Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області був зареєстрований шлюб між ним, [PERSON] та [PERSON] . В шлюбі у них народились діти: [INFO] - донька [PERSON] , [INFO] - [PERSON] . Між ним та його дружиною, [PERSON] , з 2015року стали виникати сварки із-за різних поглядів на життя, що привело до втрати почуття взаємоповаги та любові, а з березня 2021 року шлюбні відносини між ними взагалі припинилися. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою та примирення є неможливим і суперечить його інтересам та інтересам їхніх неповнолітніх доньок. Їхні доньки виявили бажання залишитися проживати разом з ним, батьком. Саме він займається їх вихованням та утриманням. У відповідачки [PERSON] стосунки з іншим чоловіком, з яким вона планує зареєструвати шлюб. В Ізмаїльському міськрайонному суді (суддя Смокіна Г.І.) перебуває цивільна справа №946/4115/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Їхні неповнолітні доньки після офіційного розірвання шлюбу також будуть проживати разом з ним, батьком. З липня 2021 року [PERSON] , після того, як пішла від нього, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших цінностей, не створює умови для отримання ними освіти, не цікавиться їх шкільним життям, школу не відвідує, не здійснює належний догляд за неповнолітніми доньками, не відчуває відповідальності за долю дітей, не проявляє до доньок материнської турботи, не приділяє їм належної уваги, ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дітей, як мати. Доньки цілком знаходиться на його утриманні. У нього є постійне місце роботи, він отримую стабільну заробітну плату, алкогольні, наркотичні та тютюнові засоби не вживає, до кримінальної відповідальності не притягувався. Вважає, що їхнім неповнолітнім донькам на теперішній час краще проживати з ним. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов[PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області, про позбавлення батьківських прав, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 694 від 02.11.2007. Від шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №121 від 11.02.2009; [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №458 від 30.06.2011. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.07.2023 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (справа №946/4115/23). Після припинення спільного проживання, з липня 2021 року неповнолітня [PERSON] , [INFO] , малолітня [PERSON] , [INFO] , залишилися проживати разом з батьком. [PERSON] та [PERSON] дійшли згоди про те, що доньки будуть проживати з батьком. [PERSON] взяв на себе відповідальність за життя та здоров`я доньок. Згідно повного витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» Міністерства внутрішніх справ України ВР - 001103199, громадянин України [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 12.06.2023 до кримінальної відповідальності не притягувався. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №101444204 від 25.10.2017 року, [PERSON] належать житловий будинок з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у справі №400/4246/17. Згідно з характеристикою учениці 9-А класу Ізмаїльської гімназії № 3 з початковою школою Ізмаїльського району Одеської області, малолітня [PERSON] , [INFO] , навчається в закладі з першого класу. Навчанням доньки цікавиться лише батько, самостійно займається вихованням та розвитком доньки, систематично відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок з класним керівником. Мати, [PERSON] , не цікавиться шкільним життям доньки, з класним керівником не спілкується. Згідно з характеристикою учениці 7-А класу Ізмаїльської гімназії № 3 з початковою школою Ізмаїльського району Одеської області, малолітня [PERSON] , [INFO] , навчається у закладі з першого класу. Навчанням доньки цікавиться лише батько, самостійно займається вихованням та розвитком доньки, систематично відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок з класним керівником. Мати, [PERSON] , не цікавиться шкільним життям доньки, з класним керівником не спілкується. Згідно з протоколами бесід з [PERSON] та [PERSON] від 13.07.2023, мати телефонує рідко, матеріальну допомогу не надає, доньки дають згоду на позбавлення батьківських прав матері, [PERSON] . Мати не бере участь у їх. житті, ухиляється від виховання, свідомо нехтує своїми обов`язками, не виявляє до доньок материнської уваги та турботи, родинні стосунки не підтримує, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться успіхами ні в письмовій, ні в усній формі, тобто фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до акту обстеження умов проживання, неповнолітня [PERSON] , [INFO] , малолітня [PERSON] , [INFO] , проживають разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Приватний будинок складається з 4 житлових кімнат, кухні, передпокою, ванної кімнати. Умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним вимогам. У дівчат є окремі кімнати, в яких облаштовані робочі та спальні місця, є шафа, технічні засоби для дистанційного навчання. Батько належним чином виховує та утримує доньок.? Мати дітей, [PERSON] , написала заяву, посвідчену приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гіренком М.М., НСМ 703053 від 12.07.2023, щодо її згоди на позбавлення її батьківських прав відносно доньок, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно із заявою, вона усвідомлює зміст ст.166 Сімейного кодексу України. Питання доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , малолітньої [PERSON] , [INFO] , розглянуто 18.07.2023 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, протокол №11. Члени комісії розглянули матеріали справи, взяли до уваги заяву [PERSON] , [INFO] , та вирішили: пропонувати органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , малолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області за №04/21-788 від 18.07.2023 року, орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітньої [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для застосування до винної особи такого виду відповідальності, як позбавлення батьківських прав. У відповідності до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до п.2, п.3 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п.2), жорстоко поводяться з дитиною (п.3). Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п.15, 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктами 4,5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що поданий Органом опіки та піклування висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав є достатньо обґрунтованим. Відповідач [PERSON] жодним чином не була позбавлена інформації стосовно міста перебування дітей, не створювались перешкоди у спілкуванні матері з дітьми, прийманні участі матері у вихованні, що свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дітей батьківські обов`язки, покладені на відповідача законом. Нехтування батьківськими обов`язками з боку відповідача, на думку позивача, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дітей як з моральної, так і з правової точки зору. Позивачем було надано суду переконливі докази того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків і вирішення даного спору можливе тільки у разі позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. [PERSON] позов та обставини позову визнала у повному обсязі. За таких обставин, суд вважає, що відповідачка дійсно не виконує своїх батьківських обов`язків, оскільки не приділяє увагу вихованню дітей, не здійснює за ними належний догляд та контроль, не піклується про їх духовний і фізичний розвиток, не забезпечує їх необхідним харчуванням, не цікавиться їх здоров`ям, не створює умови для отримання ними освіти, а також не проявляє до них материнської уваги та турботи. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 81 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач [PERSON] самоусунулась від виховання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , суд вважає за можливе позовну заяву задовольнити та позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved