Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі свого представника [PERSON] , звернулась до суду із позовом до відповідача ТОВ «Нова Пошта» та просить стягнути з відповідача суму завданих збитків у розмірі 28000 грн. та стягнути із відповідача в якості відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 10 000,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що наприкінці листопада 2022 позивач замовила в місті Львів капот на автомобіль, який був їй доставлений ТОВ «Нова Пошта». Отримавши його, вона зрозуміла, що він не підходить до її автомобіля, в результаті чого виникла необхідність у поверненні товару назад продавцю. 05.12.2022 [PERSON] звернулася до відділення Нової Пошти № 1 у місті Лохвиця (вул. Бурмистренка, 2а) для відправлення габаритного вантажу на ім`я [PERSON] в місто Львів на відділення № 100 по експрес-накладній № 59000898516672. При відправці капот був упакований позивачем у повітряно-пухирчату плівку, повністю закритий гофрокартоном та поміщений у дерев`яне обрешетування. При передаванні товару на доставку працівник відділення Нової Пошти № 1 у м. Лохвиця [PERSON] оглянув відправлення ззовні, допакував зверху обрешетування в пакувальну стрейч-плівку чорного кольору, після цього здійснив документальне оформлення вантажу для відправки в місто Львів. Оголошена вартість товару згідно експрес-накладної № 59000898516672 становила 28000 грн. При огляді вантажу отримувч виявив, що пакування товару було пошкоджено: розірвана зовнішня чорна стреч-плівка, дерев`яне обрешетування під нею розбите, розірвані гофрокартон та внутрішня повітряно-пухирчата плівка. В результаті пошкодження пакування, було пошкоджено лакофарбове покриття товару. Пошкодження відправлення було зафіксовано в Акті приймання-передачі від 20.12.2022, складеному представником відповідача та одержувачем [PERSON] . Як результат зазначених подій, одержувач від прийняття вантажу відмовився та, відповідно, не повернув позивачу грошові кошти в сумі 28000 грн., що були сплачені нею раніше за товар. 06.06.2023 року ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва за вказаною позовною заявою відкрито провадження та вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач про судовий розгляд справи повідомлявся у спосіб, передбачений ЦПК України, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками, яку відповідач отримав 27.06.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 05.12.2022 року [PERSON] з відділення № 1, у м. Лохвиця здійснила відправлення вантажу до відділення № 100 в м. Львів отримувачу [PERSON] , що вбачається з експрес-накладної № 59000898516672 від 05.12.2022 р., виданої відповідачем. Також, в експрес-накладній зазначено наступне: тип відправлення - вантаж; вага - 158,4 кг.; місць - 1, опис - автозапчастини, пакування клієнта; оголошена вартість - 28000 грн. По прибуттю до відділення № 100 в м. Львів, а саме 20.12.2022 року одержувачем [PERSON] та [PERSON] з боку перевізника було складено акт приймання-передачі відповідно до експрес-накладної № 5900898516672, в якому зазначено: вид упаковки - стрейч-плівка, упаковка Клієнта - обрешетування, пухирка; Стан зовнішньої упаковки: тип - нова, стан - розірвана; стан додаткової упаковки всередині тип - нова, стан - розірвата, промокла. Стан вмісту відправлення: обрешетування приїхало деструктуроване, на копоті пошкоджено лакофарбоване покриття, плівка була розірвана повністю. На підтвердження даних обставин позивачем надано фотозображення та відеозапис, за посиланням позивача із відділення № 100 в м. Львів, які судом дослідженні, однак, про що треба зазначити наступне. З наданих позивачем фото та відео зображень вбачається певне відправлення, яке містить пакування в декілька шарів, однак оцінити якісність пакування з даних фотозображень неможливо з точки зору його належності та достатності до даного вантажу. Крім того, з фото або відео зображення виявити, що на них зафіксований саме капот неможливо. Варто також звернути увагу, що пошкодження капоту, на які посилається позивач, також не зафіксовані. 11.01.2023 р. відповідачем надано відповідь на претензію, якою відмовлено в задоволенні претензійних вимог з огляду на те, що під час проведення перевірочних заходів жодних порушень або протиправних дій з боку співробітників компанії не виявлено. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що витікають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлене цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). За змістом ч.ч. 1-2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Судом встановлено, що відповідно до 05.12.2022 року [PERSON] з відділення № 1, м. Лохвиця здійснила відправлення вантажу до відділення № 100 в м. Львів отримувачу [PERSON] , що вбачається з експрес-накладної № 59000898516672 від 05.12.2022 р., виданої відповідачем. Також, у експрес-накладній зазначено наступне: тип відправлення - вантаж; вага - 158,4 кг.; місць - 1, опис - автозапчастини, пакування клієнта; оголошена вартість - 28000 грн. Крім того, частина акту приймання, в якій викладаються відомості про місце пошкодження відправлення та упаковки, сторонами не заповнена, а тому відсутні належні докази, які б підтверджували посилання позивача на те, що відправлення взагалі містило будь-які пошкодження, зокрема, що ці пошкодження були завдані через дії представників ТОВ «Нова Пошта» під час надання послуг з організації перевезення. Доказів того, що в зазначеному відправленні був саме капот, про який зазначає позивач та фото якого долучені до матеріалів справи, стороною позивача надано не було, а в описі накладної було зазначено, що відправлення містить автозапчастини. Крім того, матеріали справи не містять будь-якого посилання, до якого кузову належить даний капот, його виробника, матеріалу, з якого він вироблений, його стан новий/був у вживанні, що ускладнює ідентифікацію вантажу судом та, як наслідок, порівняння судом оголошеної вартості вантажу до його дійсної ринкової вартості. В обґрунтування позову позивачем зазначено про те, що відправлений їй товар було пошкоджено в ході перевезення, а відтак відповідач неналежним чином виконав взяті на себе зобов`язання за укладеним договором та має відшкодувати позивачу завдані збитки. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд бере до уваги те, що статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 3.4. Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта» визначено: шляхом передачі замовником відправлення експедитору для надання послуг, передбачених договором, замовник підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з положеннями договору, Умовами надання послуг, чинними на момент передачі відправлення для транспортування, та зобов`язується їх виконувати незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису відправника. Пунктом 4.3.2 Публічного договору визначено, що замовник зобов`язаний відповідно до вимог Експедитора чітко та правильно заповнити експрес-накладну (заповнити всі обов`язкові поля, зазначити достовірну інформацію тощо) на кожне окреме відправлення, засвідчити її підписом та надати заповнену та підписану експрес-накладну Експедитору. Відправник несе відповідальність за інформацію, вказану ним в експрес-накладній. Крім того, за вимогами п. 4.3.4 Публічного договору замовник зобов`язаний запакувати відправлення для його збереження під час транспортування та завантажувально-розвантажувальних робіт, а також за необхідності скріпити фірмовою клейкою стрічкою або пломбою, щоб запобігти доступу до вмісту відправлення. Пунктом 5.3 договору визначено основні вимоги до упаковки, а саме те, що тип упаковки повинен відповідати особливостям відправлення; упаковка відправлення повинна забезпечувати повну його цілісність під час транспортування з урахуванням вантажно-розвантажувальних робіт; упаковка повинна враховувати можливість перевантаження відправлення в дорозі, температурний режим, рівень вологості та погодні умови. Відповідно до п. 7.2.13 договору експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам. У ході розгляду справи встановлено, що вантаж було прийнято для перевезення за розмірами та вагою. При складенні експрес-накладної відправник, передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта», оприлюдненому на офіційному сайті http:// novaposhta.ua, який є у вільному доступі. Відповідно до п.п. 7.2.7, 7.2.8 договору, якщо під час видачі відправлення сторонами буде виявлено пошкоджене відправлення або відправлення, якого не вистачає в цілій (неушкодженій) упаковці, відповідальність за будь-які пошкодження, нестачу або відсутність вмісту відправлення всередині упаковки покладається на Відправника. Експедитор не несе відповідальності за цілісність, збереженість (схоронність) відправлення або його нестачу у випадку, якщо відправлення передається Одержувачу або Відправнику в цілій/неушкодженій упаковці, а також, якщо виявлені пошкодження упаковки не збігаються з пошкодженнями відправлення. Крім того, п. 7.3.3 договору передбачено, що замовник відповідає за всі негативні наслідки (розбиття відправлення, поломку, деформацію та ін.) у разі використання неналежної упаковки відправлення (упаковки, що не відповідає особливостям відправлення, його вазі або встановленим стандартам, технічним умовам та вимогам до упаковки відправлення, що встановлені Умовами) та відсутності спеціального маркування. Відповідно до п. 7.2.2 Публічного договору у разі повної втрати або пошкодження відправлення з вини експедитора, експедитор повертає замовнику суму, що дорівнює його оголошеній вартості (але не більше, ніж фактичну вартість відправлення), та провізну плату, сплачену замовником згідно з відповідною експрес-накладною. У разі повної компенсації оголошеної вартості за пошкоджене відправлення замовник повертає експедитору відправлення, за яке було отримано компенсацію. Відповідно до п. 47 Постанови Ради Міністрів Української РСР про затвердження Статуту автомобільного транспорту: вантажовідправник і вантажоодержувач несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, вказаних ними в товаро-транспортних документах. Розмір відповідальності перевізника згідно із п. 139 Статуту автомобільного транспорту УРСР, а також ст.13 Закону України «Про транспорт» від 10.11.1994 року встановлюється на рівні: а) багажу, прийнятого до перевезення з оголошеною цінністю,- в розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона нижче його справжньої вартості. Таким чином, зазначені норми зобов`язують позивача довести відповідність розміру фактичної шкоди оголошеній вартості вантажу та спричиненої йому шкоди. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б встановлювали розмір фактичної шкоди. Більше того, доказами по справі не доведено, який саме товар був відправлений позивачем. Крім того, вказівка «автозапчпстини» не визначає фактичного стану та типу відправлення як такого. У матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що фактична вартість товару становить саме 28 000 грн., а позивачем не надано будь-якої інформації про вартість товару, дані, до якого кузову належить даний капот, його виробника, матеріалу, з якого він вироблений, його знос, не надана експертна оцінка, клопотання про проведення відповідної експертизи для встановлення дійсної вартості на момент звернення з даним позовом до суду позивачем не заявлено, а тому визначена в позові ціна є припущенням, що суперечить положенням ч. 6 ст. 81 ЦПК України, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, а тому в цій частині вимог позову щодо стягнення 28000 грн. як відшкодування матеріальної шкоди необхідно відмовити. При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з`ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна (немайновий) шкода, заподіяна громадянину діями іншої особи, що порушила його законні права, відшкодовується особою, що заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода причинна не з його вини. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазначив позивач, характеру немайнових витрат ( їх тривалість, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Жодних доказів щодо наведених обставин позивачем не надано. Наведені позивачем обґрунтування для відшкодування моральної шкоди, на думку суду, не можуть свідчити про заподіяння їй моральних страждань, так як відсутні докази вчинення відповідачем протиправної дії, відповідно до якої наступає наслідок у вигляді заподіяння моральної шкоди позивачу. Тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди також слід відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed