Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

22.09.2022 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в ході розгляду справи позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, позивач просив суд стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість у сумі 63 100,63 грн., з яких 5 014,25 грн. інфляційних збитків за невиконання судового рішення по справі 754/8818/16; 2 084,71 грн. відсотків за користування коштами в зв`язку з невиконанням рішення по справі 754/8818/16; 37 913,88 грн. інфляційних збитків за невиконання судового рішення по справі 754/8677/16; 18 097,79 грн. відсотків за користування коштами в зв`язку з невиконанням рішення по справі 754/8677/16. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що постановою Апеляційного суду м. Києва від від 05 липня 2018 року по справі № 754/8677/16 було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в загальному розмірі 392 278 грн. 36 коп. В зв`язку з невиконанням рішення суду [PERSON] звернувся до приватного виконавця Каращук Л. 17.01.2020 р. виконавче провадження [NUMBER] було закінчено, у зв`язку з повним фактичним виконанням відповідачем рішення суду. Таким чином, постанова Апеляційного суду м. Києва по справі 754/8677/16 не виконувалась відповідачем в період з 05 липня 2018 року по 17 січня 2020 року. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 липня 2018 року по справі 754/8818/16 було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в загальному розмірі 48 037,88 грн. Вказане рішення виконано [PERSON] 20 січня 2020 р. відповідно до його розписки. Таким чином, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 липня 2018 року по справі №754/8818/16 не виконувалось відповідачем у період з 05 липня 2018 року по 20 січня 2020 року. Рішення суду не виконувалась відповідачем у період з 07.09.2016 р. по 17.12.2019 р., тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням і права на стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. У зв`язку з чим, позивачем було розраховано, виходячи із загальної суми заборгованості 3 % річних та інфляційні збитки, що підлягають сплаті відповідачем за прострочення виконання рішень судів. Ухвалою суду від 27.09.2022 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу надіслати до суду відзив на позов, письмові докази, заперечення, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення (отримання) даної ухвали. 26.01.2023 року, 29.03.2023 року, 30.03.2023 року та 28.06.2023 року відповідач подав до суду клопотання про застосування строку позовної давності, обґрунтовуючи клопотання тим, що на розгляді у суду перебуває справа №754/8374/22, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти за невиконання судових рішень в справах №754/8818/16 від 11 липня 2018 року та №754/8677/16 від 05 липня 2018 року про стягнення боргу у вигляді інфляційних збитків та відсотків за користування коштами. Однак вказані інфляційні збитки та відсотки були враховані попередньо та повністю виплачені відповідачем у виконавчому провадженні [NUMBER] з початку його відкриття, виконання і закриття по вказаним судовим рішенням. Таким чином, вважає, що у позивача вже сплив строк позовної давності по стягненню інфляційних збитків та відсотків за користування коштами, просив суд застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у позові. 11.04.2023 року та 28.06.2023 року стороною позивача були подані додаткові пояснення щодо розрахунку сум до стягнення та щодо застосування строків позовної давності, а також додаткові письмові докази. Крім того, сторона позивача 28.06.2023 року подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, примірник якої направся стороні відповідача, що підтверджується відповідними чеками про відправку поштової кореспонденції. В судове засідання сторони не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутності сторони позивача, просив суд ухвалити рішення про задоволення позову з підстав, викладених в позові та в заяві про збільшення позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився. 29.03.2023 року, 30.03.2023 року, 22.05.2023 року, 22.06.2023 року від відповідача [PERSON] надходили заяви про забезпечення проведення судових засідань в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 26.06.2023 року клопотання відповідача [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду було задоволено. Судове засідання у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів як інфляційних втрат та 3% річних, призначене на 28.06.2023 року та 25.07.2023 року не проводилось в режимі відеоконференції, у зв`язку із відсутністю зали судових засідань, в якій знаходиться технічне забезпечення для проведення судового засідання у режимі відеоконференції на призначені години. Відзив на позов, пояснення по справі або заперечення від відповідача [PERSON] станом на 25.07.2023 року до суду не надходили. Суд вважає за можливим проводити розгляд справи на підставі наявних в ній доказів без участі сторін. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Відповідач [PERSON] просив суд застосувати строки позовної давності. Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності цивільного процесу, судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів. Щодо заявленого стороною відповідача клопотання про застосування строків позовної давності щодо звернення позивача з даним позовом до суду, судом встановлено. Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з даним позовом 22 вересня 2022 року. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (№ 64/2022) воєнний стан було запроваджено з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому його було продовжено та діє по сьогоднішній день. Отже введення воєнного стану в Україні певним чином впливає на перебіг позовної давності. 05 березня 2022 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (№ 2120-IX), відповідно до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 19. Згідно з останнім, у період дії в Україні воєнного стану, позовна давність, визначена у ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії. А продовження строків у свою чергу, свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні. Отже, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»яким було внесені зміни до Цивільного кодексу України, а саме: розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України зупинка перебігу передбачено для: загальної та спеціальної позовної давності. Враховуючи наведене, строки позовної давності продовжені, у зв`язку з чим цей позов пред`явлено в межах строку позовної давності, визначеної згідно ст. 258 ЦК України. Щодо позовних вимог позивача про стягнення грошових коштів як інфляційних втрат та 3% річних, судом встановлено наступне. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07.11.2017 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 26.08.2014 року з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних у розмірі 566 391, 94 грн. було відмовлено. Постановою Апеляційного суду міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 05.07.2018 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07.11.2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу задоволено частково. Постановлено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 375 000 грн., що еквівалентно 15 000 доларам США, а також 3% річних в розмірі 17 278 грн. 36 коп., а всього 392 278 грн. 36 коп. 26.10.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Каращук К.Л., було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 375 000 грн., що еквівалентно 15 000 доларам США, а також 3% річних в розмірі 17 278 грн. 36 коп., а всього 392 278 грн. 36 коп. Відповідно до копії постанови про закриття виконавчого провадження від 17.02.2020 року, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Каращук К.Л., виконавцем закрито [NUMBER] у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду боржником [PERSON] . Таким чином, постанова Апеляційного суду м. Києва від 05.07.2018 року по справі 754/8677/16 не виконувалась відповідачем в період з 05.07.2018 року по 17.02.2020 року. Повторним заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.07.2018 року було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] на користь [PERSON] , неповернутої позики, втрати від інфляції та три проценти річних від простроченої суми 48 037 грн. 88 коп. Відповідно до копії розписки від 20.01.2020 року (а.с.19) [PERSON] сплатив позивачу [PERSON] суму боргу в розмірі 48 037 грн. 88 коп. Таким чином, заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.07.2018 року по справі 754/8818/16 не виконувалось відповідачем в період з 11.08.2018 року по 20.01.2020 рік. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положення статей 3, 509, 625 ЦК України, передбачають нарахування інфляційних втрат і 3% річних на суму основного боргу, а не на інфляційні втрати і 3% річних, нараховані за попередній період. Наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №916/2889/13. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Судове рішення, яке набрало законної сили підтверджує факт наявності заборгованості у відповідача. Відтак, оскільки виконання судового рішення є обов`язковим, та з огляду на те, що відповідач порушив виконання грошового зобов`язання з виплати заборгованості, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді інфляційних витрат та 3% річних відповідно до вимог ст. 625 ЦК України. Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Отже, у разі неповернення або невчасного повернення суми боргу, індекс інфляції, три відсотки річних від простроченої суми підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу, тому ці суми підлягають нарахуванню саме з моменту вступу в законну силу рішення суду про стягнення з відповідача коштів по справі 754/8677/16 - з 05.07.2018 року по 17.02.2020 року у розмірі 3% річних - 19 115,31 грн. та індекс інфляції - 36 623,31 грн. Процентна ставка 3% річних розраховувалась за формулою: період розрахунку з 05.07.2018 року по 31.12.2018 року - 180 днів [Проценти] = 392 278,36 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 180 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 5 803,57 грн.; Період розрахунку з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року - 365 днів [Проценти] = 392 278,36 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 11 768,35 грн.; Період розрахунку з 01.01.2020 року по 17.02.2020 року - 48 днів [Проценти] = 392 278,36 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 48 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 1 543,39 грн. Сума нарахованих процентів: 19 115,31 грн. Індекс інфляції розраховується за формулою: за період з 05.07.2018 року по 17.02.2020 року індексація на суму 392 278,36 грн. [Сукупний індекс інфляції] = 99,30% ? 100,00% ? 101,90% ? 101,70% ? 101,40% ? 100,80% ? 101,00% ? 100,50% ? 100,90% ? 101,00% ? 100,70% ? 99,50% ? 99,40% ? 99,70% ? 100,70% ? 100,70% ? 100,10% ? 99,80% ? 100,20% ? 99,70% = 109,336% (за період Липень 2018 - Лютий 2020) [Інфляційні нарахування] = 392 278,36 грн. (сума боргу) ? 109,336% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 392 278,36 грн. (сума боргу) = 36 623,31 грн. Крім того, за невчасне повернення суми боргу з моменту вступу в законну силу рішення суду про стягнення з відповідача коштів по справі 754/8818/16 - індекс інфляції, три відсотки річних від простроченої суми підлягають сплаті з 11.08.2018 року по 20.01.2020 рік у розмірі 3% річних - 2 084,46 грн. та індекс інфляції 5 014,25 грн. Процентна ставка 3% річних розраховувалась за формулою: період розрахунку з 11.08.2018 року по 31.12.2018 року - 143 дні [Проценти] = 48 037,88 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 143 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 564,61 грн.; Період розрахунку з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року - 365 днів [Проценти] = 48 037,88 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1 441,14 грн.; Період розрахунку з 01.01.2020 року по 20.01.2020 року - 20 днів [Проценти] = 48 037,88 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 20 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 78,75 грн. Сума нарахованих процентів: 2 084,46 грн. Індекс інфляції розраховується за формулою: у період з 11.08.2018 року по 20.01.2020 року індексація на суму 48 037,88 грн. [Сукупний індекс інфляції] = 100,00% ? 101,90% ? 101,70% ? 101,40% ? 100,80% ? 101,00% ? 100,50% ? 100,90% ? 101,00% ? 100,70% ? 99,50% ? 99,40% ? 99,70% ? 100,70% ? 100,70% ? 100,10% ? 99,80% ? 100,20% = 110,438% (за період Серпень 2018 - Січень 2020) [Інфляційні нарахування] = 48 037,88 грн. (сума боргу) ? 110,438% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 48 037,88 грн. (сума боргу) = 5 014,25 грн. Розрахунки заборгованості, які надані позивачем, стороною відповідача не спростовані, однак суд зробив свої розрахунки відповідно до вимог чинного законодавства. Так, відповідно до розрахунків суми інфляцій та 3% річних, які зроблені судом різняться з розрахунками, які надані стороною позивача, а саме по розрахункам, які зроблені судом відповідно до вище вказаних формулах, суми боргу меньше ніж ті, які зазначені в розрахунках позивача (стороною позивача помилково при остаточних розрахунках було зазначено період 17.02.2020 року замість вірного 17.01.2020 року), а відтак суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача частково та стягнення з відповідача 62 837, 33 грн., які стягуються за несвоєчасне виконання рішення суду по справі 754/8677/16 у розмірі 3% річних - 19 115,31 грн., індекс інфляції - 36 623,31 грн., за несвоєчасне виконання рішення суду по справі 754/8818/16 у розмірі 3% річних - 2 084,46 грн. та індекс інфляції - 5 014,25 грн. За таких обставини, позов підлягає частковому задоволенню, так як позивачем доведено, а відповідачем не спростовано в силу принципу змагальності сторін обґрунтованості позовних вимог в зазначеному розмірі, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6 283, 73 грн. Зважаючи на вищевикладене та відповідно до ст.ст. 257, 526, 599, 611, 625 ЦК України

Outcome: partial