Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Солоненка Б.М. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] народилась [PERSON] . ЇЇ батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька дитини проведено у відповідності до ст. 126 Сімейного кодексу України, тобто за заявою [PERSON] та [PERSON] , які не перебували і не перебувають у шлюбі між собою. Від самого народження і до тепер, дитина зареєстрована і проживає біля своєї матері - [PERSON] . Утриманням та вихованням дитини займається виключно мати. Батько дитини - [PERSON] з дитиною не проживає, не спілкується, допомоги на утримання дитини не надає, ухиляється від участі в її утриманні, не займається вихованням дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки. У зв`язку з цим позивач просила позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі його заробітку (доходу), але не менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 25 травня 2023 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі, до участі в справі залучений Орган опіки та піклування Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області. Ухвалою суду від 26 червня 2023 у справі закрито підготовче провадження, а її призначено до судового розгляду по суті на 25 липня 2023. В судовому засіданні позивач позов підтримала за обставин у ньому викладених. Просила його задоволити. Додатково суду пояснила, що деякий час проживала з відповідачем у цивільному шлюбі. Однак, після народження дочки вони розійшлися. Відповідач поїхав проживати в Рівненську область. Останній раз він бачив дочку, коли їй виповнився один рік. З тих пір вона нічого про нього не чула. Місце його проживання та реєстрації їй не відоме. З донькою він не спілкується, у її вихованні та утриманні участі ніколи не брав. Донька його не пам`ятає, про нього ніколи не питає. Представник позивача позов своєї довірительки підтримав за обставин у ньому викладених, просив задоволити. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Мурованокуриловецької селищної ради Мельник Н.А. підтримала висновок органу опіки та піклування Мурованокуриловецької селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-порталі «Судова влада України», відзив на позов або заяву про розгляд справи у відсутності не подав, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України, оскільки позивач у судовому засіданні не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Вислухавши учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Так, встановленим фактам відповідають правовідносини, які витікають з прав та обов`язків батьків та дітей, що регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою покладення на них відповідальності. Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01 вересня 2012 року (а.с.13). [PERSON] та [PERSON] в шлюбі не перебували і не перебувають. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (№ витягу 00039002249, дата формування - 24.03.2023), відомості про батька дитини [PERSON] проведено у відповідності до ст. 126 СК України, тобто походження дитини від батька визначено за заявою [PERSON] та [PERSON] . Дитина зареєстрована і мешкає спільно з матір`ю, що підтверджується довідками від 18.04.2022 №515-7000783028 та №515-7000783874 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.10-12). [PERSON] за останньою відомою позивачу адресою: [ADDRESS] не зареєстрований та не проживає (а.с.34). За відомостями Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] , [INFO] не знайдено (а.с.31). Як слідує з матеріалів справи, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки, не бере участі у її вихованні та утриманні, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, проживає окремо, донька проживає разом з матір`ю та знаходиться на її повному утриманні і вихованні. Підтвердженням свідомого нехтування відповідачем обов`язками про піклування та виховання дитини є також зокрема, інформація з Гімназії с.Курашівці Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області, в якій навчається малолітня [PERSON] , про те, що батько [PERSON] до доньки в школу не навідується, жодного разу не відвідував батьківські збори, з сім`єю не проживає, у вихованні дитини участі не бере. З класним керівником на зв`язок не виходив (а.с.18). Згідно акту обстеження умов проживання від 27.03.2023 року, слідує, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом із дочкою [PERSON] , [INFO] , як ВПО з 18 квітня 2022 року за адресою: [ADDRESS] . Сім`я проживає в задовільних умовах. В будинку є все необхідне для тимчасового проживання (а.с.16). Як слідує з висновку органу опіки та піклування Мурованокуриловецької селищної ради від 30 березня 2023 року, позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , вважається доцільним (а.с.21-22). Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню до своєї дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що [PERSON] протягом тривалого часу ухиляється від свого батьківського обов`язку по вихованню дитини, не спілкується з нею, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не цікавиться нею та не проявляє до неї належної турботи, не забезпечує належно матеріально, що негативно впливає на її розвиток як на складову виховання. Вищенаведені фактори суд розцінює як винну поведінку батька по відношенню до дитини, як свідоме нехтування своїми обов`язками і байдужість до долі дитини, тому [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А з урахуванням ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За таких обставин, суд вважає, що відповідач, відповідно до Закону, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів та виду їх стягнення, в даному випадку, суд виходить із того, що відомості про офіційне працевлаштування відповідача в матеріалах справи відсутні, інших доказів, які б підтверджували обставини визначені в ст. 182 СК України та які мають враховуватися при визначенні розміру аліментів суду надано не було. При цьому суд також виходить з того, що відповідачем не надано доказів неможливості сплачувати аліменти. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У зв`язку з тим, що позивач просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки у мінімальному розмірі передбаченому законом, суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у заявленому розмірі. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судовий збір на користь держави має бути стягнутий з відповідача у розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", тобто в сумі 1073 грн. 60 коп. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1073 грн 60 коп. сплаченого останньою судового збору.

Outcome: approved