Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Яблунівської селищної ради Косівського району про визначення місця проживання та відібрання дитини. Позовну заяву [PERSON] мотивує тим, що він перебував у не зареєстрованих шлюбних відносинах з [PERSON] 1999 року народження. Вони були вінчані в церкві, однак офіційно шлюб зареєструвати не встигли, так як [PERSON] [INFO] померла. За час їх подружнього проживання у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Після смерті дружини за спільною згодою батьків покійної і його, дочка [PERSON] залишилася проживати у будинку дідуся - [PERSON] і бабусі [PERSON] в с. Стопчатів, Косівського району. Проте, з часом він відчув неприязне ставлення до себе зі сторони відповідачів під час відвідин дочки, які звинувачували його в частих відвідуваннях дитини та без попереднього узгодження з ними часу візиту. Щоб уникнути поглиблення конфліктних ситуацій він звернувся із заявою в комісію із прав захисту дітей Яблунівської селищної ради про визначення місця проживання дитини, яка дійшла висновку про можливість проживання малолітньої дитини з батьком. В зв?язку із цим просить відібрати у відповідачів малолітню дитину [PERSON] 2020 р.н., та передати йому, визначивши її місце проживання з ним, тобто батьком. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю та просять їх задоволити з наведених у позові підстав. Додатково позивач суду пояснив, що після смерті дружини він дійсно домовився з відповідачами, що дитина буде проживати у них, аби вони легше пережили смерть своєї дочки. Але з часом, відповідачі почали не допускати його до дитини та створювати йому перешкоди у спілкуванні та побаченнях із дитиною. В зв?язку із цим, він зібрав усі необхідні документи та звернувся з цього приводу у комісію служби у справах дітей Яблунівської селищної ради. Комісія визнала за можливе визначити місце проживання дитини з батьком, але відповідачі рішення комісії добровільно виконувати відмовились, що змусило його звернутись до суду. Представник третьої особи, начальник служби у справах дітей Яблунівської селищної ради Заячук М.Б. в судовому засіданні позов підтримала, суду пояснила, що позивач звернувся до комісії і надав всі необхідні документи. Так як походження дитини визначається свідоцтвом про її народження, а у свідоцтві дитини батьком вказаний позивач, то при вирішенні питання щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , комісія прийняла рішення на користь її батька. До ухвалення цього рішення, комісія вивчала умови проживання і за місцем проживання дитини, тобто відповідачів, і за місцем проживання батька, тобто позивача. У обох сторін конфлікту були належні умови для проживання малолітньої дитини, але з огляду захисту прав та інтересів в першу чергу дитини, то першочергове право при визначенні місця проживання дитини, має саме батько цієї дитини, а не її дідусь і бабуся. Тому комісія і ухвалила рішення на користь батька. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилися, причин неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів,що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України. Вислухавши позивача, представника третьої особи, та вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Основні засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів - визначає та регулює Сімейний кодекс України (ст.1, 2 СК України). В судовому засіданні встановлено, що [INFO] у храмі Св.Параскеви, в с. Стопчатів, Косівського району, [PERSON] повінчався із [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про вінчання (а.с.16). [INFO] у вказаного подружжя народилася дитина [PERSON] , і, відповідно батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Але, [INFO] мати дитини, [PERSON] - померла, після смерті якої, як підтвердили в судовому засіданні сторони, батько дитини (позивач) та дідусь і бабуся дитини зі сторони матері (відповідачі), - усно домовились про те, що малолітня дитини [PERSON] , [INFO] , проживатиме у батьків своєї матері, тобто у відповідачів, що узгоджується із ч.1 ст.9 СК України, якою передбачено, що подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Норми ст.141 СК України визначають, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Також, згідно вимог ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Оскільки мати дитини померла, то зі згоди батька малолітньої дитини, остання залишилася проживати і проживає на даний час у відповідачів. Але з часом, відносини між сторонами погіршились, саме з приводу не узгодженості часу відвідування батьком своєї дитини, про що свідчить те, що в травні 2021 року відбулось засідання комісії з питань захисту прав дітей Яблунівської селищної ради за заявою батька дитини, [PERSON] , з цього приводу, а 30.07.2021 року, він звернувся до суду із вказаним позовом. Тобто, позивач, як батько, звернувся до суду із вимогою про визначення місця проживання його малолітньої доньки [PERSON] разом із ним, оскільки мати дитини померла, а її родичі не лише створюють йому перешкоди у спілкуванні із дитиною, але й не бажають віддати йому дитину добровільно. Як передбачено статтею 163 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам. Верховний Суд у своїй постанові від 22.06.2021 року по справі №347/1996/20 (провадження № 61-8155св21) при перегляді судових рішень щодо вирішення спору визначення місця проживання малолітньої дитини, висловив наступний правовий висновок: «У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із суб`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах». А тому, при вирішенні позовних вимог [PERSON] , суд системно проаналізував та взяв до уваги не лише чинне законодавство та усталену судову практику в подібних правовідносин, але в першу чергу, врахував інтереси малолітньої дитини саме з огляду на обставини та відносини, що склались у даній справі. Як видно із матеріалів справи, позивач [PERSON] офіційно працевлаштований та в період з липня по листопад 2020 року його дохід становив 12208,03 грн., що стверджується копією довідки про доходи від 02.04.2021 року (а.с.19), по місцю праці характеризується позитивно, по місцю проживання - задовільно (а.с.17,18), на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінетах не перебуває (а.с.20), має у власності транспортний засіб (а.с.21). Також, згідно акта обстеження умов проживання батька дитини [PERSON] за адресою [ADDRESS] складеного комісією Яблунівської селищної ради Косівського району (а.с.14), - за місцем проживання батька є всі умови для проживання там його малолітньої дитини. Тобто, із досліджених судом доказів видно, що за місцем проживання позивача створені всі умови необхідні для проживання із ним малолітньої дитини. При цьому, суд вважає, що позовна вимога про відібрання дитини у відповідачів та передача її позивачу, по своїй суті є досить категоричною дією, яка не сприятиме виникненню між дитиною і батьком внутрішнього теплого родинного зв?язку, тому суд вважає, що для вирішення цього конфлікту та легшої адаптації для маленької дитини пов?язаної зі зміною обстановки та місця її проживання, більш комфортним буде зобов?язання дідуся і бабусі передати дитину батькові, що на думку суду дасть можливість як відповідачам, так і дитині до зміни усталеного способу їх проживання. Окрім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути оплачений ним судовий збір у сумі 1816 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 141, 160, 163 СК України та

Outcome: approved