Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

16 червня 2023 року позивач [PERSON] (далі- позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі Відповідач, ПрАТ «ЦГЗК») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я в сумі 350 000 гривень. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 07 липня 1986 року по 23 лютого 1995 року, та з 19 грудня 1996 року по 09 липня 2020 року перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював машиністом бурової установки у кар`єрі. Рішенням МСЕК від 04 травня 2023 року позивачу первинно та безстроково було встановлено 65% втрати професійної працездатності, та встановлено третю групу інвалідності. Зазначив, що у зв`язку із отриманими профзахворюваннями порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він постійно відчуває стійкий біль та обмеження рухів у шийному та поперековому відділах хребта з іррадіацією в кінцівки, більше праві, оніміння в них, біль у правому плечовому суглобі, загальну слабкість. Також його непокоять напади кашлю, які переходять у сухоти, турбують болі у грудній клітці. Він не має змоги тривалий час ходити оскільки виникає задишка та напади асматичного кашлю, через цей дискомфорт він змушений припинити активну діяльність в усіх сферах свого життя. У зв`язку з хворобою він змушений багато часу проводити у лікарнях, де під час лікування змушений переносити біль, приймати велику кількість ліків. Зазначив, що внаслідок таких обмежень він відчуває себе тягарем для своїх близьких, що завдає додаткових моральних страждань, відчуття, що він ніколи не буде здоровою людиною постійно переслідують його, внаслідок чого позивач постійно перебуває в напруженому стані. Вказав, що внаслідок професійного захворювання, встановлення групи інвалідності докорінно змінився звичайний уклад його життя, майже весь час він проводить вдома, що призвело до втрати стосунків з друзями та близькими людьми. Зазначив, що його самопочуття не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, що завдає душевного болю та страждань. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою від 11 липня 2023 року розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відкладено на 26 липня 2023 року. Відповідач 11 липня 2023 року, шляхом формування документу в системі «Електронний суд» подав до суду відзив на позов в якому позовні вимоги не визнав, зазначив, що позивач свідомо обрав місце роботи зі шкідливими умовами праці, тривалість роботи у шкідливих умовах залежала виключно від особистого волевиявлення позивача. Також вказав, що відповідач не приховував тяжкість і шкідливість технологічного процесу, за весь період роботи позивача на підприємстві відповідача позивач жодного разу не заявляв про порушення умов його праці. Крім того вказав, що позивач звільнився з підприємства відповідача за власним бажанням. Також вказав, що заявлена сума моральної шкоди не відповідає критеріям розумності і справедливості та безпідставно завищена позивачем. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з 07 липня 1986 року по 23 лютого 1995 року, та з 19 грудня 1996 року по 09 липня 2020 року перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював машиністом бурової установки, і 09 липня 2020 року був звільнений з підприємства за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію, ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] ( а.с. 11-13). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 03 березня 2023 року встановлено наявність у [PERSON] професійного захворювання вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: синдром церебрально-периферичної ангіодистонії з вестибулопатією, синдром полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, стійким больовим компонентом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого артрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня), колінних (ПФ другого ступеня) суглобів; сидеросилікоз першої стадії (1/1; s/t; em; co), ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої стадії, група А. Легенева недостатність першого-другого ступеня, із зазначенням причин їх виникнення вібрація загальна транспортно-технологічна, пил переважно фіброгенної дії (а.с. 6-7). Згідно пункту 17 вказаного Акту хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи машиністом бурової установки (у кар`єрі) бурової дільниці Глеюватського кар`єру ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» з 07.07.1986 по 23.02.1995 та з 19.12.1996 по 09.07.2020, [PERSON] керував буровою установкою під час буріння і розширення свердловин у кар`єрі, монтував, демонтував, установлював і регулював бурове обладнання, керував процесом буріння. Внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди, мавших місце порушень режимів експлуатації бурових установок, підпадав під вплив підвищених рівнів виробничої загальної вібрації та концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Також, відповідно до пункту 20 вказаного Акту зазначено, що враховуючи стаж роботи [PERSON] в умовах впливу шкідливих виробничих афкторів, неодноразову зміну керівництва структурного підрозділу, визначити конкретних посадових осіб, порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, неможливо. Позивач 04 травня 2023 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому при первинному огляді встановлено ступінь втрати професійної працездатності 65%, з яких 50% - вібраційна хвороба, 15% - сидеросилікоз, встановлено первинно третю групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням, з 10 квітня 2023 року, безстроково, що підтверджується копіями довідок МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №127173 від 04 травня 2023 року, до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №130905 від 04 травня 2023 року (а.с.10). У зв`язку із професійним захворюванням позивач перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується випискою-епікризом (а.с.8-9). Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.\~Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.\~Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності.\~Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності первинно та безстроково у розмірі 65% із встановленням третьої групи інвалідності, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він змушений проходити лікування, крім того, відчуває біль та\~обмеження рухів\~у шийному\~та поперековому\~відділах хребта\~з іррадіацією\~в кінцівки,\~більше праві,\~оніміння в\~них,\~біль у\~правому плечовому\~суглобі,\~загальну слабкість,\~його непокоять\~напади кашлю,\~які переходять\~у сухоти,\~турбують болі\~у грудній\~клітці,\~він не\~має змоги\~тривалий час\~ходити оскільки\~виникає задишка\~та напади\~асматичного кашлю,\~відчуває загальну\~слабкість. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує, період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача більше 30 років, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що\~позивачу первинно та безстроково встановлено 65% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, а також визнано особою з інвалідністю (3 група), безстроково, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 230\~000 гривень. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 2 300 гривень.

Outcome: partial