Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

Керівник Звягельської окружної прокуратури Житомирської області, в інтересах держав в особі: Національної академії аграрних наук України, Державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся НААН України в якому просить стягнути з відповідача на користь ДП «ДГ «Рихальське» майнову шкоду заподіяну кримінальним правопорушенням в сумі 184905,46 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 02.08.2016 року слідчим відділом відділення поліції №1 Новоград-Волинського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області зареєстровано кримінальне провадження №12016060160000255 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191, ч.1 ст.367, ч.4 ст. 191 КК України за фактом розтрати майна ДП «ДГ «Рихальське» Інституту сільського господарства «Полісся» Національної академії аграрних наук України посадовими особами вказаного підприємства на суму 184 905,46 грн. 21.12.2021 року до Ємільчинського районного суду Житомирської області було направлено обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України. 21.12.2022 року в судовому засіданні прокурором змінено обвинувачення на ч.2 ст.367 КК України (службова недбалість), тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки. Ухвалою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 22.12.2022 року кримінальне провадження №12016060160000255 від 02.08.2016 закрито, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Під час розгляду зазначеного обвинувального акту судом встановлено, що наказом директора інституту сільського господарства Західного Полісся НААН України від 26.12.2011 року [PERSON] був призначений директором ДП «ДГ «Рихальське» та обіймав цю посаду до 04.04.2016 року. Директор ДП «ДГ «Рихальське» [PERSON] будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, вчинив службову недбалість, що спричинила тяжкі наслідки для ДП «ДГ «Рихальське» за наступних обставин. У відповідності до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань одним із видів діяльності ДП «ДГ «Рихальське» є лісозаготівля і лісівництво та інша діяльність у лісовому господарстві. У порушення норм чинного законодавства директор ДП «ДГ «Рихальське» Черваньов В.В. у 2014-2015 роках, не з`ясувавши цін на лісопродукцію, що склалися на аукціоні Житомирської товарно-промислової біржі на відповідний період, провів реалізацію необробленої деревини для ТОВ «Полісся СТК», ФОП [PERSON] , ТОВ «Спец Вуд Груп» та ТОВ «Регіональна біопаливна компанія» без аукціонів, на підставі прямих договорів за цінами, нижчими від тих, що склалися на останньому аукціоні з продажу необробленої деревини на біржі, ДП «ДГ Рихальське» спричинено шкоду в сумі 184905,46 грн. На думку позивача, не зважаючи на те, що кримінальне провадження №12016060160000255 від 02.08.2016 року по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а останнього звільнено від кримінальної відповідальності, відповідач не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну його діями позивачу шкоду. Крім того позивач також вважає, що оскільки Ємільчинським районним судом встановлено наявність вини [PERSON] у заподіянні збитків ДП «ДГ «Рихальське», а кримінальне провадження відносно останнього закрито з нереабілітуючих підстав, позовна вимога про стягнення з відповідача 184905,46 грн., на користь держави підлягає задоволенню та є належним та ефективним способом захисту інтересів держави в даному спорі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити зіславшись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. Дослідивши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України не обов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до ксерокопії витягу з ЄРДР, 02.08.2016 року зареєстровано кримінальне провадження №12016060160000255 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191, ч.1 ст.367, ч.4 ст. 191 КК України за фактом розтрати майна ДП «ДГ «Рихальське» Інституту сільського господарства «Полісся» Національної академії аграрних наук України посадовими особами вказаного підприємства на суму 184905,46 грн. (а.с. 22-24). З ксерокопії висновку експерта №3319/20/1378-1384/21-25 від 24.06.2023 року вбачається, що сума збитку спричинена ДП «ДГ «Рихальське» в результаті відпуску протягом 2014 - 2015 років підприємством необробленої деревини по прямих договорах становить 184905,46 грн. (а.с. 27-78). Згідно ксерокопії ухвали Ємільчинського районного суду Житомирської області від 22.12.2022 року кримінальне провадження, внесене 02.08.2016 року до ЄРДР за №12016060160000255 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. (а.с. 87-92). Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, здана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 ЦК України необхідно довести такі елементи: 1. Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. 2. Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). 3. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. 4. Вина особи, що завдала шкоду. Відповідно до роз`яснень п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації їх працівниками» за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов`язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. Пунктом 9 вказаної постанови передбачено, що матеріальна відповідальність у повному розмірі шкоди покладається і в тих випадках, коли шкода заподіяна діями працівника, що мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, але він був звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строку давності для притягнення до кримінальної відповідальності, або з інших підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Також судом встановлено, що ухвалою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 22.12.2022 року вказане вище кримінальне провадження у відношенні [PERSON] було закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Статтею 284 КПК передбачено вичерпний перелік підстав для закриття кримінального провадження. Всі підстави закриття кримінального провадження поділяються на реабілітуючі та нереабілітуючі. Реабілітуючими є ті підстави, що пов`язані з констатацією факту того, що підозрюваний/обвинувачений не вчинив злочин. На противагу цьому нереабілітуючими є ті, що позитивно вирішують питання про вчинення особою злочину. До реабілітуючих належать лише три підстави: встановлено відсутність події кримінального правопорушення; встановлено відсутність у діянні складу кримінального правопорушення; не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпано можливості їх отримати. Відповідно, всі інші підстави є нереабілітуючими і передбачають констатацію факту вчинення особою кримінального правопорушення. Зокрема, до нереабілітуючих підстав закриття кримінального провадження належить звільнення особи від кримінальної відповідальності. Підстави звільнення від кримінальної відповідальності закріплені в розділі ІХ Кримінального кодексу. Такими підставами є зокрема, закінчення строків давності. Звернення з позовом прокурора у цій справі в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України, Державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся НААН України ґрунтується на положеннях статті 56 ЦПК України та ст.23 Закону України «Про прокуратуру». Таким чином, позов ініційовано законно, позивач є належним. Таким чином, враховуючи викладене, не зважаючи на те, що кримінальне провадження №12016060160000255 від 02.08.2016 року по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а останнього звільнено від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, відповідач не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну його діями позивачу шкоду, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача 184 905,46 грн., на користь держави підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved