Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

12.04.2023 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. Сторони по справі являються батьками [PERSON] , [INFO] , який на даний момент навчається в Уманському державному педагогічному університеті імені Павла Тичини, на другому курсі денної бюджетної форми навчання, за спеціальністю «Історія». Термін навчання закінчується 30.06.2026. До досягнення дитиною 18-ти років відповідач сплачував на нього аліменти. Після досягнення сином [PERSON] 18-ти років сплата аліментів на повнолітню дитину припинилась. Син дуже потребує матеріальної допомоги від батька дитини, оскільки витрати по утриманню сина та інші похідні витрати несе лише позивач - його мати. Син позбавлений можливості працювати, так як навчається на денній формі і весь час зайнятий навчанням. Позивачу відомо, що відповідач є фізично здоровим, працездатним, а отже має можливість сплачувати аліменти. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, у зв`язку із навчанням сина [PERSON] , [INFO] щомісячно, до закінчення ним навчання. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 05.06.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав Відповідач повідомлялась про день та час розгляду справи шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання, яка була встановлена судом за інформацією відповідного органу, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Однак, судові виклики повернуто до суду 20.06.2023 за відомостями Укрпошти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та 18.07.2023 з відміткою «не проживає». За таких обставин, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим. Позивач в судове засідання не з`явилась, хоча про дату розгляду справи була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується відмітками про вручення поштового відправлення 13.06.2023 та 11.07.2023. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в позові, сторони по справі являються батьками [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження (а.с. 5). Відповідно до довідки №14713 від 13.04.2023 Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини [PERSON] дійсно навчається на другому курсі історичного факультету денної бюджетної форми навчання Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини по спеціальності 01403 Середня освіта (Історія). Термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2026 (а.с. 9). До досягнення дитиною 18-ти років відповідач сплачував на нього аліменти. Після досягнення сином [PERSON] 18-ти років сплата аліментів на повнолітню дитину припинилась. Син потребує матеріальної допомоги від батька дитини, оскільки витрати по утриманню сина несе лише позивач, його мати, яка не може в повному обсязі на належному рівні забезпечувати основні потреби сина. Син позбавлений можливості працювати, так як навчається на денній формі і весь час зайнятий навчанням. На даний час позивач сама забезпечує матеріально свого сина [PERSON] , утім син потребує і матеріальної допомоги від батька. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання ним коштів, необхідних для його життєдіяльності, оскільки на період навчання він не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Крім того, сторони по справі розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 6). Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Положеннями ч. 1 ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Положеннями ч. 1 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18) щодо застосування ст. 199 СК України, який полягає у тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, а на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Судом було встановлено, що син сторін спору навчається Уманському державному педагогічному університеті імені Павла Тичини, на другому курсі денної бюджетної форми навчання, за спеціальністю «Історія», термін навчання закінчується 30.06.2026, та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Позивач в позовній заяві зазначила, що батько дитини є особою працездатного віку, працює та отримує стабільний заробіток, а отже є фінансово спроможним сплачувати аліменти, може надавати сину фінансову допомогу, однак не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Таким чином, матеріали справи не містять доказів неспроможності [PERSON] нести аліментні зобов`язання щодо утримання його повнолітнього сина, який продовжує навчання. Визначаючи розмір аліментів на повнолітню дитину, які слід стягувати із відповідача, суд враховує встановлені вище обставини, а також обставини, зазначені у ст. 182 СК України та вважає, що з урахування зібраних у справі доказів відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу дитині у частці від його заробітку (доходу) у розмірі 1/4 частки щомісячно, до закінчення навчання [PERSON] , [INFO] . Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення із відповідача аліментів на повнолітню дитину, підлягає задоволенню. Суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат керується правилами Глави 8 ЦПК України. Враховуючи те, що позов задоволено, а при пред`явлені його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", як позивач у справах про стягнення аліментів, суд вважає, що його слід стягнути із відповідача в дохід держави. Будь-яких інших судових витрат позивачем підтверджено не було.

Outcome: approved