив, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до пункту 1 вищевказаного Переліку № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, в пункті 2.3 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса віднесено до виконавчих документів. Відповідно до статей 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Висновки щодо правозастосування Надаючи оцінку викладеним обставинам з урахуванням зазначених норм чинного законодавства, суд виходить з наступного. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Судом встановлено, що спірний виконавчий напис виданий на підставі Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Разом із тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в тому числі в частині, доповнення Переліку новим розділом "2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями". Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 відмовлено. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 24.12.2019, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Така правова позиція була викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Відомостей про те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений на підставі нотаріально посвідченого договору, поданого нотаріусу, матеріали справи не містять. На спростування тверджень позовної заяви відповідачем не надано до суду доказів щодо факту укладення угод про відступлення прав вимоги за кредитним договором, додаткових угод з доказами повідомлення боржника про їх існування. Окрім того, суд вважає, що характер правовідносин, які склались між боржником [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», жодним чином не свідчить про безспірність виниклої у боржника заборгованості. У своїй постанові від 11 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17 (провадження 61/1028ск18) Верховний Суд висловив наступний висновок: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Необхідно зазначити, що до суду не надано відповідачем інформації про те, що [PERSON] отримувала вимоги про можливе стягнення заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, а також доказів того, що нотаріусом, в свою чергу, було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем. Не отримання вказаної вимоги унеможливило подання [PERSON] нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Також, суду не надано доказів того, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача будь-які первинні документи щодо видачі кредиту, в тому числі й оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів) та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, зазначений у написі, є безспірними. Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що [PERSON] отримувала від ТОВ «Фінансова\~компанія «Аланд»будь-які вимоги про погашення заборгованості. Таким чином, із наданих суду документів не вбачається, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мала безспірну заборгованість перед стягувачем. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк Віктор Станіславович при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог ТОВ «Фінансова\~компанія «Аланд»до [PERSON] та вчинив виконавчий напис в порушення вимог частини 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 24 грудня 2019 року за № 4232, таким, що не підлягає виконанню, а тому вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий в розмірі 1073 грн 60 коп. (а.с. 15, 48). Крім того, за подачу заяви про забезпечення позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп. (а.с. 37, 53). Враховуючи вищезазначене, та у зв`язку із тим, що суд прийшов до висновку про задоволення позову щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» в розмірі 1610 грн 40 коп. на користь позивача [PERSON] . Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано: ордер на надання правничої (правової) допомоги від 19 червня 2023 року серії BI № 1141118 (а.с. 24), попередній розрахунок витрат на правову допомогу від 19.06.2023, акт виконаних робіт від 19 червня 2023 року (а.с. 26), договір про надання професійної правничої допомоги № 40 від 19 червня 2023 року, укладений між адвокатом Петрушанко О.Д. та Осмоловською С.П. (а.с. 27-29), квитанція № 40 від 19 червня 2023 року (а.с. 30) на підтвердження факту оплати наданих адвокатом послуг на суму 3500 грн. Заперечень щодо визначеної суми за надання правничої допомоги в розмірі 3500 грн, або клопотань про її зменшення від відповідача не надходило. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн 00 коп., оскільки саме така сума підтверджується наданими до суду документами. З приводу вжитого судом заходу забезпечення позову, зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом, суд зазначає, що відповідно до частини 7 статті 158 ЦПК України, в разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved