Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

В березні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ЗАВОД ЄВРОФОРМАТ». Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 24.03.2022 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ЗАВОД ЄВРОФОРМАТ» було прийнято (видано) Наказ № 15-К про призупинення дії трудових договорів з працівниками, відповідно до якого із Позивачем було призупинено дії трудового договору з 24.03.2022 р. Про вказаний наказ позивачу стало відомо 05.10.2022 р. під час розгляду цивільної справи № 756/6653/22 за позовом до Відповідача про стягнення заробітної плати та виплат при звільненні. 16.05.2022 р. [PERSON] було звільнено з посади головного юрисконсульта, що підтверджується відповідним записом в трудовій книжці. Підстава звільнення - угода сторін.. Про прийняття вказаного наказу [PERSON] . Відповідач не повідомляв, як передбачено в самому наказі та в чинному законодавстві. Окрім того, Позивач вказує, що керівник та інші працівники в період 24.03.2022 року по 01.05.2022 року працювали та здійснювали діяльність, а отже в виконували певну роботу, а відтак Відповідач забезпечував роботою своїх працівників, в тому числі й Позивача, як головного юрисконсульта. На підставі Наказу № 13-КП від 18.03.2022 р. керівником Відповідача було прийнято рішення про надання нецільової благодійної допомоги співробітникам. Також. 31.03.2022 р. керівником Відповідача було видано Наказ №15 - КП «Про надання нецільової благодійної допомоги співробітникам підприємства. 15.04.2022 р. керівником Відповідача було видано наказ № 16 - КП «Про надання нецільової благодійної допомоги співробітникам. 29.04.2022 р. також керівником Відповідача було видано наказ № 17 - К «Про надання нецільової благодійної допомоги співробітникам підприємства». По вказаним наказам Відповідач системно здійснював оплати, що підтверджується банківськими виписками від 18.03.2022 р. від 31.03.2022 р., 15.04.2022 р.. 29.04.2022 р., в ті ж самі періоди Відповідачем здійснювались платежі на користь контрагентів. В той же час, Відповідачем у період з 01.03.2022 р. по 01.05.2022 р. здійснювався облік ведення робочого часу, що вказує на той факт, що таку специфічну та вузькоспеціалізовану роботу може здійснювати працівник відповідної кваліфікації. [PERSON] вказує в позові, що з 01.03.2022 р. з позиції та дій Відповідача, останній відповідно до вимог Наказу № 489 оформив табель обліку використаного робочого часу, а починаючи з 24.03.2022 р. по 30.04.2022 р. всім працівникам поставив позначення «ПР, - прогул. В той же час Відповідач в період прогулу всіх без виключення працівників, окрім керівника [PERSON] здійснював фактично господарську діяльність, що підтверджується вказаними вище документами та діями Відповідача. В той же час, вважаючи, що працівники, відповідно до оформлених табелів починаючи з 24.03.2022 р прогулюючи роботу отримували від Відповідача благодійну допомогу. Однак, заробітну плату за виконану дистанційно роботу [PERSON] відповідач не мав бажання та мети виплачувати за період роботи з 01.03.2022 р. по дату звільнення (16.05.2022 p.). Таким чином, з вище викладеного вбачається, що Відповідач, прийняв оскаржуваний наказ від 24.03.2022 р. № 15-К «Про призупинення дії трудових договорів з працівниками» в період часу, коли здійснював активну господарську діяльність. Позивач вказує, що з специфіки його роботи головного юрисконсульта, то ситуація, яка склалась та виникла на дату прийняття оспорюваного наказу, дозволяла йому виконувати її в дистанційному порядку, що саме він й робив. Оскільки [PERSON] з зазначеним наказом № l 5-К від 24.03.2022 р. «Про призупинення трудових договорів з працівниками», не погоджується та вважає його безпідставним та таким, що прийнятий з порушенням норм чинного законодавства, він звертається до суду та просить визнати даний наказ незаконним та скасувати його. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21.03.2023 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, призначено засідання по справі на 20.04.2023 року. 19.04.2023 року від ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ЗАВОД ЄВРОФОРМАТ» надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнає, зазначає, що з початком повномасштабного вторгнення рф на територію України, майже всі співробітники ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ЗАВОД ЄВРОФОРМАТ» виїхали з міста Києва, замовлення стали відсутніми, тобто фактично діяльність Товариства була зупинена. [PERSON] виключенням не став та в період з 24.02.2023 - 15.05.2023 року перебував у Волинській області. Вказують, що через повномасштабну агресію проти України, Відповідач не міг забезпечити працівникам гарантію на безпечні умови роботи, оскільки починаючи з 24 лютого 2022 року існувала велика загроза для життя та здоров`я працівників, окрім того відбулася зупинка виробничих потужностей постачальника, що призвело до відсутності фінансових надходжень, а працівники не могли виконувати свої функції з причин переїзду до більш безпечних міст для схоронності свого життя та здоров`я, тому саме наявність цих подій і стала причиною призупинення трудових договорів з працівниками. Відповідач вказує на той факт, що [PERSON] не надав жодного належного, допустимого та достовірного доказу того, що в період з 24.02.2023 - 15.05.2023 року він виконував свою роботу в дистанційному режимі. Окрім того, також ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ЗАВОД ЄВРОФОРМАТ» наголошує на тому, що в позовній заяві наявні факти наведені Позивачем, щодо яких до матеріалів справи [PERSON] не надано допустимих та достовірних доказів на підтвердження тих чи інших фактів, а тому не можуть бути прийняті судом в якості бази доказування. У зв`язку з вищевикладеним Відповідач просить в позові відмовити в повному обсязі. 20.04.2023 року судове засідання було відкладено на 25 травня 2023 року в зв`язку із клопотанням представника відповідача. 17.05.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій [PERSON] просить відхилити викладені представником відповідача заперечення у відзиві, на задоволенні позову наполягає. 25.05.2023 року було оголошено перерву до 22.06.2023 року в розгляді справи в зв`язку із задоволенням клопотання представника відповідача про виклик свідків - [PERSON] та [PERSON] 26.05.2023 року від представника відповідача на адресу суду надійшло заперечення, в якому сторона відповідача зокрема просить зменшити витрати на професійну правову допомогу. 22.06.2023 року розгляд справи було знято у зв`язку із зайнятістю судді в колегії з розгляду кримінальної справи №756/5352/22 та перепризначено до розгляду на 27.07.2023 року. Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримав, позов просив задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні наполягала на позиції викладеній у відзиві, в позові просила суд відмовити в повному обсязі. Суд, вислухавши аргументи учасників справи, покази свідків і дослідивши зібрані у справі докази у сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлені судом обставини і відповідні правовідносини. Судом встановлено, що з 01 червня 2006 року позивач працював на посаді юрисконсульта у відповідача, остання посада, яку обіймав позивач з 16 листопада 2009 року - був переведений на посаду головного юрисконсульта. 24.03.2022 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ЗАВОД ЄВРОФОРМАТ» було прийнято (видано) Наказ № 15-К про призупинення дії трудових договорів з працівниками, відповідно до якого у зв`язку із військовою агресією РФ проти України та відсутністю замовлень, що тимчасово виключає можливість надання та виконання роботи працівниками підприємства, із [PERSON] та іншими працівниками, було призупинено дії трудового договору з 24.03.2022 року. Згідно запису №15 в трудовій книжці Позивача, його було звільнено з посади 16 травня 2022 року за згодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП. На підставі Наказу № 13-КП від 18.03.2022 року керівником Відповідача - було прийнято рішення про надання нецільової благодійної допомоги співробітникам ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ЗАВОД ЄВРОФОРМАТ». На підставі Наказу № 15-КП від 31.03.2022 року керівником Відповідача - було прийнято рішення про надання нецільової благодійної допомоги співробітникам ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ЗАВОД ЄВРОФОРМАТ». На підставі Наказу № 16-КП від 15.04.2022 року керівником Відповідача - було прийнято рішення про надання нецільової благодійної допомоги співробітникам ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ЗАВОД ЄВРОФОРМАТ». На підставі Наказу № 17-КП від 29.04.2022 року керівником Відповідача - було прийнято рішення про надання нецільової благодійної допомоги співробітникам ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ЗАВОД ЄВРОФОРМАТ» . По вказаним наказам Відповідач системно здійснював оплати, що підтверджується банківськими виписками від 18.03.2022 р.. від 31.03.2022 р., 15.04.2022 р.. 29.04.2022 р. Згідно табелю обліку використання робочого часу у [PERSON] починаючи з 24.03.2022 р. по 30.04.2022 р. стоїть позначка «ПР». Відповідно до листування у месенджері, у березні-квітні 2022 р. позивач консультував [PERSON] по певним питанням. 10.10.2022 року представник позивача [PERSON] направляв на адресу Керівника готелю «Saltzbork» адвокатський запит, в якому запитував інформацію а саме: надати офіційну інформацію про те, чи проживав громадянин України - [PERSON] у готелі «Saltzbork» у період з 09 березня 2022 року по 12 травня 2022 року. Відповіді на адвокатський запит матеріали справи не містять. Згідно з Ексклюзивним договором продажу продукції від 02.01.2017 року є покупцем продукції підприємства, розташованого у місті Запоріжжя. Відповідно до наказу № 19-КП від 10.06.2020 р. [PERSON] прийнята головним бухгалтером за сумісництвом в ТОВ «АЙПІТІ ПРОДАКШН», та згідно з наказом від 15.11.2021 р. № 96-К ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ЗАВОД ЄВРОФОРМАТ» з 15.03.2021 р. по 20.03.2022 р. знаходилась у декретній відпустці. Відповідно до Договору № 30/04/2020 від 30.04.2020 р. [PERSON] надає юридичну допомогу ТОВ «АЙПІТІ ПРОДАКШН». Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав показання, що він є директором ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ЗАВОД ЄВРОФОРМАТ», ним було винесено наказ про зупинення трудових відносин з працівниками, [PERSON] фактично роботу не виконував і дистанційно теж, ніяких завдань йому він не надавав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала показання, в яких зазначила, що до позивача зверталась в рамках іншого підприємства ТОВ «АЙПІТІ ПРОДАКШН». На ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ЗАВОД ЄВРОФОРМАТ» вона знаходилась у декретній відпустці. Суд керується такими нормами права. Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю, передбачені статтями 43-46 Конституції України. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ст. 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дій цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи із зазначенням строку дій цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 26, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 62 цієї Конституції. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року станом на 30 діб. Згідно з пунктом 3 вказаного Указу Президента України, у зв`язку з введенням воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023 та від 01.05.2023 № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні, в тому числі, з 05 години 30 хвилин 01 травня 2023 року строком на 90 діб. Особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», регулюються Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану від 15.03.2022 № 2136-ІХ, зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2023 № 2352-ІХ (далі - Закон № 2136-ІХ). В частинах 2, 3 статті 1 Закону № 2136-ІХ встановлено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в указі Президента України про введення воєнного стану зазначаються вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону № 2136-ІХ главу ХІХ «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України доповнено пунктом 2 такого змісту: «Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану. Таким чином, положення Закону № 2136-ІХ, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю України мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону № 2136-ІХ, також можуть та/або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем. Статтею 13 Закону № 2136-ІХ, в редакції від 15.03.2022 року визначено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Частиною першою статті 13 Закону № 2136-ІХ, в редакції від 19.07.2022 року, якою удосконалено вказану норму, визначено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Призупинення дії трудового договору не може бути прихованим покаранням. Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативою однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. Згідно з частиною 2 статті 13 Закону № 2136-ІХ в редакції від 19.07.2022 року, призупинення дії трудового договору оформлюється наказом (розпорядженням), в якому, зокрема, зазначається інформація про причини призупинення, у тому числі про неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки та спосіб обміну інформацією, строк призупинення дії трудового договору, кількість, категорії і прізвища, ім`я, по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) відповідних працівників, умови відновлення дії трудового договору. Відповідно до частини 4 статті 13 Закону № 2136-ІХ відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України. Оцінка доказів і мотиви суду. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом достовірно встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем своїх трудових прав, який вважає призупинення з ним дії трудового договору незаконним, а вказані правовідносини регулюються нормами трудового законодавства. Спеціальна норма Закону № 2136-ІХ передбачає право сторін ініціювати призупинення дії трудового договору за умови наявності військової агресії проти України. У пояснювальній записці до проєкту вказаного закону, в обґрунтування його прийняття, зазначено таке: "24 лютого 2022 року в Україні був введений правовий режим військового стану у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України. Завдяки злагодженій, професійній та героїчній роботі Збройних сил України та інших військових формувань агресор був зупинений. В той же час, частина території України знаходяться під тимчасовою окупацією, а на частині тривають бойові дії. Постійні бомбардування руйнують інфраструктуру, виробничі потужності та уже порушили систему організації та управління підприємницькою діяльністю, зокрема нормальний порядок функціонування трудових відносин. За дні війни, лише Укрзалізниця вивезла з території бойових дій понад 2 млн осіб. Близько 1.7 млн осіб тимчасово отримали притулок в країнах ЄС. Перебування держави в стані війни та діяльність працівників в умовах загрози ведення бойових дій вимагають суттєвого перегляду системи організації трудових відносин в умовах воєнного стану". Таким чином, Закон № 2136-ІХ надав роботодавцю та працівнику право ініціювати призупинення дії трудового договору, що не припиняє трудових відносин, у зв`язку з чим, заробітна плата, гарантійні та компенсаційні виплати працівнику не виплачуються. Водночас, на переконання суду, виходячи зі змісту і мети цього закону, таке призупинення не може бути обґрунтоване лише фактом збройної агресії та веденням бойових дій. Для призупинення трудового договору, як заходу обмеження конституційного права на працю, повинні бути конкретні, зрозумілі і вагомі причини, які пояснюють неможливість виконання працівником роботи на відповідному підприємстві через збройну агресію росії. Підтвердженням цього є те, що в редакції від 19.07.2022 року положення частини першої статті 13 Закону № 2136-ІХ були удосконалені і надають право ініціювати призупинення дії трудового договору за певних умов. Такими умовами призупинення дії трудового договору з працівником є абсолютна неможливість через збройну агресію: роботодавцем надавати роботу, а працівником виконувати її. Наведене демонструє позицію законодавця щодо необхідності наявності конкретних і об`єктивних причин для призупинення дії трудового договору, як в розумінні редакції Закону від 15.03.2022 року, так і від 19.07.2022 року. Тому, на переконання суду, навіть станом на дату прийняття оскаржуваного наказу відповідачем, лише наявність правової норми, яка передбачає право сторін ініціювати призупинення дії трудового договору, не є достатньою, оскільки для сторін мають наступити відповідні наслідки, пов`язані із збройною агресією та веденням воєнних дій, що зумовлює прийняття роботодавцем такого крайнього заходу, як зупинення трудового договору. Так, про неможливість надання роботодавцем роботи в контексті призупинення дії трудового договору можуть свідчити випадки неможливості забезпечувати працівника умовами праці, внаслідок того, що необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціонування з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо. Разом з тим, стороною відповідача не було доведено наявність об`єктивних причин для призупинення з позивачем дії трудового договору. Відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позивачем вимоги і свідчили би про неможливість виконання виробничих завдань та функцій підприємства, призупинення його діяльності, а також про неможливість виконання [PERSON] визначених трудовим договором функцій. Особисто позивач не був ініціатором призупинення з ним трудового договору, не звертався до відповідача з питанням про те, що він не може виконувати роботу через збройну агресію проти України, у зв`язку з чим слід призупинити з ним дію трудового договору, а у позові та під час судового засідання наполягав на тому, що мав можливість працювати та виконувати трудові функції, передбачені умовами трудового договору, і наполягав, що роботодавець теж мав можливість вести діяльність. Оскаржуваний позивачем Наказ № 15-К про призупинення дії трудових договорів з працівниками, відповідно до якого із Позивачем було призупинено дії трудового договору з 24.03.2022 року - не містить інформації про фактичні причини, які б указували на необхідність зупинення трудового договору. Надані відповідачем копії господарських договорів не підтверджують неможливість здійснення діяльності підприємством та не підтверджують підстав для зупинення трудового договору з позивачем. Посилання відповідача на те, що позивач фактично роботу не виконував, з урахуванням прийняття ним оскаржуваного наказу про зупинення трудового договору, не мають правового значення для вирішення спору у цій справі. У зв`язку з недоведенням відповідачем конкретних причин для зупинення трудового договору, суд дійшов висновку, що Наказ № 15-К про призупинення дії трудових договорів з працівниками, відповідно до якого із Позивачем було призупинено дії трудового договору з 24.03.2022 року, слід визнати незаконним та скасувати. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ЗАВОД ЄВРОФОРМАТ», про визнання недійсним наказу -підлягають задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача. Понесені позивачем судові витрати щодо сплати судового збору у розмірі 1 073, 60 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved