Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог 06.12.2022 року позивач КП «Теплокомуненерго» звернулось до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом, відповідно до якого просило стягнути з відповідача [PERSON] заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та 3% річних на загальну суму 29 563 грн 20 коп станом на 01.11.2022, а також судовий збір в сумі 2 481,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що КП «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради є підприємством, яке надає наймачам, власникам та членам їх сімей, що фактично проживають у квартирах або приватних будинках, послуги з теплопостачання за рахунок власних та залучених коштів. КП «Теплокомуненерго» перебувало з [PERSON] у фактичних договірних відносинах, про що свідчить відкритий на ім`я останньої особовий рахунок № [NUMBER] . Станом на 01.11.2022 року за [PERSON] рахувалася заборгованість розмірі 26 466,23 грн. за надані послуги теплопостачання. Крім того, на підставі до ст.625 ЦПК України у зв`язку з простроченням [PERSON] виконання грошового зобов`язання, позивач просив стягнути з неї 3% річних з простроченої суми, що становить 793,58 грн, та індекс інфляції в сумі 2 303,39 грн. Також просив стягнути з [PERSON] на його користь сплачений при зверненні до суду з вказаним позовом судовий збір в сумі 2481,00 грн. Ухвалою від 19.12.2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 13.03.2023 року представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 32 764,56 грн, яка рахується за відповідачем станом на 01.03.2023 року, а також індекс інфляції в сумі 2303,39 грн, 3% річних в сумі 793,58 грн та судовий збір в сумі 2481,00грн. 27.03.2023 року представником позивача подано заяву про заміну неналежного відповідача [PERSON] на належного [PERSON] , яка обґрунтована тим, що на підставі архівної довідки №80 від 21.02.2023 року, виданої КП «ОМБТІ» було встановлено, що власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 24.02.2009 року є саме [PERSON] . Ухвалою суду від 20.04.2023 року клопотання представника позивача про заміну відповідача\~задоволено, замінено неналежного відповідача [PERSON] належним відповідачем [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . В судове засідання представник позивача не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судові засідання, призначені на 17.05.2023 року, 06.06.2023 року, 28.06.2023 року та 09.08.2023 року не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Так, виклик відповідача в судові засідання було здійснено шляхом направлення на адресу місця знаходження житлового приміщення, власником якого вона являється, судових повісток. Поштове відправлення з судовою повісткою про виклик відповідача в судове засідання на 17.05.2023 року повернулось на адресу суду з відміткою про невручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Поштове відправлення з судовою повісткою про виклик відповідача в судове засідання на 06.06.2023 року, яке було направлено за зареєстрованим місцем проживання відповідача згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру, повернулось на адресу суду з відміткою про закінчення терміну зберігання. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті\~178 ЦПК України. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 09.08.2023 року на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Відповідно до 67\~ЖК України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з\~ст.\~1\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» житлово-комунальні послуги\~результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання теплової енергії (п. 2 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~на споживача покладено обов`язок, серед іншого, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. При цьому,ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За змістом ст.\~21\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки,обсягу,температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Судом встановлено, що згідно архівної довідки №80 від 22.02.2023 року право власності на квартиру [ADDRESS] , за архівними даними КП «ОМБТІ» належало [PERSON] на підставі договору дарування від 24.02.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Приходько О.М. за р№92 та зареєстроване в КП «ОМБТІ» 24.02.2009 року р№9771/79 (а.с.50). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.01.2023 року №320363186, відомості про власника квартири [ADDRESS] , відсутні (а.с.31). Згідно з довідкою від 27.03.023 року по розрахункам за послуги теплопостачання, КП «Теплокомуненерго» на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за яким у станом на 01.03.2023 року в сумі 32 764,56 грн (а.с.63). Частиною 1\~статті 509 ЦК України, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1\~ст. 901 ЦК України). Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). За змістом\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша\~статті 509 ЦК України)\~вимагати сплату грошей за надані послуги. Тобто, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої\~статті 625 ЦК України\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 14 листопада 2011 року у справі № 6-40цс11, від 20 червня 2012 року у справі №6-68цс12 та від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість з урахуванням індексу інфляції в сумі 2303,39 грн та 3% річних в сумі 793,58грн. станом на січень 2022 року. Суд погоджується з обґрунтованим розрахунком розміру інфляційних нарахувань та 3 % річних, що доданий позивачем до позовної заяви. Відповідачем наданий позивачем розрахунок інфляційних нарахувань та 3 % річних не спростовано. Відповідно ч. 3 ст. 267 ЦК України\~ позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки, жодна із сторін не звернулась до суду з відповідною заявою позовна давність судом при вирішення зазначеного спору не застосовується. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України,\~у зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved