Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

У липні 2023 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.07.2018 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області, свідоцтво [NUMBER] . У період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюб між подружжям припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 17.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав просив суд позов задовольнити та розірвати шлюб. Зазначив, що дитина буде проживати із матір`ю, він буде сплачувати аліменти на утримамння дочки в розмірі 6000 грн щомісячно, спору про поділ майна подружжя відсутній. Також просив судові витрати залишити за ним. Відповідач у судовому засіданні позов визнала просила також шлюб між сторонами розірвати. Шлюбне прізвище просила залишити без змін. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі Вінницьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (свідоцтво про шлюб а.с. 2). Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво про народження а.с. 3). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд встановив, що спору між сторонами про розподіл майна немає. Сторони прийшли до згоди про те, що після розірвання шлюбу їх дочка [PERSON] [INFO] буде проживати з матір`ю, відповідач . буде надавати домопогу на утримання дочки в розмірі 6000 грн щомісячно. Суд вважає за можливе взяти до уваги клопотання позивача та залишити судові витрати за ним. На підставі викладеного та

Outcome: approved