Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , у якому просить: 1) стягнути з [PERSON] , який народився [INFO] в місті Харкові, аліменти на утримання батька [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , у твердій грошовій сумі 3000 (три тисячі) гривень 00 коп. щомісячно; 2) допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він є непрацездатним, перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Богодухівської райдержадміністрації як особа, яка досягла віку шістдесяти трьох років та отримує державну соціальну допомогу в розмірі 2100,00 грн. Зазначив, що раніше він отримував доходи від тимчасових заробітків, однак, на даний час за станом здоров`я він не має можливості працювати, єдиним джерелом його доходів є вищезазначена державна соціальна допомога. Після смерті дружини у 2016 році позивач проживає сам, його матеріальне становище є вкрай нужденним, він часто хворіє. Позивач має повнолітнього сина [PERSON] , який проживає у м. Харкові. Раніше син спілкувався з батьком, однак з 2022 року, коли [PERSON] повідомив сина, що потребує матеріальної допомоги, то [PERSON] перестав спілкуватися з батьком, на телефонні дзвінки не відповідає, порозуміння щодо матеріальної підтримки позивача між сторонами не досягнуто. Інших дітей у позивача немає. [PERSON] вказує, що його син, [PERSON] працює, має можливість надавати батькові матеріальну допомогу, але добровільно її надавати відмовляється. З посиланням на ст. 51 Конституції України, ст. 202 Сімейного кодексу України, вважає, що [PERSON] зобов`язаний утримувати свого непрацездатного батька, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 3000 грн., що на думку позивача, з урахуванням інфляції та подорожчання цін на продукти харчування та комунальні послуги, буде достатнім для матеріальної підтримки позивача. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 03.04.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 06.06.2023 задоволено заяву представника позивача - адвоката Соловей Ліни Олександрівни про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, постановлено проводити судові засідання у справі №613/461/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за участю представника позивача адвоката Соловей Л.О. з використанням власних технічних засобів. 06.06.2023 представником відповідача було подано відзив на позов [PERSON] , в якому представник відповідача просить суд поновити відповідачу строк для подання відзиву на позов, розглядати справу в порядку загального позовного провадження з викликом сторін; у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зазначила, що на дату подання відзиву відповідач не отримав позовну заяву з додатками, представником відповідача подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи, у зв`язку з чим відповідачем подано відзив на позовні вимоги, викладені в ухвалі суду про відкриття позовного провадження. Вказала, що твердження позивача щодо переривання зв`язку між позивачем та відповідачем з ініціативи відповідача - не відповідають дійсності. Так, відповідач спілкувався з батьком, однак, батько припинив цей зв`язок. Натомість, відповідач неодноразово телефонував позивачеві, однак, останній не брав слухавку, а відповів на дзвінок лише тоді, коли [PERSON] зателефонував з незнайомого номеру. Позивач ніколи не мав постійного місця роботи, усе життя зловживав спиртними напоями та брав гроші у своєї матері, дружини, а коли відповідач став працювати, безперервно просив гроші у нього. Відповідач давав гроші батьку, поки мав таку можливість, при цьому, пропонував сплачувати комунальні послуги та робити інші платежі, однак, позивач завжди наполягав на тому, щоб відповідач давав йому гроші на руки або на карту. Однак, відповідач витрачав гроші недоцільно та у великій кількості - на придбання алкоголю. Кожного разу позивач, телефонуючи відповідачу, не цікавився життям сина та його сім`ї, а просив гроші. Коли хворіла матір відповідача, то лікування у повному обсязі здійснювалось за рахунок відповідача. Зазначила, що на даний час у зв`язку з війною відповідач не працює та не має коштів на своє існування та утримання своєї сім`ї. Натомість, державна соціальна допомога в сумі 2100 грн., яку отримує позивач, перевищує прожитковий мінімум для непрацездатних осіб у 2093 грн., має гарантований та періодичний характер, на відміну від заробітків працездатного населення, які на цей час не мають роботи та грошей, як відповідач. Пояснила, що відповідач має дружину та трьох дітей, одна з яких є неповнолітньою, а інші навчаються у вищих навчальних закладах і також потребують матеріальної допомоги. Сам відповідач також потребує грошей на своє харчування, і таким чином, не може сплачувати позивачу щомісячно 3000,00 грн.. Крім того, задоволення позову призведе до порушення прав та інтересів дітей відповідача. Вказала, що у позивача відсутні будь-які хвороби, які б потребували придбавання ліків на постійній основі, він є достатньо молодою і здоровою особою і практично ніколи не хворів. Отже, позивач не має додаткових витрат на лікування та не потребує сторонньої допомоги. Крім того, позивач має підсобне домашнє господарство, він утримує та продає домашню птицю. Позивач неодноразово просив у відповідача гроші на корм для птиці та тварин, а відповідач до війни, коли мав гроші, їх надавав. Крім того, відповідач регулярно надавав позивачу гроші для своєчасної оплати комунальних послуг за умовами субсидії, однак позивач, у зв`язку з тим, що витрачав гроші не за призначенням, втратив субсидію. Отже, позивач має додатковий дохід від продажу на ринку домашньої птиці, який значно перевищує прожитковий мінімум, а тому відсутні підстави для стягнення коштів з відповідача на користь позивача. Також позивач має два будинки (будинок, в якому жила сім`я сторін та успадкований ним будинок матері), а відтак, не позбавлений можливості отримувати додатковий дохід від здавання в оренду вільного будинку. Зазначила, що у розумінні п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 умовою стягнення аліментів з дітей на утримання непрацездатних батьків є не лише сам факт непрацездатності батьків, а й необхідність отримувати сторонню матеріальну допомогу, яка визначається з урахуванням наявності у батьків пенсії, державних пільг, субсидій, майна, що може приносити дохід. Враховуючи викладене, представник відповідача вважає, що позивач не є таким, що потребує матеріальної допомоги у розумінні закону, а позов не підлягає задоволенню. 29.06.2023 представником відповідача було подано доповнення до відзиву на позову, у якому представник відповідача просить поновити відповідачу строк для подання відзиву на позов (доповненого); розглядати справу в порядку загального позовного провадження з викликом сторін; у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зазначила, що відповідно до поданих разом із позовом документів позивач вилікував пахову грижу ще у 2014 році повністю, будь-які настанови лікаря щодо подальшого лікування в медичних документах, наданих позивачем, відсутні. Будь-яких нових документів щодо наявності хворобі позивачем не додані. Крім того, позов не містить будь-яких розрахунків суми у 3000 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Вказала, що відповідач є батьком трьох дітей та не має доходу, отже, у нього відсутні кошти для сплати аліментів на утримання батька. Дружина відповідача також не працює та не має доходу. Натомість, позивач має постійний дохід у вигляді державної соціальної допомоги у 2100 грн., що відповідає прожитковому мінімуму, крім того, вирощує та продає домашню птицю та отримує суттєвий підробіток, отже, не потребує додаткових коштів. Будь-яких підтверджених підстав позову матеріали справи не містять, що зумовлює відмову в задоволенні позову. Згідно з ч.7 ст.178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Оскільки в ухвалі про відкриття провадження у справі судом було встановлено 15-денний строк для подачі відзиву на позов, який обчислюється з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі, враховуючи, що поштові відправлення з ухвалою про відкриття провадження у справі фактично не були вручені відповідачу (конверти повернулися з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою), беручи до уваги, що копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками відповідачем було отримано лише 14.06.2023, суд вважає, що причини неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк є поважними, а строк для подачі відзиву підлягає поновленню за клопотанням представника відповідача. Щодо клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, суд зазначає, що відповідно до п.1 ч.4 ст.19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ. В силу ч.5 ст.19 ЦПК України загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства). Беручи до уваги, що предметом даного позову є стягнення аліментів, враховуючи, що справу було призначено в порядку спрощеного позовного провадження саме з викликом сторін, відповідач скористався правом подати відзив на позов та взяти участь і розгляді справи судом через свого представника, суд вважає, що підстави для розгляду даної справи в порядку загального позовного провадження - відсутні, а в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін слід відмовити. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Будучи допитаним судом у якості свідка за клопотанням самого [PERSON] , зазначив, що 6 років не бачив відповідача, останній не приїжджав до нього після смерті матері. Заперечив твердження відповідача про зловживання ним алкогольними напоями та про систематичне надання [PERSON] матеріальної допомоги батьку. Зазначив, що відповідач надавав таку допомогу у малій кількості та нерегулярно. Повністю надавати матеріальну допомогу син припинив близько року назад. Стверджував, що позивач на даний час не має жодного підсобного господарства, не вирощує птицю, не саджає город та не має жодного додаткового доходу, крім державної соціальної допомоги особам, які досягли 63-річного віку. Пенсії позивач не оформив, оскільки весь час працював неофіційно та не має жодних документів для підтвердження трудового стажу. Позивач намагався вирощувати домашню птицю, для чого просив сина надати кошти на корм, однак, [PERSON] надав кошти у малій кількості - лише 250 грн., внаслідок чого позивач був змушений продати курчат, яких уже купив. Будинком померлої матері позивач не користується, здавати його в оренду не має можливості, оскільки цей будинок перебуває у захаращеному стані, відповідач цим будинком не цікавиться і утримувати його не бажає. Сам позивач не має для цього коштів, у зв`язку з чим навіть не оформив спадщину після смерті матері. На даний час позивач дійсно втратив субсидію, оскільки мав борги зі сплати комунальних послуг, які виникли у нього у зв`язку з необхідністю догляду за хворою дружиною та ненаданням йому допомоги відповідачем. Вказував, що кілька років назад син узяв у нього кошти для купівлі трикімнатної квартири у м. Харкові, внаслідок чого сам позивач був вимушений позичати кошти у сторонніх осіб. Згодом син продав вказану квартиру, однак, кошти батькові не повернув, і доглядати за батьком не бажає. Коли у дружини позивача - матері відповідача - стався інсульт, за нею доглядав лише позивач. Відповідач кілька разів приїжджав, однак, кошти на догляд за хворою матір`ю ним надавались у незначній кількості (приблизно 100 грн. за раз). На даний час будь-яких заощаджень позивач не має. У його будинку немає світла, побутової техніки. Враховуючи таке ставлення відповідача, позивач наразі не бажає з ним спілкуватися та не відповідає на телефонні дзвінки, при цьому, вважає, що відповідач зобов`язаний надавати йому матеріальну допомогу. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, викладених у первісному та доповненому відзиві. Вислухавши пояснення позивача, пояснення представника відповідача, допитавши позивача як свідка, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.09.2022, виданого повторно, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (а.с.12). Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.12.2016, [PERSON] померла [INFO] (а.с.13). Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання від 02.08.2021 № 07-13/1786 та довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб від 20.09.2022 № 14.12-01-11/1041, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Позивач зареєстрований за вказаною адресою один (а.с.9, 10). Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення Богодухівської районної державної адміністрації від 09.09.2022 № 03-15/579 [PERSON] отримує державну соціальну допомогу особам, які досягли віку 63 роки, в розмірі 2100 грн. на місяць. За період з березня по серпень 2022 року сума виплаченої допомоги склала 12600 грн. (а.с.11). Як пояснив позивач, будучи допитаним судом у якості свідка, він і наразі отримує вказану допомогу, яка є єдиним джерелом його доходу. Пенсії він не отримує, будь-якого додаткового доходу не має. Домашньої птиці він не вирощує і не продає. Доходу від здачі в оренду нерухомого майна не має. Згідно з наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 11.10.1999, серії [NUMBER] від 17.06.2004 та серії [NUMBER] від 24.10.2017, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.56, 57, 60). Відповідно до довідки Харківського національного університету ім. Каразіна від 08.05.2023, [PERSON] є студентом 2 курсу факультету комп`ютерних наук денної форми навчання за державним замовленням (а.с.59). Згідно з довідкою Української інженерно-педагогічної академії від 06.06.2023 № 247 [PERSON] є здобувачем 4 курсу Першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, денної форми здобуття освіти Факультету інноваційних технологій спеціальності 015 Професійна освіта (Машинобудування), навчається за кошти фізичної особи. Нормативний термін навчання - до 30.06.2023. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 16.04.2019, а з 05.10.2022 діяльність фізичної особи-підприємця ним припинено (а.с.62). Згідно з Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 05.06.2023, дружина відповідача - [PERSON] - за період з 2 кварталу 2022 року по 2 квартал 2023 року доходів не мала (а.с.63). Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Відповідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. У свою чергу, частиною 1 статті 26 цього Закону встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Згідно з ч.2 ст.202 СК України якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. В силу ст.204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України) не є абсолютним. Право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Суд зазначає, що позивач [PERSON] у розумінні ст.ст.1, 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є непрацездатною особою (досяг 71-річного віку). Як встановлено судом, [PERSON] не отримує пенсії, і єдиним джерелом його доходу наразі є державна соціальна допомога, розмір якої складає 2100 грн. Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на рівні 2093,00 грн. З матеріалів справи не вбачається підстав, передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача. [PERSON] не був позбавлений батьківських право стосовно [PERSON] , заборгованості по сплаті аліментів на утримання останнього не мав. Наявність у позивача потреби у матеріальній допомозі зумовлюється не лише його непрацездатністю, а й відсутністю у нього будь-якого доходу, крім державної соціальної допомоги, наявністю у нього боргів по сплаті комунальних послуг, що визнається відповідачем по справі, відсутністю у будинку позивача належних житлових умов (електропостачання, побутової техніки). Як встановлено судом, єдиною дитиною і єдиним близьким родичем позивача є відповідач у справі [PERSON] .. Можливості утримання від інших осіб позивач не має. Доходу від продажу домашньої птиці та від здачі в оренду нерухомого майна позивач не отримує, про що він зазначив під час допиту його в якості свідка. Враховуючи викладене, в даному випадку наявні передбачені законом підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання непрацездатного батька. Судом взято до уваги доводи представника відповідача про те, що відповідач [PERSON] на даний час не має роботи, та факт припинення [PERSON] підприємницької діяльності з 05.10.2022. Разом з тим, суд зауважує, що відповідач є працездатним, і не звільнений від передбаченого законом обов`язку утримувати непрацездатного батька - позивача у справі. Як зазначалось вище, цей обов`язок не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Крім того, суд відмічає, що доказів повної відсутності у відповідача доходу, крім заробітної плати або доходу від підприємницької діяльності (відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків тощо), та доказів відсутності у відповідача іншого майна чи майнових прав, які б дозоляли отримувати дохід, представником відповідача не надано. Щодо доводів представника відповідача про наявність у [PERSON] трьох дітей, двоє з яких є повнолітніми та продовжують навчання, а третій є малолітнім, та про наявність у відповідача обов`язку утримувати їх, суд зазначає, що такі доводи у розумінні закону та вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 хоча і підлягають врахуванню під час визначення розміру аліментів, однак, не є підставою для звільнення відповідача від обов`язку утримання непрацездатного батька. Також слід вказати, що дружина відповідача, на яку обов`язок утримання дітей покладено в рівній мірі з відповідачем у справі, також є працездатною особою та не позбавлена можливості отримувати доходи від роботи або займатися іншою оплачуваною діяльністю, однак, як зазначалось вище, жодного доходу на отримувала. Водночас, судом взято до уваги ту обставину, що позивач не був позбавлений можливості оформити пенсію, звернувшись до органів Пенсійного фонду, доказів відмови у призначенні пенсії [PERSON] до суду не надав. Крім того, судом враховано, що позивач не був позбавлений можливості оформити спадщину після смерті померлої матері, і отримати дохід від продажу належного їй будинку, однак, з власної недбалості вчасно цього не зробив. Доводи позивача про незадовільний стан його здоров`я не підтверджені жодними доказами. Надана позивачем копія виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого свідчить лише про те, що він у 2014 році (з 15.05.2014 по 22.05.2014) проходив лікування у КНП «Богодухівська центральна районна лікарня» з діагнозом «правостороння вправлена коса пахова грижа». Доказів наявності у позивача інвалідності або хронічних чи тяжких захворювань станом на дату подачі позову [PERSON] до суду не надано. Разом з тим, суд відмічає, що в даному випадку предметом позову є стягнення саме аліментів (ст.202 СК України), а не додаткових витрат на лікування (ст.ст.203, 206 СК України). Згідно ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. За приписами ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Враховуючи встановлені конкретні обставини справи, стан здоров`я та матеріальне становище [PERSON] , матеріальний стан відповідача [PERSON] , наявність у нього трьох дітей, які потребують повного утримання або матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача слід стягувати аліменти на користь непрацездатного батька [PERSON] у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 КУпАП суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.141 ЦПК України). Беручи до уваги висновок суду про часткове задоволення позову, а також те, що позивач звільнений від сплати судового збору в силу п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягають стягненню судові витрати в дохід держави зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог - 536,80 грн. (50%).

Outcome: partial