Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

28 грудня 2022 року АТ «ОТП Банк» звернулося до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого позивач посилається на те, що 06 травня 2020 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 2030168430, на підставі якого банк надав відповідачеві кредит на споживчі цілі у розмірі 51 542,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40% річних отриманого кредиту, строком повернення до 06 травня 2027 року. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав [PERSON] кредитні кошти у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 22 вересня 2022 року виникла заборгованість у розмірі 57 260,29 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 45 853,16 грн., заборгованості з відсотків за користування кредитом у розмірі 11 407,13 грн. Зазначену суму заборгованості, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2023 року постановлено про передачу цієї цивільної справи на розгляд Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області. 04 квітня 2023 року ця цивільна справа надійшла на адресу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою сторонам було встановлено строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, а також заперечень. У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував (а.с. 87). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом установлено, що 06 травня 2020 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту № 2030168430 (надалі кредитний договір), на підставі якого банк надав відповідачеві кредитні кошти на споживчі цілі у розмірі 51 542 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40 % річних, терміном погашення по 06 травня 2027 року, із щомісячною сплатою кредиту платежами згідно з графіком платежів у розмірі 1 834,00 грн. крім останнього у розмірі 1691,67 грн. (а.с. 10). Судом установлено, що відповідач відступив від свого обов`язку щодо своєчасної сплати чергового платежу, у зв`язку з чим позивач звертався на адресу відповідача із вимогою про дострокове виконання грошових зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором, яка залишились без задоволення (а.с. 37). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 610 ЦК України порушенням є зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом відповідач порушував зобов`язання за даним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов`язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку про відсутність сумнівів в істинності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу (а.с. 10), які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про несплачені позивачу суми безспірно спростовують добросовісність відповідача. Оскільки іншого не доведено, за внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] в порушення ст.ст. 529, 530, 536 ЦК України відступив від умов про повернення суми кредиту і від строків виконання за договором, чим прострочив виконання згідно зі ст. 612 цього Кодексу щодо повернення кредиту та сплати процентів. Таким чином, відповідач [PERSON] порушив взяте перед позивачем зобов`язання, на підставі чого з урахуванням визнаних позивачем сум, як ним отриманих, його права згідно зі ст.ст. 611, 1050 ЦК України підлягають захисту з присудженням з відповідача 45 853 гривні 16 коп. боргу за кредитом і 11 407 гривні 13 коп. боргу з процентів. Внаслідок викладеного, суд приходить до висновку що аргументи позивача, наведені в позові в частині стягнення боргу за кредитом та боргу з процентів обґрунтовані та підтверджені належними, допустимими й достовірними доказами, а тому - є всі підстави для задоволення позову і присудження до стягнення на користь позивача з відповідача вищезазначеної заборгованості за кредитним договором, яка підтверджена розрахунками, доданими до позову та заявленому позивачем до стягнення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved