Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов У лютому 2023 року представник акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Ляр Д. Ю. звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [PERSON] отримав кредит в розмірі 144 350,00 грн. на термін до 10.06.2024 року, уклавши кредитний договір №HET3GA00000463 від 10.06.2019 року. Згідно з вказаним договором [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, видавши відповідачу кредит в розмірі 144 350,00 грн. В порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобов`язання не виконав, не здійснив погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором порядку та строки. У зв`язку з зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 02.01.2023 року має заборгованість - 188841,29 грн., яка складається з наступного: - 132020,14 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 56821,15 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов`язання за договором №HET3GA00000463 від 10.06.2019 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір поруки. Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № HET3GA00000463 від 10.06.2019 року у розмірі 188841,29 грн., а також судові витрати по справі у сумі 2832,62 грн. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. від 06.03.2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представником позивача разом з позовною заявою було подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, у якій також представник позивача зазначив, що у разі виникнення обставин передбачених ст. 280 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву відповідачами до суду не надано. Будь-які клопотання по справі від сторін, до початку розгляду справи, суду не надходили. Згідно з ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» з 14 червня 2018 року змінило тип товариства з публічного на приватне та назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», що підтверджується копією статуту Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». З матеріалів справи вбачається, що 10.06.2019 року відповідач [PERSON] уклав з АТ КБ «ПриватБанк» договір про іпотечний кредит за № HET3GA00000463 та отримав кредит в розмірі 144 350,00 грн. зі сплатою 22,9% річних за користування кредитом на термін до 10.06.2024 року. Як підтверджується матеріалами справи, банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач порушував графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував та у зв`язку з чим відповідач станом на 02.01.2023 року має заборгованість - 188841,29 грн., яка складається з наступного: - 132020,14 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 56821,15 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом. 10.06.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» уклав з [PERSON] договір поруки за № HET3GA00000463, за яким [PERSON] зобов`язалася відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання [PERSON] усіх його зобов`язань за договором про іпотечний кредит №HET3GA00000463 від 10.06.2019 року. Жодних інших доказів щодо сплати грошових коштів за договором іпотечного кредиту за № HET3GA00000463 та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, Відповідач суду не надали. 3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В статті 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до чинного цивільного законодавства кредитний договір набирає чинності з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов /ч.1 ст. 638 ЦК України/ та істотними умовами кредитного договору є предмет, строк повернення та його ціна /розмір процентів/. Відповідно до дійсного змісту норм цивільного права, кредитний договір обов`язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК). За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 629 ЦК України чітко встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. В силу ч. 2 ст.1050 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (частина перша статті 546 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У відповідності з ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність. Частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку про стягнення з відповідачів в солідарному порядку суми заборгованості за договором про іпотечний кредит в розмірі 188841,29 грн. відповідно до наданого позивачем розрахунку, оскільки не виконання відповідачами взятих на себе зобов`язань порушує права, свободи та інтереси позивача, тим самим задовольнивши позовні вимоги. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03 листопада 2022 року № 2710-IХ, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2023 року складає 2684,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2832 грн. 62 коп. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідачів в повному обсязі. Отже з відповідача слід стягнути на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті ним судового збору у розмірі 2832,62 грн., по 1416,31 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved