Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилалась на те, що 16.08.2022 року між нею та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, оформлений розпискою, відповідно до умов якого останній було передано в позику грошові кошти в сумі 27000 доларів США. Посилаючись на те, у встановлений строк до 21.10.2022 року відповідачки грошові кошти не повернула, позивачка просила стягнути з останньої заборгованість за договором позики в сумі 27000 доларів США та понесені по справі судові витрати. \~ \~ \~ \~Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16.03.2023 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Протокольною ухвалою суду від 15.05.2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. \~ \~ \~ \~В призначене судове засідання позивачка не з`явилась. В наданій заяві просила розглядати справу без її участі, зазначивши про підтримання позову в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідачка за неодноразовими викликами до суду не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила, відзиву на позов не надала. В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст.3,6,11,525,627,629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). \~ \~ \~ \~Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~ \~ \~ \~Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~ \~ \~ \~Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч.3 ст.1049 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У постанові від 13.07.2022 року у справі №363/1834/17 (провадження №14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на такі особливості виконання грошового зобов`язання:\~«Грошовою одиницею України є гривня (ч.1 ст.99 Конституції України). Але Основний Закон не встановлює заборони використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192 ЦК України). Тобто гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на території України за номінальною вартістю (ч.1 ст.192 ЦК України), тоді як обіг іноземної валюти регламентований законами України. Приписи чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, у якому має бути виражене та виконане зобов`язання (ч.1 ст.192, ч.1 ст.524, ч.1 ст.533 ЦК України), однак не забороняють вираження у договорі грошового зобов`язання в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а\~також на перерахунок грошового зобов`язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України щодо іноземної валюти. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (ч.2 ст.524 ЦК України). Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст.533 ЦК України). Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань, зокрема позики, виражених через іноземну валюту, не суперечить законодавству України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошей (суму позики), тобто таку ж суму грошових коштів в іноземній валюті, яку він отримав у позику (ч.1 ст.1046, ч.1 ст.1049 ЦК України; див. також постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №373/2054/16)». \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 16.08.2022 року в м.Дніпрі між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, оформлений письмовою розпискою, відповідно до умов якого позивачка передала відповідачці у позику грошові кошти в сумі 27000 доларів США, а остання зобов`язалась повернути ці кошти у строк до 21.10.2022 року. Вказане підтверджується долученою позивачкою до позовної заяви копією розписки від 16.08.2022 року, яка відповідає оригіналу, що наданий позивачкою у підготовчому судовому засіданні та оглянутий судом. Як зазначила позивачка та не спростовано відповідачкою, у визначені в розписці строк до 21.10.2022 року та по теперішній час отримані в позику кошти відповідачкою не повернуто. З урахуванням наведених вище обставин та положень ЦК України, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідачки на користь позивачки надані в позику кошти в сумі 27000 доларів США. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки також слід стягнути судовий збір в сумі 13420 грн. \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved