Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

05.05.2023 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] , яка здійснює свої повноваження на підставі електронного ордеру серії ВН № 1245079 від 04.05.2023 року (а.с.18), звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Городненської сільської ради Болградського району Одеської області та просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . При цьому позивач посилається на те, що відповідач є матір`ю малолітньої дитини, відповідно до свідоцтва про народження. 28.09.2022 року між сторонами було розірвано шлюб, відповідач ще в січні 2022 року поїхала від чоловіка та сина, залишивши сина з батьком. Дитиною відповідач не цікавиться, вихованням та утриманням дитини не займається, з дитиною не проживає та не турбується про його життя та здоров`я, матеріальної допомоги на дитину не надає, навіть після стягнення з неї судовим наказом відповідної суми. Дитина проживає разом з позивачем і знаходиться на його утриманні та вихованні. Без позбавлення матері дитини батьківських прав він не може вільно вирішувати питання про розвиток та здоров`я дитини, тому для захисту прав та інтересів дитини звертається до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав 01.06.2023 року заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, згодний на ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://bg.od.court.gov.ua/sud1507/, та надіслання судової повістки за місцем реєстрації, причину неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не подала, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Представник третьої особи - голова органу опіки та піклування Городненської сільської ради Болградського району Одеської області Донєва М. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у відсутності представника третьої особи, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. В силу п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.7) його батьками є [PERSON] , позивач по справі, та [PERSON] , відповідач по справі. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 28.09.2022 року, що підтверджується заочним рішенням Болградського районного суду Одеської області по цивільній справі № 497/912/22, провадження № 2/497/377/22, яке набрало законної сили 31.10.2022 року (а.с.8-9). [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після розлучення дитина залишилася проживати з батьком та знаходиться на повному його утриманні і вихованні, що підтверджується: - довідкою начальника Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за вих.№40-32/6598 від 25.04.2023 року, відповідно до якої [PERSON] не отримував аліменти від [PERSON] за період з 01.06.2022 року по 25.04.2023 року згідно виконавчого документу за №497/963/22 від 21.06.2022 року, який видано Болградським районним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини - [PERSON] [INFO] (а.с.14); - характеристикою ЗДНВР [PERSON] та інших вихователів, відповідно до якої [PERSON] відвідує дошкільний заклад в Городненській об`єднаній територіальній громаді з березня 2020 року, при цьому тато приймає участь у житті дитини та цікавиться успіхами дитини в дитячому садку. В характеристиці також зазначено, що мати цікавилася успіхами та здоров`ям [PERSON] , але не зазначено за який період (а.с.11); - актом обстеження умов проживання №12 від 01.03.2023 року проведеного працівниками виконавчого комітету Городненської сільської ради, відповідно до якого син [PERSON] , 2016 року народження проживає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , у дитини є окрема кімната, наявний одяг, комп`ютер, у кімнатах прибрано та чисто, є продукти харчування у достатній кількості (а.с.13); - довідкою старости с.Дмитрівка Городненської сільської ради [PERSON] вих.№192 від 14.03.2023 року про склад сім`ї (а.с.12). Мати дитиною не цікавиться, вихованням та його утриманням не займається, з дитиною не проживає, не турбується про життя та здоров`я сина, матеріально не допомагає. Отже, своїми діями, відповідач свідомо порушує свої зобов`язання закріплені в статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, а саме: батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст. 180 Сімейного Кодексу України. В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 вищеназваного Закону вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. Відповідно до ст. 164 СК України батьківські права тривають до повноліття дитини, позбавлення батьківських прав після його настання закон не допускає. Тобто, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцять років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Отже, умовами застосування такої міри відповідальності як позбавлення батьківських прав є: 1) здійснення батьком (матір`ю) правопорушення, передбаченого ст. 164 СК; 2) наявність вини в діях батька (матері); 3) батько (мати) володіють повною цивільною дієздатністю; 4) дитина не досягла повноліття. Зазначені умови для позбавлення батьківських прав мають існувати одночасно. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою що відповідач, свідомо не виконує своїх обов`язків відносно сина. Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 - ухиляння від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що судом було достовірно встановлено виходячи з поведінки відповідача, не дивлячись на те, що перешкод у спілкуванні з дитиною їй ніхто не чинив і не чинить. Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах малолітньої дитини, суд вважає можливим задовольнити позов і позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Суд роз`яснює відповідачу, що відповідно до ст. 168 СК України «Мати, батьки, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав». Згідно з п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат

Outcome: approved