Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.01.2006 у розмірі 32 799.38 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту - 26 639.41 грн. та 6159.97 грн. - заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом, вказуючи, що 24.01.2006 між сторонами було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит на картковий рахунок у вигляді кредитного ліміту. [PERSON] надав свою згоду на те, що підписана анкета - заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ ПриватБанк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором з повернення отриманих коштів належним чином не виконав, у зв`язку із чим станом на 22.02.2023 у відповідача перед банком виникла заборгованість у вищезазначеному розмірі, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Ухвалою суду від 03.05.2023 справу прийнято до свого провадження та відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов. Копію цієї ухвали, позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням за його зареєстрованим місцем проживання, але відправлення повернуто до суду не отриманим. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, до суду не надходило. Відзиву на позов відповідачем не подано. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Крім того, суд, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалив вважати можливим провести заочний розгляд, згідно положень ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 24.01.2006 [PERSON] було заповнено та підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» та в якій він просив відкрити йому картковий рахунок та надати передбачені нижче послуги, а саме встановити кредитний ліміт в розмірі 1700 грн. зі сплатою 36% річних. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. (а.с. 46) На підставі підписаної відповідачем заяви, 24.01.2006 АТ КБ «Приватбанк» видав відповідачу кредитну картку № [NUMBER] (строк дії 08/15), на яку йому встановлено кредитний ліміт 1700 грн. Після спливу строку дії картки, остання неодноразово перевипускалась, востаннє до 11/24. (а.с. 45) 18.09.2008 кредитний ліміт було збільшено до 4600 грн., 11.02.2009 - зменшено до 2300 грн., 18.04.2019 - зменшено до 1150 грн., 16.06.2009 - зменшено до 0 грн., 20.10.2011 - збільшено до 260 грн., 21.08.2012 - зменшено до 0 грн., 03.10.2012 - збільшено до 2000 грн., 09.10.2012 - збільшено до 4000 грн., 25.12.2012 - збільшено до 8000 грн.,09.08.2018 - збільшено до 13 000 грн., 05.05.2021 - збільшено до 15 000 грн., 13.08.2021 - збільшено до 25 000 грн., 26.12.2022 - зменшено до 0 грн. (а.с. 44) Відповідно до виписки по картковому рахунку [PERSON] , наявної у матеріалах справи, відповідач, починаючи з 06.03.2006 до 01.02.2023 активно користувався кредитними коштами, здійснюючи фінансові операції (останній платіж 28.02.2022 переказ коштів фізичній особі на суму 1850 грн.) (а.с. 23-43) Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частина друга статті 207 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. 1 статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем 24.01.2006 було укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідачу видано кредитну картку з кредитним лімітом. Із наявних у матеріалах справи слідує, що АТ КБ «Приватбанк» виконав умови цього договору та надав відповідачу у користування кредитні кошти, а відповідач отримав у користування ці кошти, однак не виконав своїх зобов`язань щодо їх повернення, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 26639.41 грн. Вказана заборгованість підтверджується випискою по картковому рахунку та розрахунком представника позивача, який сумніву в суду не викликає та не спростований відповідачем. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 26639.41 грн. Що стосується стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як встановлено судом, сторонами в заяві №б/н від 24.01.2006 обумовлено річну процентну ставку, яка становить 36% річних. Відповідно до наявних у справі розрахунків заборгованості відповідача, розмір відсотків за користування кредитом, які нараховані йому станом на 22.02.2023, становить 6159.97 грн. Вказаний розрахунок не викликає в суду сумніву та не спростований відповідачем. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 6159.97 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до змісту частин першої та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved