Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

25.07.2023р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява [PERSON] (заінтересована особа Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси)) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 25.07.2023р. заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.№26). В обґрунтування вимог заявниця посилалася на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] у м. Луганську Луганської області. Заявниця отримала свідоцтво про смерть, яке видане на території, де органи створені в порядку, який не передбачено законом, отже вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть, видане уповноваженим органом державної влади. Просила встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Луганську Луганської області. У наданій до суду 25.07.2023р. заяві заявниця просила справу розглядати в судовому засіданні за її відсутності, вимоги заяви підтримала (а.с.№25). Представник заінтересованої особи Соборного відділу ДРАЦС у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) в судове засідання 28.07.2023р. не з`явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази (а.с.№29, 31). Листом, який надійшов до канцелярії суду 26.07.2023р., начальник відділу Чигринець Ю. просила справу розглядати за відсутності представника відділу (а.с.№32). У відповідності до ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглянув справу в судовому засіданні 28.07.2023р. за відсутності обох сторін та без фіксування процесу технічними засобами. \~ \~ \~ \~ Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. \~Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~317\~ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України. Законом України від 21.04.2022р. «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» були внесені зміни до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Зокрема, згідно із п.7 ст.1-1 Закону, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 цього Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження від 03.08.1965р., виданого мовою оригіналу «Октябрьским п/с г. Совгавань Хабаровского края» та свідоцтва про укладення шлюбу від 15.06.1991р., виданого Жовтневим відділом ЗАГС м. Луганська (а.с.№17,18). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Пестери Красногорського району Удмуртії, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть № 319 від 13.06.2023р. та копією свідоцтва про смерть, яке видане далі мовою оригіналу «Жовтневым отделом записи актов гражданского состояния г. Луганска департамента записи актов гражданского состояния Министерства юстиции Луганской Народной Республики», актовий запис № 2761 від 15.06.2023р. (а.с.№22-24). Заявниця позбавлена можливості отримати уповноваженим органом свідоцтво про смерть матері, оскільки у неї наявні лише документи, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що заявницею надані документи, які свідчать про смерть її матері [PERSON] і реєстрація її смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану неможлива через об`єктивні причини, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги заяви [PERSON] та встановити факт смерті її матері - [PERSON] , [INFO] , жіночої статі, уродженки с. Пестери Красногорського району Удмуртії, громадянки України, яка померла [INFO] у м. Луганську Луганської області, внаслідок дисциркуляторної енцефалопатії, атеросклерозу судин головного мозку. При ухваленні рішення судом також враховано, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) зазначав, що «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного». Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». Рішення відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень п. 16 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» для даної категорії справи судовий збір не справляється. На підставі викладеного,

Outcome: approved