Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Андріяшівка Агро" (далі Товариство) звернулось з позовом, у якому, з урахуванням заяви від 09.09.2021\~р. (а.\~с.\~85 90), яка ухвалою від 09.09.2021\~р. була прийнята до розгляду (а.\~с.\~116), просить: \~визнати недійсною угоду про припинення договору оренди, укладену 23.01.2020\~р. між ним та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 1,1459\~га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0142; \~скасувати рішення державного реєстратора Сектору державної реєстрації Ружинської районної державної адміністрації Польової\~Л.Д. (далі Реєстратор [PERSON] ), про реєстрацію угоди про припинення договору оренди, укладену 23.01.2020\~р. між ним та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 1,1459\~га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0142; \~визнати за ним право оренди земельної ділянки площею 1,1459\~га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0142, відповідно до договору оренди земельної ділянки, укладеного 03.07.2014\~р. між ним та [PERSON] ; \~визнати недійсним договір оренди землі, укладений 12.10.2020\~р. між фізичною особою підприємцем [PERSON] (далі Підприємець [PERSON] ) та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 1,1459\~га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0142, та припинити право оренди цієї ділянки Підприємця [PERSON] ; \~визнати недійсною угоду про припинення договору оренди, укладену 23.01.2020\~р. між ним та [PERSON] щодо земельної ділянки, площею 1,1459\~га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0143; \~скасувати рішення Реєстратора [PERSON] про реєстрацію угоди про припинення договору оренди, укладену 23.01.2020\~р. між ним та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 1,1459\~га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0143, \~визнати за ним право оренди земельної ділянки площею 1,1459\~га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0143, відповідно до договору оренди земельної ділянки, укладеного 18.11.2014\~р. між ним та [PERSON] ; \~визнати недійсним договір оренди землі, укладений 12.10.2020\~р. між Підприємцем [PERSON] га [PERSON] щодо земельної ділянки площею 1,1459\~га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0143, та припинити право оренди цієї ділянки Підприємця [PERSON] ; \~стягнути на його користь з Підприємця [PERSON] у якості відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у загальному розмірі 75\~080,00\~грн. Позов обґрунтований тим, що між Товариством та [PERSON] 03.07.2014\~р. укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,1459\~га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0142, між Товариством та [PERSON] 18.11.2014\~р. укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,1459\~га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0143, ці договори укладено на строк десять років. У січні 2021\~р. Товариство дізналось, що Сектором державної реєстрації Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області 12.10..2020\~р. дію цих договорів припинено, а право оренди земельних ділянок 12.12.2020\~р. зареєстровано за новим орендарем Підприємцем [PERSON] . Однак рішень загальних зборів Товариства, як передбачено пунктом 3.2 Положення про директора Товариства, затвердженого протоколом загальних зборів №\~1/19 від 20.07.2019\~р., на припинення договорів земельних ділянок не приймалось. Оспорювані угоди про припинення договорів оренди земельних ділянок укладені Товариством в особі директора Лопохи\~В.Є 23.01.2020\~р., натомість [PERSON] звільнений з посади директора Товариства наказом №\~3-к від 24.01.2020\~р. з 27.01.2020\~р. Проте оспорювані угоди про припинення договорів оренди зареєстровані лише 12.10.2020\~р., тобто він не мав повноважень на реєстрацію цих угод. За цими угодами їх укладено на підставі статті 31 Закону України "Про оренду землі" у зв`язку із закінченням строку, на який було укладено договори оренди земельних ділянок, однак останні укладались строком на десть років, тобто до [INFO] та 18.11.2024\~р. [PERSON] , укладаючи з Товариством договори оренди землі, який нею не оскаржувалися та які не визнавалися недійсними, достовірно знаючи про строк їх дії до 03.07.2024\~р. та 18.11.2024\~р., свідомо підписала угоди про їх припинення за закінченням строку дії, на який їх було укладено, усвідомлюючи факт, що їх дія ще не закінчилася. У свою чергу [PERSON] , будучи директором Товариства, діючи від імені останнього, усвідомлюючи вчинення таких дій, уклав угоди про розірвання договорів оренди землі всупереч інтересам довірителя та на шкоду Товариству, яке він представляв. У вересні 2020\~р. Товариством було проведено роботи з обробки орендованих земельних ділянок та засіяно їх зерновими культурами. Товариство у листі-вимозі від 03.03.2021\~р., яка була отримана Підприємцем [PERSON] , повідомило останнього, що має право на обробіток спірних земель та про утримання ним від обробітку цих ділянок для уникнення заподіяння шкоди, проте 12.04.2021\~р. Підприємець [PERSON] достовірно знаючи про законне засіяння Товариством спірних земельних ділянок, провів польові роботи, чим знищив посіви Товариства, завдавши шкоди. [PERSON] та Реєстратор [PERSON] своєї позиції щодо позову у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомили. Підприємець [PERSON] щодо позовних вимог про стягнення з нього грошових коштів у якості відшкодування матеріальної шкоди та визнання недійсними укладених з ним договорів оренди заперечив. Заперечення обґрунтовані тим, що є акти від 23.01.2020\~р. прийому-передачі земель, підписані між Товариством та [PERSON] . Земельні ділянки були передані в тому стані, в якому вони передавались в оренду. В послідуючому договори оренди між Підприємцем [PERSON] і [PERSON] були укладені лише 12.10.2020\~р. Ніяких дій по зорюванню чи розорюванню земельних ділянок, які стосуються предмета спору, з боку Підприємця [PERSON] не було. Товариство не надало доказів, що земельні ділянки, які стосуютьсь предмета спору, були засіяні саме ним. Підприємець [PERSON] є добросовісним набувачем, Як відбувались угоди між Товариством та орендодавцем [PERSON] . Підприємець [PERSON] не вникав, його це не стосувалося. Положення про директора Товариства, затверджене загальними зборами учасників Товариства 20.07.2019\~р. та протокол №\~1/19 є недопустимими доказами, оскільки ні [PERSON] , ні Шалабай 18.07.2019\~р. на території України не перебували, тобто до протоколу загальних зборів учасників Товариства включено осіб, які не моли голосувати, приймати рішення. Судом з`ясовано, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,1459\~га (для ведення особистого селянського господарства), кадастровий номер 1820880200:04:000:0142, розташованої на території Андріяшівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, що підтверджується державним актом від 27.09.2022\~р. на право приватної власності на землю, інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, надану на запит від 15.01.2021\~р. та інформацією від 18.02.2021\~р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.\~с.\~12, 14, 29). Між [PERSON] та Товариством укладено договір оренди землі від 03.07.2014\~р., об`єктом якого є зазначена у попередньому абзаці земельна ділянка, договір укладено на 10 років (а.\~с.\~10), відповідне право оренди зареєстровано за Товариством в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.10.2014\~р., земельна ділянка [INFO] передана [PERSON] . Товариству, що підтверджується витягом від 30.10.2014\~р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого права та актами від 03.07.2014\~р. приймання-передачі земельної ділянки та визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.\~с.\~13, 11). [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,1459\~га (для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби), кадастровий номер 1820880200:04:000:0143, розташованої на території Андріяшівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом від 31.10.2014\~р. про право на спадщину та інформацією від 18.02.2021\~р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.\~с.\~17, 30). Між [PERSON] та Товариством укладено договір оренди землі від 18.11.2014\~р., об`єктом якого є зазначена у попередньому абзаці земельна ділянка, договір укладено на 10 років (а.\~с.\~15), відповідне право оренди зареєстровано за Товариством в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.12.2014\~р., земельна ділянка [INFO] передана [PERSON] . Товариству, що підтверджується витягом від 10.07.2014\~р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого права та актами від 18.11.2014\~р. приймання-передачі земельної ділянки та визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.\~с.\~18, 16). Між [PERSON] та Товариством в особі директора [PERSON] укладено угоду від 23.01.2020\~р. про припинення договору оренди земельної, за умовами якої вони прийшли до згоди припинити договір оренди земельної ділянки від 01.07.2014\~р. (що є очевидною опискою, правильною є дата 03.07.2014\~р.) площею 1,1459 га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0142, на підставі статті 31 Закону України "Про оренду землі" у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено (а.\~с.\~20). Між [PERSON] та Товариством в особі директора [PERSON] укладено угоду від 23.01.2020\~р. про припинення договору оренди земельної, за умовами якої вони прийшли до згоди припинити договір оренди земельної ділянки від 18.11.20214\~р. площею 1,1459 га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0143, на підставі статті 31 Закону України "Про оренду землі" у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено (а.\~с.\~21). Згідно з частиною першою, пунктами 2 та 4 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення. Частинами першою та третьою статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до\~частин першої\~ третьої\~статті 13\~Цивільного кодексу\~України цивільні\~права особа\~здійснює у\~межах,\~наданих їй\~договором або\~актами цивільного\~законодавства. При\~здійсненні своїх\~прав особа\~зобов`язана\~утримуватися від\~дій,\~які могли\~б порушити\~права інших\~осіб,\~завдати шкоди\~довкіллю або\~культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Згідно з\~частиною першою\~та абзацом\~першим частини\~третьої статті\~92\~Цивільного кодексу\~України юридична\~особа набуває\~цивільних прав\~та обов`язків\~і здійснює\~їх через\~свої органи,\~які діють\~відповідно до\~установчих документів\~та закону. Порядок\~створення органів\~юридичної особи\~встановлюється установчими\~документами та\~законом.\~Орган або\~особа,\~яка відповідно\~до установчих\~документів юридичної\~особи чи\~закону виступає\~від її\~імені,\~зобов`язана\~діяти в\~інтересах юридичної\~особи,\~добросовісно і\~розумно та\~не перевищувати\~своїх повноважень. Зі змісту статут Товариства, затвердженого загальними зборами учасників Товариства 29.04.2019\~р. (протокол №\~29052019) та Положення про директора Товариства, затвердженого загальними зборами учасників Товариства 20.07.2019\~р. (протоколом №\~1/19) вбачаться, що органами управління Товариства є загальні збори учасників та виконавчий орган, зокрема, одноособовий, директор, останній обирається загальними зборами учасників Товариства, та має право без довіреності представляти Товариство у взаємовідносинах з юридичними і фізичними особами, укладати цивільно-правові угоди з правом одноособового їх підпису відповідно до його компетенції та обмежень, встановлених законодавством України, цим Статутом та Положенням (а.\~с.\~25 26, 34, 27 28). З наказу №\~8-к від 15.04.2019\~р. випливає, що загальними зборами учасників Товариства 15.04.2019\~р. було прийнято рішення (протокол №\~15042019) про обрання директором Товариства [PERSON] , цим же наказом [PERSON] призначено на посаду директора Товариства з 15.04.2019\~р. (а.\~с.\~27). У пункті 3.2 Положення про директора Товариства, затвердженого загальними зборами учасників Товариства 20.07.2019\~р. (протоколом №\~1/19) зазначено, що, зокрема, укладення, розірвання, припинення договорів оренди земельних ділянок з фізичними та юридичними особами здійснюється директором Товариства виключно на підставі попередньої письмової згоди загальних зборів учасників Товариства (зворотній бік а.\~с.\~27 (початок положення а.\~с.\~34). Суд не приймає до уваги заперечення [PERSON] , що Положення про директора Товариства, затверджене загальними зборами учасників Товариства 20.07.2019\~р. протоколом №\~1/19, разом з цим протоколом є недопустимими доказами, оскільки ні [PERSON] , ні Шалабай 18.07.2019\~р. (на думку Суду, представник Підприємця [PERSON] мав на увазі 20.07.2019\~р.) на території України не перебували, що підтверджується листом від 20.07.2022\~р. Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (а.\~с.\~180), тобто до протоколу загальних зборів учасників Товариства включено осіб, які не моли голосувати, приймати рішення, оскільки у зазначеному протоколі прізвища [PERSON] та [PERSON] відсутні (а.\~с.\~24), при цьому у матеріалах справи відсутні докази, на підставі яких можна з`ясувати, що [PERSON] та/або [PERSON] є учасниками Товариства та який розмір їхніх часток у статутному капіталі Товариства. Крім того, у вказаному протоколі зазначено, що на загальних зборах учасників Товариства присутні учасники та їх представники, що володіють у сукупності 100% голосів, тобто навіть якщо брати до уваги, що [PERSON] та/або Шалабай є учасниками Товариства і що їх не було на цих зборах, то на них були присутні їхні представники, а відтак збори були правомочними. Абзацом другим частини третьої статті 92 Цивільного кодексу України передбачено, що у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Товариством не подано доказів, які б вказували, що [PERSON] , укладаючи з Товариством в особі директора [PERSON] угоди від 23.01.2020\~р. про припинення договорів оренди земельних ділянок, знала чи за всіма обставинами не могла не знати, що директор Товариства [PERSON] мав повноваження на припинення цих договорів оренди виключно у разі попередньої письмової згоди загальних зборів учасників Товариства. Враховуючи викладене, Суд вважає, що недотримання директором Товариства [PERSON] пункту 3.2 Положення про директора Товариства, затвердженого загальними зборами учасників Товариства 20.07.2019\~р. (протоколом №\~1/19), не є підставою для визнання недійсними угод від 23.01.2020\~р. про припинення договорів оренди земельних ділянок, укладених між [PERSON] та Товариством. Разом з тим, Товариство займається сільськогосподарською діяльністю з виробництва, переробки та реалізації сільськогосподарської продукції на орендованих у власників паїв землях на території с.\~Андріяшівка Бердичівського району Житомирської області, на підставі договорів оренди, укладених у 2014\~р. строком на 10 років, Товариством орендувалось більше двадцяти відповідних земельних ділянок, у тому числі ті, які стосуються предмета спору, у вересні 2020\~р. Товариством було проведено польові роботи по обробітку цих ділянок та засіяно їх зерновими культурами, що підтверджується заявою-вимогою Товариства від 03.03.2021\~р., довідкою від 16.02.2021\~р. №\~17 Товариства, довідкою від 16.02.2021\~р. №\~39 старости Андріяшівського старостинського округу №\~1 Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області, заявою про кримінальне правопорушення від 12.04.2021\~р. Товариства, актом від 11.05.2021\~р. обстеження стану та використання земельних ділянок, актом від 17.05.2021\~р. огляду посівів та врегулювання збитків на посівах озимих зернових сільськогосподарських культур (а.\~с.\~93 94, 44, 45, 96 97, 111 112, 113 114). Будучи директором Товариства, [PERSON] не міг не знати, що Товариство займається сільськогосподарською діяльністю з виробництва, переробки та реалізації сільськогосподарської продукції на орендованих у власників паїв землях на території с.\~Андріяшівка Бердичівського району Житомирської області, на підставі договорів оренди, укладених у 2014\~р. строком на 10 років, Товариством орендувалось більше двадцяти відповідних земельних ділянок, у тому числі ті, які стосуються предмета спору. Тобто [PERSON] як директору Товариства було достовірно відомо, що Товариство зацікавлено у тому, що б у нього в оренді перебували земельні ділянки, у тому числі ті, які стосуються предмета спор, протягом усього строку відповідних договорів оренди. Не зважаючи на це, директор Товариства [PERSON] , знаючи, що десятирічний строк дії договорів, укладених між [PERSON] і Товариством, які стосуються предмету спору, станом на 23.01.2020\~р. не закінчився, уклав від імені Товариства з вказаною фізичною особою дві угоди від 23.01.2020\~р. про припинення відповідних договорів оренди земельних ділянок на підставі статті 31 Закону України "Про оренду землі" у зв`язку з закінченням строку, на яких їх було укладено. Таким чином директор Товариства [PERSON] діяв всупереч інтересів Товариства та не добросовісно, чим порушив абзац перший частини третьої статті 92 Цивільного кодексу України, зміст якого наводився вище. Крім того, такими діями директор Товариства [PERSON] порушив права Товариства, зокрема, всупереч волі останнього припинив право оренди земельних ділянок, та зловжив правом представляти Товариство у взаємовідносинах з юридичними і фізичними особами, укладати цивільно-правові угоди з правом одноособового їх підпису, чим порушив частини другу та третю статті 13 Цивільного кодексу України, зміст яких наводився вище. [PERSON] , укладаючи з Товариством в особі директора [PERSON] угоди від 23.01.2020\~р. про припинення договорів оренди земельних ділянок, які стосуються предмету спору, на підставі статті 31 Закону України "Про оренду землі" у зв`язку з закінченням строку, на який їх було укладено, достовірно знаючи, що ці договори оренди земельних ділянок укладені на строк десять років, також порушила права Товариства, зокрема, припинила право оренди земельних ділянок, чим порушила частину другу статті 13 Цивільного кодексу України, зміст якої наводився вище. Наведене свідчить про те, що укладені між [PERSON] та Товариством в особі директора Лопохи\~В.Є. дві угоди від 23.01.2020\~р. про припинення договору оренди земельної, за умовами яких вони прийшли до згоди припинити договір оренди земельної ділянки від 01.07.2014\~р. (що є очевидною опискою, правильною є дата 03.07.2014\~р.) площею 1,1459 га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0142, та припинити договір оренди від 18.11.20214\~р. площею 1,1459 га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0143, на підставі статті 31 Закону України "Про оренду землі" у зв`язку з закінченням строку, на який ці договори було укладено, суперечать частинам другій та третій статті 13, абзацу першому частини третьої статті 92 Цивільного кодексу України, а тому вони підлягають визнанню недійсними на підставі частин першої та третьої статті 215 Цивільного кодексу України, зміст яких наводився вище. Приймаючи до уваги зазначене, Суд вважає, що позов Товариства в частині вимог про визнання недійсними вказаних угод підлягає задоволенню. Суд відмовляє у задоволенні позову Товариства в частині вимог про скасування рішень Реєстратора [PERSON] про реєстрацію угоди про припинення договору оренди, укладеної 23.01.2020\~р. між Товариством та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 1,1459\~га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0142, про реєстрацію угоди про припинення договору оренди, укладеної 23.01.2020\~р. між Товариством та [PERSON] щодо земельної ділянки, площею 1,1459\~га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0143, оскільки Товариство не довело, що Реєстратором [PERSON] такі рішення приймались. При цьому з реєстраційної справи про припинення договору оренди щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1820880200:04:000:0143 вбачається, що на підставі угоди від 23.01.2022\~р. Реєстратором [PERSON] приймалось рішення про припинення права оренди Товариства вказаної земельної ділянки, а не про реєстрацію цієї угоди (а.\~с.\~120 124). Інша реєстраційна справа про припинення договору оренди щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1820880200:04:000:0142 на виконання ухвал Суду про її витребовування надана не була через її відсутність на зберігання у Бердичівської районної військової адміністрації Житомирської області (а.\~с.\~187). Також Суд\~відмовляє у\~задоволенні позову\~Товариства в\~частині вимог\~про визнання\~за ним\~права оренди\~земельної ділянки\~площею 1,1459\~га,\~кадастровий номер\~1820880200:04:000:0142,\~відповідно до\~договору оренди\~земельної ділянки,\~укладеного 03.07.2014\~р.\~між ним\~та [PERSON] ,\~та права\~оренди земельної\~ділянки площею\~1,1459\~га,\~кадастровий номер\~1820880200:04:000:0143,\~відповідно до\~договору оренди\~земельної ділянки,\~укладеного 18.11.2014\~р.\~між ним\~та [PERSON] ,\~оскільки таке\~право підлягає\~поновленню в\~силу абзацу\~третього частини\~третьої статті\~26\~Закону України\~"Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень"\~(у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі\~визнання на\~підставі судового\~рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало\~наслідком державну\~реєстрацію зміни,\~припинення речових\~прав,\~обтяжень речових\~прав,\~відповідні права\~чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними) державним реєстратором на підставі цього рішення Суду в частині задоволення вимог про визнання недійсними угоди про припинення договору оренди, укладеної 23.01.2020\~р. між Товариством та [PERSON] , щодо земельної ділянки площею 1,1459\~га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0142, про припинення договору оренди, та угоди про припинення договору оренди, укладеної 23.01.2020\~р. між Товариством та [PERSON] , щодо земельної ділянки, площею 1,1459\~га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0143, шляхом державної реєстрації набуття такого речового права, тобто в ухваленні окремого рішення суду про визнання за Товариством такого права немає потреби. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди землі від 12.10.2020\~р. щодо земельної ділянки площею 1,1459\~га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0142, строком на 10 років, відповідне право оренди зареєстровано за Підприємцем [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.10.2020\~р, що вбачаться з інформації від 18.02.2021\~р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.\~с.\~29). Між [PERSON] та Підприємцем [PERSON] укладено договір оренди землі від 12.10.2020\~р. щодо земельної ділянки площею 1,1459\~га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0143, строком на 10 років, відповідне право оренди зареєстровано за Підприємцем [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.10.2020\~р, що вбачаться з інформації від 18.02.2021\~р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.\~с.\~30). Частинами першою\~ третьою\~статті 216\~Цивільного кодексу\~України встановлено,\~що недійсний\~правочин не\~створює юридичних\~наслідків,\~крім тих,\~що пов`язані\~з його\~недійсністю. У\~разі недійсності\~правочину кожна\~із сторін\~зобов`язана\~повернути другій\~стороні у\~натурі все,\~що вона\~одержала на\~виконання цього\~правочину,\~а в\~разі неможливості\~такого повернення,\~зокрема тоді,\~коли одержане\~полягає у\~користуванні майном,\~виконаній роботі,\~наданій послузі,\~-\~відшкодувати вартість\~того,\~що одержано,\~за цінами,\~які існують\~на момент\~відшкодування. Якщо\~у зв`язку\~із вчиненням\~недійсного правочину\~другій стороні\~або третій\~особі завдано\~збитків та\~моральної шкоди,\~вони підлягають\~відшкодуванню винною\~стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Таким чином, у зв`язку з задоволенням позовних вимог Товариства про визнання недійсними угоди про припинення договору оренди, укладеної 23.01.2020\~р. між Товариством та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 1,1459\~га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0142, та угоди про припинення договору оренди, укладеної 23.01.2020\~р. між Товариством та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 1,1459\~га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0143, ці угоди не створювали юридичних наслідків, тобто не припиняли відповідних договорів оренди. З наведеного випливає, що укладення між [PERSON] та [PERSON] договору оренди землі від 12.10.2020\~р. щодо земельної ділянки площею 1,1459\~га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0142, та договору оренди землі від 12.10.2020\~р. щодо земельної ділянки площею 1,1459\~га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0143, відбулось під час перебування цих земельних ділянок в оренді у Товариства та призвело до порушення відповідного права Товариства. Тобто ці договори суперечать частини другій статті 13 Цивільного кодексу України, зміст якої наводився вище, а тому вони підлягають визнанню недійсними на підставі частин першої та третьої статті 215 Цивільного кодексу України, зміст яких також наводився вище. Крім того, як вказувалось раніше, у зв`язку з задоволенням позову товариства в частин вимог про визнання недійсними угоди про припинення договору оренди, укладеної 23.01.2020\~р. між Товариством та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 1,1459\~га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0142, та угоди про припинення договору оренди, укладеної 23.01.2020\~р. між Товариством та [PERSON] щодо земельної ділянки, площею 1,1459\~га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0143, Товариству відновлюється право оренди відповідних ділянок на підставі абзацу третього частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". За такої обставини залишення дійсними укладених між [PERSON] та [PERSON] договору оренди землі від 12.10.2020\~р. щодо земельної ділянки площею 1,1459\~га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0142, та договору оренди землі від 12.10.2020\~р. щодо земельної ділянки площею 1,1459\~га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0143, створюватиме юридичну невизначеність щодо орендаря земельних ділянок, а тому ці договори мають бути визнані недійсними і з метою усунення такої юридичної невизначеності та остаточного закріплення поновленого права Товариства оренди цих земельних ділянок. Беручи до уваги зазначене, позов Товариства в частині вимог про визнання недійсними вказаних договорів підлягає задоволенню. Однак Суд відмовляє у задоволенні позову Товариства в частин вимог про припинення права оренди земельних ділянок площею 1,1459\~га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0142 та кадастровий номер 1820880200:04:000:0143, [PERSON] , зважаючи на абзац перший частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень": у разі скасування\~рішення державного\~реєстратора про\~державну реєстрацію\~прав на\~підставі судового\~рішення чи\~у випадку,\~передбаченому пунктом\~1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі\~визнання на\~підставі судового\~рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів,\~на підставі\~яких проведено\~державну реєстрацію\~прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало\~наслідком державну\~реєстрацію набуття\~речових прав,\~обтяжень речових\~прав,\~відповідні права\~чи обтяження\~припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Тобто таке право припиняється на підставі цього рішення Суду в частині задоволення позовних вимог Товариства про визнання недійсними укладених між [PERSON] та [PERSON] договору оренди землі від 12.10.2020\~р. щодо земельної ділянки площею 1,1459\~га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0142, та договору оренди землі від 12.10.2020\~р. щодо земельної ділянки площею 1,1459\~га, кадастровий номер 1820880200:04:000:0143, а тому тобто в ухваленні окремого рішення суду про припинення такого права [PERSON] немає потреби. Як вже було встановлено Судом вище, у вересні 2020\~р. Товариством було проведено польові роботи по обробітку земельних ділянок, які стосуються предмета спору, та засіяно їх зерновими культурами, що підтверджується заявою-вимогою Товариства від 03.03.2021\~р., довідкою від 16.02.2021\~р. №\~17 Товариства, довідкою від 16.02.2021\~р. №\~39 старости Андріяшівського старостинського округу №\~1 Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області, заявою про кримінальне правопорушення від 12.04.2021\~р. Товариства, актом від 11.05.2021\~р. обстеження стану та використання земельних ділянок, актом від 17.05.2021\~р. огляду посівів та врегулювання збитків на посівах озимих зернових сільськогосподарських культур (а.\~с.\~93 94, 44, 45, 96 97, 111 112, 113 114). Дізнавшись про те, що у 2020\~р. його право оренди земельних ділянок, які стосуються предмета спору, було припинено та переоформлено на Підприємця [PERSON] , Товариство звернулось до останнього з заявою-вимогою від 03.03.2021\~р., у якій повідомило про незаконність дій колишнього директора [PERSON] щодо припинення зазначеного права оренди, про проведення ним, Товариством, у вересні 2020\~р. польових робіт по обробітку вказаних земельних ділянок та засіяння їх зерновими культурами, про звернення до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з позовами про визнання недійсними додаткових угод при припинення договорів оренди цих земельних ділянок, скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію даних угод та визнання недійними договорів оренди цих ділянок, укладених між орендодавцями та Підприємцем [PERSON] , та вимагало від останнього для уникнення наслідків по знищенню посівів не вчиняти будь-яких дій на земельних ділянках, попередивши, що в іншому ж випадку воно вимагатиме від нього компенсації заподіяної шкоди (а.\~с.\~93 94). Заява-вимога від 03.03.2021\~р. Товариства була отримана Підприємцем [PERSON] , що підтверджується його відповіддю на неї від 15.03.2021\~р. (а.\~с.\~95). Таким чином Підприємцю [PERSON] з 15.03.2021\~р. або раніше було відомо, що на земельних ділянках, які стосуються предмета спору, знаходяться посіви зернових культур, належні Товариству. У квітні 2021\~р. Підприємець [PERSON] провів на земельних ділянках, які стосуються предмету спору, польові роботи по дискуванню ріллі на них, чим знищів посіви озимої пшениці, здійснені Товариством, що підтверджується актом від 11.05.2021\~р. обстеження стану та використання земельних ділянок, складеного комісією у присутності Підприємця [PERSON] та директора Товариства [PERSON] , у якому зазначено, що цю інформацію повідомив сам Підприємець [PERSON] (а.\~с.\~111 112). Ці обставини також підтверджуються: \~показаннями свідка [PERSON] , яка була у складі комісії, якою складено акт від 11.05.2021\~р. обстеження стану та використання земельних ділянок, про те, що, зокрема, Підприємець [PERSON] не заперечував, що переорав земельні ділянки, у тому числі ті, які стосуються предмета спору (з метою економії часу та за згодою представників Товариства та Підприємця [PERSON] [PERSON] під час допиту як свідка підтвердила свої показання, надані як свідком під час розгляду Судом справи №\~274/1200/21) (а.\~с.\~195 197). \~показаннями свідка [PERSON] , який був у складі комісії, якою складено акт від 11.05.2021\~р. обстеження стану та використання земельних ділянок, про те, що, зокрема, Підприємець [PERSON] сам говорив, що переорав землі, у тому числі ті, які стосуються предмета спору (з метою економії часу та за згодою представників Товариства та Підприємця [PERSON] [PERSON] під час допиту як свідка підтвердив свої показання, надані як свідком під час розгляду Судом справи №\~274/1200/21) (а.\~с.\~195 197). Таким чином доводи [PERSON] про те, що ніяких дій по зорюванню чи розорюванню земельних ділянок, які стосуються предмета спору, з його боку не було, спростовуються матеріалами справи. Суд критично оцінює два акти від 23.01.2020\~р. прийому-передачі земель, підписані між Товариством в особі директора Лопохи\~В.Є. та [PERSON] , у яких зазначено, що земельні ділянки повертаються у стані, у якому вони були до надання в оренду, оскільки, як встановлено вище, [PERSON] діяв недобросовісно та порушував права Товариства, а [PERSON] порушувала права Товариства (а.\~с.\~143, 144). Абзацом першої частини першої статті 181 Цивільного кодексу України визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до\~статті 189\~ Цивільного\~кодексу України\~продукцією,\~плодами та\~доходами є\~все те,\~що виробляється,\~добувається,\~одержується з\~речі або\~приноситься річчю. Продукція, плоди та доходи належать власникові речі, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 321 право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Умовами договорів оренди, які стосуються предмету спору, укладеними між [PERSON] та Товариством, встановлювалось, що орендар (Товариство) має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договорів, отримувати доходи (пункт 30 договорів). Таким чином Товариство мало право проводити на земельних ділянках, які стосуються предмета спору, польові роботи по їх обробітку, та засіяти їх зерновими культурами, зібрати відповідний врожай, який є його власністю, та отримати від цього доходи, які також є його власністю. Між тим, через дії Підприємця [PERSON] , які полягали у проведенні на земельних ділянках, які стосуються предмету спору, польових робіт по дискуванню ріллі на них, що призвело до знищення посівів озимої пшениці, здійснених Товариством, останнє втратило можливість зібрати відповідний врожай та отримати від цього доходи. При цьому у Підприємця [PERSON] були відсутні правові підстави знищувати посіві озимої пшениці, належні Товариству (про що йому було достовірно відомо), навіть якщо він вважав себе добросовісним набувачем права користування земельними ділянками, які стосуються предмета спору, а здійснення ним таких дій призвело до порушення права власності Товариства на ці посіви відповідний врожай, тобто ці його дії були неправомірними. Пунктами 1 та 2 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до частини першої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з частинами першою та другою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. З висновку експертів від 22.07.2021 р. № 366/07-2021 за результатами проведення комісійної судової оціночно-земельної експертизи (а.\~с.\~100 110) вбачається, що розмір завданої матеріальної шкоди Товариств від проведеного Підприємцем [PERSON] 12.04.2021\~р. дискування ріллі, внаслідок чого було знищено здійснені Товариством посіви озимої пшениці, в тому числі у формі неодержаного доходу (упущеної вигоди) на наступних земельних ділянках, становить: \~кадастровий номер 1820880200:04:000:0142, площа 1,1459 га 37\~540,00 грн.; \~кадастровий номер 1820880200:04:000:0143, площа 1,1459 га 37\~540,00 грн.; Тобто загальний розмір матеріальної шкоди становить 75\~080,00\~грн. Враховуючи викладене, Суд вважає, що позов Товариства в частині вимоги про його стягнення на його користь з Підприємця [PERSON] у якості відшкодування матеріальної шкоди грошових коштів у загальному розмірі 75\~080,00\~грн. підлягає задоволенню. На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України на користь Товариства у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти з [PERSON] розмірі 7\~566,67\~грн., з Підприємця [PERSON] у розмірі 9\~836,62\~грн.

Outcome: partial