Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи його по тим підставам, що 27 вересня 2013 року М. [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) (надалі - Позивач) зареєструвала шлюб з [PERSON] . Останні роки, починаючи з грудня 2017р. відносини між сторонами почали погіршуватись, виникали постійні непорозуміння і конфлікти. Відповідач не мав постійного місця роботи, не забезпечував фінансові потреби сім?ї, потреб спільних малолітні дітей, практично не приймав участі у виховані дітей, неодноразово залишав позивача з дітьми на досить тривалий час (до 8 місяців), не турбуючись як і за що позивач повинна утримувати побут і дітей. Через це сторони не знаходили спільну мову і позивач змушена була подати до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. На час складання даного позову в Ірпінському міському суді Київської області відкрито провадження по справі № 367/717/21, яке триває. В цьому шлюбі сторони мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку М.Шавкат Парія [PERSON] , [INFO] . В період шлюбу 06 листопада 2017р. сторони придбали у спільну сумісну власність однокімнатну квартиру у [ADDRESS] загальною площею 35,9 кв.м., житловою площею 15,9 кв.м. (надалі - «спірне майно, спірна Квартира») відповідно до договору купівлі-продажу квартири та відповідно до договору про внесення змін до договору купівлі-продажу квартири. Згідно технічного паспорту (інвентаризаційна справа № 902/32) виготовленого ФОП [PERSON] станом на 20.01.2017р., спірна квартира загальною площею загальною площею 35,9 кв.м., має одну кімнату площею 15,9 кв. м., кухню площею 12,3 кв.м., вбиральню площею 4,1 кв.м., коридор площею 3,6 кв.м. Квартира була придбана за 125 650,00 грн. (п.3. Договору купівлі-продажу квартири). Позивач зазначає про те, що з січня 2018р. вона з дітьми проживає у зазначеній квартирі. Таким чином, Позивач вважає, що спірна Квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Разом з тим, Позивач вважає, що є підстави для відступлення від засад рівності часток Позивача і Відповідача у праві власності на спільне майно, з огляду на наступне. У спірній Квартирі зареєстровані: позивач, Відповідач та їх спільні діти: син [PERSON] , [INFO] , дочка М.Шавкат Парія [PERSON] , [INFO] .. У травні 2019р. позивач вимушена також була звернутись до Ірпінського міського суду Київської області для стягнення аліментів з Відповідача на утримання неповнолітніх дітей і отримала судовий наказ від 04.06.2019р. (справа №367/3343/19). Зазначає про те, що фінансовий тягар щодо облаштування, ремонту та утримання спірної Квартири, постійно, ще до припинення сімейних стосунків з Відповідачем, знаходився та знаходиться на Позивачеві, зокрема купівля меблів для облаштування квартири, щомісячна оплата комунальних послуг (водопостачання, газопостачання, електроенергії, обслуговування), загальний розмір яких в середньому становить 2000,00 грн. Разом з тим, Відповідач протягом тривалого періоду не мав постійного місця роботи, не забезпечував фінансові потреби сім?ї, потреб спільних малолітні дітей, практично не приймав участі у вихованні дітей, також дозволяв собі неодноразово грати в казино, де програвав значні суми грошових коштів (до 3 тис.доларів США одноразово), що призводило до боргових зобов?язань останнього перед третіми особами та негативно впливало на фінансовий стан сім?ї, а в лютому 2020р. взагалі поїхав до країни свого походження Республіки Ірак і не повернувся. Відповідач взагалі не приймає участі у вихованні, піклуванні та фінансовому забезпеченні неповнолітніх сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] . Поведінка, особисті якості і досвід Відповідача, його авторитет не відіграють суттєву роль у вихованні спільних дітей, адже між Відповідачем і дітьми відсутнє взаєморозуміння, особиста прихильність, оскільки з лютого 2020р. вони взагалі не спілкуються. При цьому, діти були неодноразово свідками неадекватного ставлення Відповідача до Позивача, як їх матері, що в свою чергу впливало на їх психологічний стан. Діти проживають з Позивачем, знаходяться на повному її утриманні, забезпечені всім необхідним для їх росту та розвитку. Позивач має постійні заробітки, а саме працює на умовах фрилансера режисером монтажу, надає приватні уроки дітям по навчанню англійській мові. Позивач забезпечує належний рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, забезпечує повноцінне харчування сину та доньці, вартість якого в середньому складає 8000,00 грн. щомісяця, виділяє кошти на забезпечення належним чином сина та доньки якісним одягом та взуттям. Таким чином, вказує про те, що з урахуванням вищезазначених обставин, відслідковується не однакове відношення Позивача і Відповідача до спільних дітей, та, відповідно, неоднакова прихильність дітей до кожного з батьків. Враховуючи передусім інтереси неповнолітніх сина та доньки, які переважають над інтересами батьків, та для забезпечення прав та інтересів спільних дітей у майбутньому, вважає, що необхідна частка Позивача у праві власності на спірну Квартиру повинна бути збільшена до 3/4, що становить 75%, виходячи з розрахунку: 3 частини ? 100% / 4 частини). Оскільки, між сторонами не досягнуто згоди та домовленості щодо поділу спірного майна, яке набуте сторонами у шлюбі, з урахуванням викладеного, Позивач просить визнати квартиру загальною площею 35,9 кв.м., житловою площею 15,9 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] і здійснити її поділ. Визнати за М. [PERSON] , в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 3/4 частини квартири загальною площею 35,9 кв.м., житловою площею 15,9 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати з оплати судового збору в сумі 1 850 (Одна тисяча вісімсот п?ятдесят) гривень 40 копійок. Представник позивача в судове засідання не з`явилась. До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином, що стверджується оголошеннями про виклик до суду на сайті «Судова влада України», в судове засідання не з`явився. Копію позовної заяви з додатками відповідач згідно рекомендованого повідомлення про вручення судової кореспонденції отримав 27.09.2021. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам частини 4 статті 223 та статей 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178, статтею 181 ЦПК України. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.3 статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В ч.1 статті 5 ЦПК України, зазначено про те, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Згідно\~ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч. 1ст. 76 ЦПК України). Частиною 2 ст.\~78\~ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.2\~ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~\~Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 27 вересня 2013 року М. [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ), [INFO] , громадянка України зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , громадянином Республіки Ірак, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 17.02.2018р., видане повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 395. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: сина М.Шавкат [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 29.06.2013р.) та доньку М.Шавкат Парія [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 18.09.2014p.). Рішенням Ірпінського міського суду Київської від 03.11.2021 по справі № 367/717/21 розірвано шлюб між М. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 27 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, про що 27 вересня 2013 року складено відповідний актовий запис № 395. Визначено місце проживання дітей: М. Шавкат [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - М.\~ [PERSON] , [INFO] . В період шлюбу 06 листопада 2017р. сторони придбали однокімнатну квартиру у [ADDRESS] загальною площею 35,9 кв.м., житловою площею 15,9 кв.м. відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Нельзіною I.M. 06.11.2017р., реєстровий номер 1835 та відповідно до договору про внесення змін до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Нельзіною І.М. 26.01.2018р., реєстровий номер №121. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 102773666 від 06.11.2017р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 111863251 від 26.01.2018 р. право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано на праві приватної власності за [PERSON] . Згідно технічного паспорту (інвентарізаційна справа № 902/32), виготовленого ФОП [PERSON] станом на 20.01.2017р., спірна квартира загальною площею загальною площею 35,9 кв.м., має одну кімнату площею 15,9 кв. м., кухню площею 12,3 кв.м., вбиральню площею 4,1 кв.м., коридор площею 3,6 кв.м. Квартира була придбана за 125 650,00 грн. (п.3. Договору купівлі-продажу квартири). У квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , що підтверджується довідкою №783 про реєстрацію місця проживання особи від 22.03.2018р., [PERSON] , що підтверджується карткою реєстрації його особи, їх спільні діти: син М.Шавкат [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою №263 про реєстрацію місця проживання особи від 26.01.2018 р., дочка М.Шавкат Парія [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою №264 про реєстрацію місця проживання особи від 26.01.2018 р. Судовим наказом\~у справі\~№ 367/3343/19,\~виданим 04.06.2019,\~ вирішено стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26.04.2019 р. і до досягнення дітей повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, наданого Ірпінським ВДВС у Бучанському районі Київської області в межах виконавчого провадження ВП № 64385300, заборгованість [PERSON] станом на 01.02.2023 становить 200554,44 грн. На підтвердження витрат, які Позивач несе на утримання спірного майна, Позивач надає відповідні платіжні доручення та квитанції щодо оплати вартості комунальних послуг та інших платежів, а також надає платіжні документи, які підтверджують витрати на утримання дітей. Згідно з\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.ч. 2,\~ст. 331 ЦК України\~право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч. 3\~ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п. п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, оскільки, спірна квартира набута сторонами під час шлюбу, дане майно є спільною сумісною власністю подружжя. Разом з тим, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Враховуючи фактичні обставини справи, надані суду докази, які суд вважає достатніми та належними, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, разом з тим, обставини справи відповідачем не спростовані ніяким чином, а тому приходить до висновку про наявність підстав для збільшення частки позивача в спільному майні подружжя, а отже вимога позивача щодо визнання за нею права власності в порядку поділу спільного майна подружжя в розмірі підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже судовий збір підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

Outcome: approved