Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із вищевказаним позовом, в якому просять визнати за кожним із них право власності на 1/5 частину житлового будинку (загальна площа житлового будинку 80,5 кв.м. (житлова площа 46,8 кв.м., допоміжна площа 33,7 кв.м.)) та на 1/5 частину господарських будівель та споруд (погріб, сарай, літня кухня, сарай, сарай, убиральня, ворота, огорожа, замощення), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , як членами колишнього колгоспного типу двору. Мотивують свої позовні вимоги наступним. Вказують, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Копія свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] підтверджує, що позивач [PERSON] являється чоловіком [PERSON] . Зазначають, що [PERSON] звернувся в Рава-Руську ДНК для отримання свідоцтва про права на спадщину за законом після смерті дружини. Державний нотаріус завів спадкову справу № 17/2023, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (додається) та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] та 1/5 частину господарських будівель і споруд. Зазначають, що станом на 30.06.1990 головою двору в [ADDRESS] була [PERSON] , а членами двору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Станом на 15.04.1991 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не втратили права на частку в майні колгоспного типу двору в [ADDRESS] . Зазначають, що згідно з ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Отже, всі члени колгоспного двору, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] формально мають право, згідно діючого на той час законодавства, на спільну власність у колгоспному дворі, а саме по 1/5 частині нерухомого майна колгоспного двору та по 1/5 частині господарських будівель і споруд даного двору, яке збереглося після його припинення. З метою оформлення права власності позивачі звернулися в Рава-Руську міську раду Львівського району, Львівській області. Проте їм було відмовлено та усно роз`яснено, що реєстрація їх права власності на частки в будинку можлива лише за рішенням суду. Оскільки господарство в [ADDRESS] відносилося до колгоспного типу двору, члени двору мають право на частку в даному майні. Однак оскільки з 01.01.2013 року змінено порядок реєстрації прав на нерухоме майно і відповідно до ч.1 п. 9 ст. 27 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрація їх права власності на частки будинку можлива лише за рішенням суду. Позивачі зазначають, що право власності двору [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] як головою колгоспного двору. Довідка видана КП ЛОР «Червоноградським міжміським БТІ» підтверджує, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] , зареєстровано за колгоспним двором, головою якого була [PERSON] . Житловий будинок по [ADDRESS] , в арешті, під забороною та в заставі не перебуває. Житловий будинок з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] складається з приміщень: житлової (площею 13,1 кв.м.); житлової (площею 22,4 кв.м.); житлової (площею 11,3 кв.м.); коридор (площею 10,2 кв.м.); коридор (площею 6,8 кв.м.); кухня (площею 10,5 кв.м.); кладова (площею 6,2 кв.м). Загальна площа житлового будинку 80,5 кв.м. (житлова площа 46,8 кв.м., допоміжна площа 33,7 кв.м.). Господарські будівлі: погріб, сарай, літня кухня, сарай, сарай, убиральня, ворота, огорожа, замощення, що підтверджується технічним паспортом. На підставі вищевикладеного позивачі вважають, що вони являються власниками по 1/5 частині житлового будинку за адресою [ADDRESS] та по 1/5 частині господарських будівель. З врахуванням наведених обставин справи, права позивачів підлягають захисту в судому порядку. Позивачі просять задовольнити позовні вимоги повністю. Позивачі в судове засідання не з`явився, однак подали до суду заявип про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача, Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак надіслав клопотання про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають, не заперечують проти задоволення такого. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Рава-Руської державної нотаріальної контори Львівської області, в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Крім цього Рава-Руською ДНК Львівської області направлено до суду копію спадкової справи № 17/2023 заведеної 26 січня 2023 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивачів, представника відповідача, представника третьої особи, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані учасниками справи про розгляд справи у їх відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із копії рішення Виконавчого комітету Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області від 20 квітня 2023 року № 158 "Про розподіл часток колишнього колгоспного двору" вбачається, що таким вирішено розділити колишній колгоспний двір [ADDRESS] в рівних частинах: 1/5 частина за [PERSON] ; 1/5 частина за [PERSON] ; 1/5 частина за [PERSON] ; 1/5 частина за [PERSON] ; 1/5 частина за [PERSON] (арк. спр. 78). Відповідно до п. 6 до постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, таками, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Зважаючи на те, що відповідач по справі визнав вимоги позивача, не заперечив проти задоволення таких, і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно з абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи наведене та те, що відповідач визнав позовні вимоги позивачів і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивачів.

Outcome: approved