Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

Представник позивача Попова Віталій Дмитрович подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовною заявою Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~природний газ задоволено. Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ» понесло витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 гривень. Враховуючи вищевикладене просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ» витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 гривень. У судове засідання представника позивача [PERSON] не з`явився, у заяві просив проводити розгляд без його участі. [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Судом встановлено, що 26.07.2023 року позов Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~природний газ задоволено. При ухваленні позову судом не вирішено питання про стягнення витрат на правничу допомогу. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 року по справі № 61-3416св18. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Згідно п.п.4,6 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Згідно з ч.3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов`язковою. Враховуючи, що витрати пов`язані з розглядом справи на правову допомогу документально підтверджені та доведені, та те що позов задоволено суд приходить до висновку, що необхідно стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ» витрати на\~правничу допомогу\~у розмірі\~4000\~гривень.Відповідно\~до акту\~наданих послуг\~№56\~від 26.07.2023\~року фактичний\~обсяг наданих\~послуг складає\~4\~000,00 грн.

Outcome: approved