Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

У квітні 2023 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість у розмірі 37321.9 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачка 04.02.2022 року уклала з АТ «Альфа Банк» (перейменовано в АТ «Сенс Банк») угоду про надання споживчого кредиту №501426496. Відповідно до умов Кредитного договору, Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Банк належним чином виконав покладені обов`язки щодо надання позичальнику кредиту. Відповідака свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 22.01.2023 утворилась заборгованість у розмірі 37 321.90 грн., яка згідно з розрахунком заборгованості складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20 699.96 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 7 992.11 грн., по комісії 8629.83 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь. Ухвалою Деснянського районного суд м. Києва від 05 квітня 2023 року відкрито провадження у справі, вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 03.05.2023 від представника позивача до суду надійшла заява, в якій він підтримує позовні вимоги та просить проводити розгляд справи за відсутності представника позивача. 04.05.2023 року протокольною ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання судом витребувано від позивача докази. На виконання вимог ухвали суду 22.05.2023 року представником позивача до суду подано письмове клопотання про залучення до матеріалів справи доказів. В судовому засіданні 19.06.2023 року відповідачка у справі подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує на те, що при подачі позову до суду Банк не довів факту укладення та набрання чинності кредитним договором, не довів факту видачі їй кредиту та як наслідок виникнення у неї обов`язку по погашенню кредиту, не зазначив відомості про дату та спосіб видачі кредиту. Дійсно, 04.02.2022 року вона зверталася до позивача з приводу отримання кредиту, заповнювала анкети, заяву на видачу кредиту, яка називається офертою, її також змусили відкрити поточний картковий рахунок, заплатити за його відкриття та перерахувати якісь кошти, щоб активізувати картку. Також позивач не надав суду доказів того, що рахунок [NUMBER] відкрито та належить їй, а також доказів того, що на цей рахунок були перераховані кредитні кошти. Крім того, наведені у таблиці розрахунку заборгованості платежі по тілу кредиту не збігаються із графіком платежів у наданому позивачем до суду додатку №1 до кредитного договору. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У судове засідання 07.08.2023 учасники справи не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі (а.с. 42). Від відповідачки у справі до суду надійшла письмова заява з проханням проводити розгляд справи без її участі. (а.с.110). Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою учасників у судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Відповідно до положень ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 зазначено, що у передбачених нормами ЦПК України випадках повне судове рішення може відображати дату судового засідання, яким завершено судовий розгляд (відповідна дата вказана у вступній частині судового рішення) та дату складення повного судового рішення (відповідна дата вказана у резолютивній частині або після резолютивної частини судового рішення). У випадках, коли відбувається проголошення судового рішення, датою такого судового рішення є дата судового засідання, яким завершено судовий розгляд. І навпаки, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи; з урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 04.02.2022 року [PERSON] запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти Угоду про надання споживчого кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, що підтверджується офертою на укладання угоди про надання кредиту № 501426496, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. 04.02.2022 року АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію [PERSON] , що підтверджується акцептом пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501426496 обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до умов кредитного договору: тип кредиту «Кредит готівкою», на суму 20 700,00 гривень, процентна ставка 39,99 % тип ставки - фіксована, строк кредиту 12 місяців. Дата повернення кредиту - 04.02.2023. Для повернення заборгованості за Угодою використовується рахунок [NUMBER] . Кредит надається позичальнику для: власних потреб, розмір 20 700.00 грн., спосіб видачі переказ коштів на рахунок [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа-Банк»; Відповідно до умов кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії: тип кредиту «Відновлювальна кредитна лінія», на суму 200 000,00 гривень, процентна ставка 26,00 % тип ставки фіксована, строк кредиту 3 роки з моменту випуску. Умови сплати платежів: обов`язковий мінімальний платіж складає 5% від суми загальної заборгованості за Відновлюваною кредитною лінією (далі ОМП), але не менше 50 грн. Дата сплати ОМП визначається відповідно до умов Додатку №4 до Договору. Платежі з повернення кредиту здійснюються відповідно до умов Договору. Примірний графік та розрахунок сукупної вартості наведений в Тарифах, які є невід`ємною частиною Договору. Банк щомісячно в останній день Розрахункового періоду здійснює договірне списання грошових коштів з рахунку № [NUMBER] , в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами договору. Запис про зміну найменування з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк» внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. 08.03.2023 року позивач направив на адресу відповідачки досудову письмову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, в якій банк вимагав протягом 30 календарних днів з моменту отримання вимоги, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі 37321.9 грн. Доказів того, що відповідачка здійснила оплату заборгованості матеріали справи не містять. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з частиною першою статті 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 04 лютого 2022 року між Акціонерним товариством «Альфа- Банк» та [PERSON] було укладено угоду про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 501426496, у якій сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, яка оформлена сторонами у письмовій формі та ними підписана. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною першою статті 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. На підтвердження систематичного користування відповідачкою грошовими коштами позивач до матеріалів справи надав виписку по рахункам за період з 04.02.2022 по 22.01.2023, з якої вбачається, що відповідачка несвоєчасно сплачувала платежі за кредитом, внаслідок чого станом на 22 січня 2023 року у неї виникла заборгованість. На підтвердження позовних вимог позивач надав розрахунок заборгованості, згідно з яким розмір заборгованості за кредитним договором складає 37 321.90 грн., яка згідно з розрахунком заборгованості складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20 699.96 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 7 992.11 грн., по комісії 8629.83 грн. При цьому, заборгованість за комісією в сумі 8 629.83 грн. нарахована за період з 04.02.2022 по 22.01.2023. Відповідно до статті 1 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який у подальшому був продовжений і діє станом на день ухвалення рішення. Таким чином, заборгованість за комісією в сумі 8 629.83 грн. позивач нарахував відповідачу у період дії в Україні воєнного стану. Водночас, пунктом 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Зважаючи на викладене та враховуючи, що відповідачка допустила прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором № 501426496, у період дії воєнного стану відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України вона звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки за таке прострочення, нарахованої за період з 04.02.2022 по 22.01.2023, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідачки комісії задоволенню не підлягає. Таким чином, позивачем надано достатні докази виникнення зобов`язання з укладеного кредитного договору та їх неналежного виконання відповідачкою, тому стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає заборгованість за тілом кредиту в сумі 20 699.96 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 7 992.11 грн. Щодо викладених відповідачкою у відзиві на позовну заяву обставин, а саме те, що при подачі позову до суду Банк не довів факту укладення та набрання чинності кредитним договором, не довів факту видачі їй кредиту та як наслідок виникнення у неї обов`язку по погашенню кредиту, не зазначив відомості про дату та спосіб видачі кредиту, про те, що її також змусили відкрити поточний картковий рахунок, заплатити за його відкриття та перерахувати якісь кошти, щоб активізувати картку, а також те, що позивач не надав суду доказів того, що рахунок [NUMBER] відкрито та належить їй, а також доказів того, що на цей рахунок були перераховані кредитні кошти повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданнями письмовими доказами, які були надані на запит суду представником позивача. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази про те, що відповідачка не укладала договору про надання споживчого кредиту і не отримувала кредитних коштів. Відтак, суд не приймає до уваги відповідні твердження відповідачки. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial