Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У травні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до міської ради Чернігівської області, як органу опіки та піклування про повернення дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідно до рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2019 року у неї було відібрано дочку [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав. Рішенням Ічнянської міської ради Чернігівської області від 23 січня 2020 року № 30 [PERSON] призначено опікуном над малолітньою онукою [PERSON] . На даний час позивачка переосмислила своє життя, зробила висновки, змінила спосіб життя, який привів до відібрання у неї дитини, тому просила повернути їй дочку [PERSON] , яка була відібрана у неї за рішенням суду. Ухвалою судді\~від 23 травня 2023 року\~відкрите\~провадження по\~даній справі,\~яку вирішено\~розглядати за\~правилами загального\~позовного провадження\~(а.с. 25). Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, при цьому від останньої надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, в якому також вона просила за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення по справі відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Представник відповідача Ічнянської міської ради Чернігівської області у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає. Третя особа у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відзиву на позов відповідачем не подано. Пояснення щодо позову третьою особою не подано. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~ \~Ураховуючи, що всі учасники справи у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що позивачка є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с. 10). Заочним рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2019 року у [PERSON] було відібрано дочку [PERSON] без позбавлення батьківських прав (а.с. 7-8). Рішенням виконавчого комітету Ічнянської міської ради № 30 від 23 січня 2020 року № 30 встановлено опіку над [PERSON] , опікуном якої призначено [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Позивачка та її дочка зареєстровані по [ADDRESS] (а.с. 5, 11). Згідно акту обстеження від 30 березня 2023 року, проведеного за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що дане помешкання належить [PERSON] , який помер [INFO] , в якому проживають [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до акту обстеження умов проживання, проведеного за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що житло розміщене на 1 поверсі 1 поверхового будинку та складається з 3 кімнат: 2 кімнати, кухня, коридор. Наявна вода та пічне опалення. Будинок умебльований, наявні спальні місця, у будинку чисто. Для виховання та розвитку дитини створені наступні умови: наявна окрема кімната, де є шафа для одягу, спальне місце, місце для навчання, відпочинку (а.с. 13). Згідно акту оцінки потреб сім`ї/особи [PERSON] здорова, має задовільний стабільний урівноважений емоційний стан, відсутні шкідливі звички та прояви ознак девіантної поведінки, має достатнє коло спілкування, була одинокою, здатна до самообслуговування, наявна мережа соціальної підтримки сім`ї, має задовільні соціальні стосунки в сім`ї, відсутні борги, відсутні члени сім`ї, інші особи, які потребують підтримки, захисту, соціального обслуговування, стан помешкання задовільний. [PERSON] проживає зі співмешканцем [PERSON] , [INFO] , який має інвалідність. Умови проживання [PERSON] дають можливість повернення дитини в сім`ю (а.с. 14-16). Відповідно до довідки № 11-26/60 від 11 квітня 2023 року [PERSON] отримує допомогу на догляд за 1 інвалідом І або ІІ групи (а.с. 18). Згідно довідки-характеристики Ічнянської міської ради № 02-05/102 від 27.04.2023, скарг на [PERSON] на адресу міської ради не надходило, яка компрометуючих матеріалів щодо останньої не має (а.с. 19). Як убачається із висновку органу опіки та піклування щодо доцільності повернення дитини, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ічнянської міської ради № 151 від 07 липня 2023 року, за результатами проведеної роботи було з?ясовано, що мати [PERSON] створила належні умови для проживання та розвитку своєї дитини [PERSON] . Під час проведення бесіди мати дитини повідомила, що переосмислила своє життя та має бажання виховувати свою доньку, піклуватись про неї. На комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] повідомила, що вона має бажання та створила умови для повернення її доньки [PERSON] . При бесіді з дитиною з?ясовано, що дитина бажає жити разом з матір?ю. На підставі частини 5 статті 19 Сімейного кодексу України, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини (від 29 червня 2023 року протокол № 5), думку дитини [PERSON] , [INFO] , Ічнянська міська рада, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне повернення [PERSON] , [INFO] , її неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , що відповідатиме інтересам дитини. Згідно зі\~статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини восьмої\~статті 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до\~статті 150 цього Кодексу України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї, родини, свого народу, своєї Батьківщини, забезпечувати здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Право на виховання дитини є одним із найважливіших батьківських прав. Водночас, це право є і обов`язком. Згідно з\~ч.\~1\~ст. 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених\~пунктами 2-5\~частини першої статті 164\~цього Кодексу,\~а також\~в інших\~випадках,\~якщо залишення\~дитини у\~них є\~небезпечним для\~її життя,\~здоров`я\~і морального\~виховання. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Відповідно до ст. 111, 112\~Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Відповідно до ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Частиною першою\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~передбачено, що суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Гаазе проти Німеччини» Європейський суд з прав людини зауважив, що згідно з усталеною прецедентною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий \~ \~ \~ \~ елемент сімейного життя, тому національні заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке перешкоджає реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку, що позивачка змінила свій спосіб життя, який привів до відібрання у неї дитини, створила для останньої належні умови для проживання та навчання, яка бажає проживати разом із матір`ю, а факт звернення до суду з позовом про повернення дитини свідчить про інтерес матері до своєї дочки та реальне бажання змінити свою поведінку, що є підставою для задоволення позовних вимог [PERSON] . Суд установив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивачки обгрунтовані на законі.

Outcome: approved