Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київпроект-Т» (далі - ТОВ «Київпроект-Т») про визнання припиненими трудових відносин. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Київпроект-Т» від 21.12.2018 її було призначено на посаду генерального директора товариства. Учасниками ТОВ «Київпроект-Т» є [PERSON] , [PERSON] , Приватне підприємство «Укрбуд енерджі». Нею було прийняте рішення звільнитись за власним бажанням з посади директора, про що вона неодноразово усно повідомляла учасників товариства. Для вирішення питання припинення трудових відносин вона ініціювала проведення загальних зборів, що підтверджується направленням повідомлення про проведення загальних зборів від 30.01.2023, згідно з яким загальні збори призначено на 14.03.2023 на 10-00 год. за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] особисто отримав повідомлення про проведення загальних зборів, а [PERSON] був повідомлений про проведення загальних зборів шляхом розміщення оголошення на сайті Укрпошти, оскільки поштові відправлення до АРК не здійснюються. [PERSON] та [PERSON] сукупно володіють 88,16% голосів, що є достатнім для прийняття рішення про звільнення директора. 14.03.2023 загальні збори учасників не відбулись. Нею було винесено наказ про звільнення директора з посади від 14.03.2023. Така бездіяльність відповідача порушує її права бути звільненою з займаної посади та вільно обирати собі місце роботи. Просила суд: визнати припиненими її трудові відносини з ТОВ «Київпроект-Т» у зв`язку зі звільненням із займаної посади директора ТОВ «Київпроект-Т» за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України з 14.03.2023. 15.05.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 21.12.2018 учасники ТОВ «Київпроект-Т» прийняли рішення про призначення на посаду генерального директора ТОВ «Київпроект-Т» [PERSON] з 22.12.2018 (протокол від 21.12.2018 №21-1/12/2018). Також зазначеним рішенням було змінено назву виконавчого органу товариства з «директор» на «генеральний директор». 22.12.2018 ТОВ «Київпроект-Т» видало наказ №51-К про призначення генерального директора ТОВ «Київпроект-Т» [PERSON] з 22.12.2018. 30.01.2023 [PERSON] склала заяву, адресовану учасникам ТОВ «Київпроект-Т», про звільнення її з займаної посади за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України. 30.01.2023 генеральний директор ТОВ «Київпроект-Т» [PERSON] склала повідомлення про скликання зборів учасників ТОВ «Київпроект-Т» 14.03.2023 о 10-00 год. за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, буд. 79, для розгляду питання про звільнення її за власним бажанням з посади генерального директора ТОВ «Київпроект-Т». Зазначене повідомлення 01.02.2023 [PERSON] отримав особисто 01.02.2023, а Приватному підприємству «Укрбуд енерджі» повідомлення про проведення загальних зборів було направлене засобами поштового зв`язку, що підтверджується накладною від 06.02.2023 №0405352670618. Відомості про направлення [PERSON] повідомлення про проведення загальних зборів та заяви позивача про звільнення відсутні, як і відомості про те, що цей учасник був повідомлений про проведення загальних зборів шляхом розміщення оголошення на сайті Укрпошти. 14.03.2023 збори учасників ТОВ «Київпроект-Т» не відбулись, що підтверджується копією протоколу від 14.03.2023. ТОВ «Київпроект-Т» є юридичною особою з 19.11.2009, код ЄДРПОУ 36790704, керівник [PERSON]. Відповідно до пункту 16.1, 17.2.7 Статуту ТОВ «ТТВК» вищим органом товариства є збори учасників, до компетенції яких належить обрання одноосібного виконавчого органу. Виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є «директор». (пункт 25.4 Статуту). Відповідно до п.25.6 Статуту повноваження директора товариства можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу або тимчасового виконувача його обов`язків. У разі припинення повноважень одноосібного виконавчого органу договір із цією особою вважається припиненим. Пунктом 18.1. Статуту передбачено право виконавчого органу товариства скликати загальні збори учасників. Пунктом 19.2, 19.3 Статуту передбачено, що виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не пізніше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників. Повідомлення надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 № 14-рп/2004, від 16.10.2007 № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 ГК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За змістом ст. 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (стаття 23 КЗпП України). Згідно з ч.1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Частиною 1 ст. 29 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників є вищим органом товариства. Загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства (ч. 1 ст. 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»). Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства. Відповідно до частин 1-3 ст. 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства. Суд враховує також правовий висновок Верховного Суду, зроблений у постанові від 24.12.2019 по справі №758/1861/18, згідно з яким відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. Разом з тим особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику із метою захисту свої прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими. Суд відзначає, що право на працю безумовно є правом, а не обов`язком позивача, проте для належної реалізації свого права на звільнення за власним бажанням позивач, як генеральний директор ТОВ «Київпроект-Т» має написати заяву про звільнення за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України, надіслати її всім учасникам товариства, а також за власною ініціативою, як виконавчий орган товариства, скликати в порядку визначеному Статутом товариства загальні збори його учасників, на вирішення яких і поставити питання щодо свого звільнення. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що зверталася до учасників товариства із заявою про своє звільнення та ініціювала проведення загальних зборів для розгляду цього питання, про що учасникам товариства були направлені повідомлення, однак загальні збори товариства не відбулись та заяву про її звільнення розглянута не була. Такі дії, на думку позивача, свідчать про порушення її трудових прав, зокрема, право бути звільненим із займаної посади за власним бажанням. Однак, дослідивши обставини справи та проаналізувавши докази, надані позивачем, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позивачем не було виконано в повній мірі усіх дій, вчинення яких залежить від неї та відповідало вимогам Статуту товариства, які б в повній мірі свідчили, що був дотриманий порядок щодо повідомлення учасників товариства про скликання загальних зборів для вирішення питання про звільнення позивача. Так, Статутом ТОВ «ТТВК» передбачено, що учасники товариства повідомляються не пізніше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників шляхом надсилання поштового відправлення з описом вкладення. Лише Приватне підприємство «Укрбуд енерджі» позивач повідомила про проведення загальних зборів в порядку визначеному Статутом. Відомості про направлення [PERSON] та [PERSON] повідомлення не пізніше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників шляхом надсилання поштового відправлення з описом вкладення відсутні. [PERSON] особисто отримав 01.02.2023 повідомлення про проведення загальних зборів учасників. Щодо повідомлення [PERSON] суд враховує, що він має зареєстроване місце проживання на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, з якою поштове сполучення не здійснюється. Проте позивач не надала суду доказів того, що нею вчинялись будь-які дії, спрямовані на повідомлення цього учасника про проведення загальних зборів у будь-який інший спосіб, як то повідомлення телефоном, засобами електронного зв`язку тощо. Крім того, Статутом повноваження директора товариства можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу або тимчасового виконувача його обов`язків. У разі припинення повноважень одноосібного виконавчого органу договір із цією особою вважається припиненим. Суд відзначає, що повідомлення про проведення загальних зборів не містило питання порядку денного щодо обрання нового одноосібного виконавчого органу або тимчасового виконувача його обов`язків. Суд вважає, що передбачений ч. 1 ст.38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи генерального директора передбачає попередження ним про це власника або уповноваженого органу письмово не пізніше ніж за 30 днів та ініціювання скликання загальних зборів учасників. Лише у випадку вчинення генеральним директором відповідних дій, у учасників товариства виникає обов`язок розглянути заяву директора про звільнення та прийняти відповідне рішення. При цьому на особу, яка ініціює питання проведення загальних зборів, покладено обов`язок належного повідомлення учасників товариства про скликання зборів у порядку, встановленому чинним законодавством та статутом товариства. Суд вважає, що позивач не дотрималася зазначеної процедури, що, в свою чергу, дає підстави зробити висновок, що у цьому спорі, позивачем не доведено порушення її прав саме внаслідок недотримання нею законодавчо визначеної процедури для звільнення з посади директора товариства, що має наслідком відмову в задоволенні вимоги про визнання припиненими трудових відносин. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed