Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою з вимогами: - припинити право [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на належну їм 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS] вартістю 27975 грн., що належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй, на праві спільної часткової власності належить 3/4 частини житлового будинку в [ADDRESS] на земельній ділянці державного фонду, який складається з житлового будинку А-1, стіни глинохворостяні, обкладені цеглою, житловою площею 28,90 м. кв., вбиральні В, літнього душу Г, погріб а2, воріт огорожі № 2, огорожі № 3. Будинок був збудований у 1930 році її дідом [PERSON] . Після його смерті [INFO] спадщину прийняла дружина [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняли діти - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 28.08.1987 Третьою полтавською державною нотаріальною конторою [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS] за реєстром № 1765, зареєстрованого в Полтавському міжміськбюро технічної інвентаризації 17.04.1990 за № 3-2773. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті право на спадщину перейшло до відповідачів, які були зареєстровані та проживали в [ADDRESS] , а на даний час проживають в м. Уренгой Тюменської області РФ. 01.08.1990 в Новоуренгойській державній нотаріальній конторі отримали свідоцтво про право на спадщину по закону на спадкове майно у вигляді 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] . Зазначений документ виконаний російською мовою. Право власності на 1/4 частину будинку [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не реєструвалося. З моменту прийняття 1/4 частини спадкового майна (житлового будинку) ніким із спадкоємців не використовується за призначенням, не забезпечується її схоронність, проведення за свій рахунок поточного і капітального ремонт, утримання в порядку прилеглої території. Як зазначена 1/4 частина так і будинок в цілому не забезпечено електро та водопостачанням, немає опалення. На даний час значно погіршився стан покрівлі, що призводить до негативного впливу на стіни і фундамент, в холодну пору року стіни сиріють з утворенням плісняви, перелічене створює загрозу пошкодження покрівлі, руйнації фундаменту та безпосередньо загрожує експлуатаційним властивостям належної їй частини будинку, крім того, змушена утримувати прилеглу до будинку, в тому числі, і до частини, що належить відповідачам територію, постійно розчищаючи її від бур`янів, чагарників та снігу. Відповідачі свідомо ігнорують приписи статті 322 Цивільного кодексу України, якими співвласники зобов`язані утримувати майно, що їм належить, якщо інше не встановлено договором або законом та статтею 360 Цивільного кодексу України, якою співвласник, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами та зобов`язаннями пов`язаними із спільним майном. Згідно Висновку експерта за результатами проведення оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи № 26 житлового будинку з господарськими будівлями, спорудами, що розташований по [ADDRESS] від 10.09.2022, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями, спорудами, що розташований по [ADDRESS] , складає 111900,00 грн, пропонування варіантів поділу житлового будинку в частках 1/4 та 3/4 не виявляється за можливе. З метою добровільного врегулювання зазначених правовідносин позивач зверталася до відповідачів з відповідними пропозиціями, але відповіді (окрім наданого [PERSON] свідоцтва про право на спадкування від 01.08.1990) не отримала, в зв`язку з чим змушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Аргументи учасників справи. Відповідачі відзиву на позов не подали. Рух справи. Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 06.03.2023 провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 09.05.2023 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Участь у справі сторін та інших учасників справи. 07.06.2023 сторони на судовий розгляд не з`явилися, у зв`язку з чим судовий розгляд відкладено до 13:00 год. 18.07.2023. 18.07.2023 належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи сторони повторно на судовий розгляд не з`явилися. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про причини неявки не повідомили. Від завідувача Третьої полтавської державної нотаріальної контори Вербицької Т.М. надійшов лист, в якому вона просила розглянути справу без їх представника, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Відповідно до частини 3 статті 131\~Цивільного процесуального\~кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причина. Таким чином, суд вважає, що відповідачі не з`явилися в судове засідання без поважних причин, причин неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином відповідно до положень пункту 4 частини 8, частини 11 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, судом не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [INFO] помер батько [PERSON] [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17.12.2010, свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 01.10.1976 та паспортом [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Полтавським РВ УМВС України в Полтавській області 19.01.1996 (а. с. 14, 15, 16). Померлий [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 28.08.1987 державним нотаріусом Третьої полтавської державної нотаріальної контори Шендрик Т.А., зареєстровано в реєстрі № 1765, та на підставі договору дарування від 27.04.1991, посвідченого державним нотаріусом Третьої полтавської державної нотаріальної контори Шендрик Т.А., зареєстровано в реєстрі № 1-1471, належало 3/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] , вказане право зареєстровано в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації (а. с. 27, 28-29, 30). [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 3/4 частини житлового будинку з частиною надвірних будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці державного фонду, який складається з житлового будинку А-1, стіни глинохворостяні, обкладені цеглою, житловою площею 28,90 кв. м, вбиральні В, літнього душу Г, погріб а2, воріт огорожі № 2, огорожі № 3 (свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВРН № 406715, посвідченого державним нотаріусом Третьої полтавської державної нотаріальної контори Колос Л.О., зареєстровано в реєстрі за № 2-694, витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 28190566 від 27.09.2011) (а. с. 17-18, 20-21). 13.10.2011 приватним підприємством Полтавське бюро технічної інветаризації «Інвентаризатор», на підставі свідоцтва про право на спадщину серії ВРН № 406715 від 27.09.2011, проведено державну реєстрацію 3/4 частини житлового будинку з частиною надвірних будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] (витяг № 31653456 від 13.10.2011) (а. с. 19). З витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 33108140 від 27.09.2011 вбачається, що за будинком [ADDRESS] , власником якого на дату видачі даного витягу був [PERSON] , інформація відсутня (а. с. 22). Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , виготовленого станом на 12.07.2011, власниками зазначено [PERSON] розмір частки 1/4, [PERSON] розмір частки 3/4 (а. с. 23-26). [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 01.08.1990 державним нотаріусом м. Новий Уренгой Рядновою Е.Г., зареєстровано в реєстрі за № 1-3284, в рівних частинах належить 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] (а. с. 31). Згідно Висновку експерта за результатами проведення оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи № 26 житлового будинку з господарськими будівлями, спорудами, що розташований по [ADDRESS] від 10.09.2022, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями, спорудами, що розташований по [ADDRESS] , складає 111900,00 грн, варіанти поділу житлового будинку в частках 1/4 та 3/4 відсутні, а виділ в наиурі 1/4 частки є неможливим. (а. с. 33-34). Судом встановлено, що позивачем вживались заходи щодо врегулювання спору у позасудовому порядку, а саме, позивач зверталась до відповідача з пропозицією до відповідачів рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, однак, відповіді не отримала (а. с. 32). [PERSON] , на виконання вимог ухвали суду від 06.03.2023, внесено на депозитний рахунок Ленінського районного суду м. Полтави суму вартості 1/4 частки житлового будинку [ADDRESS] в розмірі 27975,00 грн (а. с. 55). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами першою, другою статті 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 Цивільного кодексу України). У статті 365 Цивільного кодексу України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз положень статті 365 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном. Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-1943цс16, та неодноразово підтриманій Верховним Судом. У постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 Цивільного кодексу України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Приписи пункту 4 частини першої статті 365 Цивільного кодексу України («таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї») перш за все спрямовані на регулювання майнових відносин, учасниками яких є співвласники - фізичні особи. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 Цивільного процесуального кодексу України). Умови, за наявності яких суд може припинити право співвласника на частку у спільній власності у порядку, визначеному статтею 365 Цивільного кодексу України, повинні досліджуватися судом з урахуванням положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної прецедентної практики Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року в справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року в справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»), згідно з якими втручання у право власності може бути виправданим, якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності. Аналогічні висновки щодо застосування норм статті 365 Цивільного кодексу України викладено також у постановах Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 343/2271/16-ц (провадження № 61-32св19), від 18 липня 2019 року у справі № 210/2236/15-ц (провадження № 61-33924св18), від 14 квітня 2021 року у справі № 344/120/16-ц (провадження № 61-22129св19), від 17 травня 2021 року у справі № 183/4432/16-ц (провадження № 61-385св21), від 22 вересня 2021 року у справі № 289/398/16, провадження № 61-16865св20) та інших. Як зазначено в постановах Верховного суду від 07.02.2019 року у справі №686/17974/17, від 18.07.2019 року у справі №210/2236/15-ц, при вирішенні справ про припинення права на частку у спільному майні в частині не завдання шкоди інтересам відповідача та членам його сім`ї суди насамперед зобов`язані дослідити наявність у відповідача іншого житла. У разі відсутності такого житла позбавлення особи права на частку у спільному майні, яке є єдиним зареєстрованим за ним житлом, буде розцінюватися як завдання шкоди його інтересам та інтересам членам його сім`ї. Згідно статті 12 та статті 81 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Таким чином, враховуючи, що позивачем внесені кошти у розмірі вартості 1/4 частки житлового будинку на депозитний рахунок суду, виділ в натурі 1/4 частки (по 1/12 частці кожному відповідачу) неможливий, частка є незначною і позбавлення відповідачів права власності на 1/4 частку житлового будинку не завдасть шкоди їх інтересам, тому суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати. Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, а тому стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 2147,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved