Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

У липні 2023 року заявник [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даною заявою про усиновлення. Свої вимоги мотивував тим, що у зареєстрованому шлюбі не перебуває, власних дітей немає, працює - ФОП. З 2010 року займається вихованням [PERSON] , а з 2015 року вони проживають разом, у його власному будинку. Будинок загальною площею 110 кв.м, має усі зручності. За весь час спільного проживання між ними склались теплі взаємовідносини, як у батька з сином. [PERSON] звертається до нього «тато», а він вважає його своїм сином, тому має намір усиновити, в тому числі для складання заповіту на користь останнього. Всі наслідки усиновлення він розуміє. Сам [PERSON] виховувався в інтернаті, його мати позбавлена батьківських прав, а відомості про батька взагалі відсутні. Просив суд: усиновити повнолітню особу - [PERSON] , [INFO] , та оголосити батьком повнолітньої особи - [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Боярський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) внести зміни в актовому записі про народження [PERSON] , вказавши [PERSON] як батька дитини. У судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги заяви підтримав. Суду пояснив, що він не має власних дітей та ніколи не був одружений. З [PERSON] познайомились по роботі років 15 назад, між ними склались гарні відносини. [PERSON] гарно працював. Через кілька років через матеріальні труднощі він переїхав проживати до нього у будинок в м.Боярка. З того часу постійно проживають разом, між ними склались теплі родинні відносини. [PERSON] допомагає по веденню господарства, полюбляє садити городину. Він сприймає [PERSON] як свого сина, всіх знайомить з ним як зі своїм сином, тому вирішив усиновити хлопця, хоч він є повнолітнім. Також після усиновлення має намір скласти заповіт або подарувати своє майно для уникнення у подальшому будь-яких непорозумінь зі своїми родичами. Просив заяву задовольнити. У судовому засіданні [PERSON] подану заяву підтримав. Суду пояснив, що познайомився з [PERSON] років 15 тому, влаштувавшись до нього на роботу. Він старанно ставився до роботи та між ними склались довірливі відносини. Через відсутність коштів для оплати оренди кімнати, він погодився на пропозицію заявника та переїхав до нього. З того часу постійно проживають разом як родина. Він ставиться до [PERSON] як до свого батька, якого ніколи не бачив та не знає хто він. Свою матір він розшукав багато років тому, але знайшов її в стані алкогольного сп`яніння та підтримувати з нею будь-які стосунки не мав бажання. Також він має старшого брата, якого останній раз бачив років десять назад. Певний час намагався його розшукати, але вжиті заходи результатів не принесло. Тому погоджується на усиновлення, всі наслідки такого кроку усвідомлює та готовий також опікуватись [PERSON] як своїм батьком до самої старості. Усиновлення не є умовою уникнення військового обов`язку, оскільки він перебуває у Збройних Силах України, воював та отримав дві контузії, на даний час перебуває на реабілітації. Просив заяву задовольнити. Представник Боярського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) подали суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, просили вирішити заяву відповідно до вимог закону. Суд, дослідивши матеріали справи знаходить, що заявлені вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [PERSON] . З архівної довідки №898/06-03 від 08 червня 2023 року Білоцерківської міської ради Київської області встановлено, що мати [PERSON] - позбавлена волі, мати-одиначка, дитина [PERSON] - перебував у Білоцерківському дошкільному дитячому будинку №1 «Волошка» з серпня 1996 року. З листа Білоцерківського державного дошкільного будинку «Волошка» №170/4-5а від 20 березня 2000 року вбачається, що відомості про батька дитини [PERSON] записані за вказівкою матері відповідно до ст.55 Кодекс про шлюб та сім`ю України. За ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. З пояснень сторін встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають разом більше десяти років, між ними склались теплі родинні відносини, налагоджений побут, ведення спільного господарства, мають спільна права та обов`язки, опікують одне одним як батько та син. У матеріалах справи відсутні будь-які відомості про мати, батька, рідних братів та сестер [PERSON] , [INFO] . Також судом не встановлені особи, права та обов`язки яких можуть бути порушені при ухваленні рішення про усиновлення з боку [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 207 СК України усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільності та гармонійних умов її життя. За ст. 211 СК України усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. У разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. Усиновлювачами не можуть бути особи однієї статі. Особи, які не перебувають у шлюбі між собою, не можуть усиновити одну і ту ж дитину. Якщо такі особи проживають однією сім`єю, суд може постановити рішення про усиновлення ними дитини. Якщо дитина має лише матір, вона не може бути усиновлена чоловіком, з яким її мати не перебуває у шлюбі. Якщо дитина має лише батька, вона не може бути усиновлена жінкою, з якою він не перебуває у шлюбі. Якщо такі особи проживають однією сім`єю, суд може постановити рішення про усиновлення ними дитини. Якщо дитина має лише матір або лише батька, які у зв`язку з усиновленням втрачають правовий зв`язок з нею, усиновлювачем дитини може бути один чоловік або одна жінка. Кількість дітей, яку може усиновити один усиновлювач, не обмежується. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває (довідка департаменту охорони здоров`я Комунального некомерційного підприємства «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» №479408 від 21 червня 2023 року) та під наглядом лікаря-психіатра не перебуває (довідка КНП «МЗНПД» від 22 червня 2023 року). Згідно акт депутату Боярської міської ради Фастівського району Київської області від 30 травня 2023 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований та проживає [PERSON] , а з 2015 року по теперішній час проживає без реєстрації [PERSON] . Згідно ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 208 Сімейного кодексу України у виняткових випадках суд може постановити рішення про усиновлення повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування. Згідно п. 3. Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»: при усиновленні повнолітньої особи «необхідно брати до уваги, що така особа може бути усиновлена лише у виняткових випадках, зокрема якщо вона є сиротою або була позбавлена батьківського піклування до досягнення повноліття…При цьому звернення до суду із заявою про усиновлення не повинно бути зумовлене бажанням досягти іншого правового наслідку, ніж юридичне оформлення родинного зв`язку (можливо, вже наявного фактично).» . Також, законодавством передбачено, що у разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років (абзац четвертий ч. 2 ст. 211 СК України). Згідно ст. 233 СК України на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Відповідно до ч. 1 ст. 220 СК України, на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. Відповідно до ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Постановляючи рішення про усиновлення повнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров`я, а також інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи зі змісту ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Забезпечення дитині такого захисту і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом є обов`язком держави. Згідно з п. «а» ст. 21 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці, які визнають і/чи дозволяють існування системи усиновлення, забезпечують, щоб найкращі інтереси дитини враховувалися в першочерговому порядку, і вони забезпечують, щоб усиновлення дитини дозволяли лише компетентні власті, які визначають згідно з застосовуваними законом і процедурами та на підставі всієї інформації, що має відношення до справи і достовірна, що усиновлення допустимо з огляду на статус дитини щодо батьків, родичів і законних опікунів і що, якщо потрібно, зацікавлені особи дали свою усвідомлену згоду на усиновлення на підставі такої консультації, яка може бути необхідною. Обмежень, встановлених ст. 212 СК України судом не встановлено. Встановлено, що [PERSON] є сиротою, фактично з народження перебував у дитячому будинку, батька взагалі не знає. Звернення [PERSON] до суду із заявою про усиновлення не зумовлене бажанням досягти будь-якого іншого правого наслідку, ніж юридично оформити родинний зв`язок, який є наявним фактично багато років. Громадяни [PERSON] та [PERSON] розуміють всі аспекти, що пов`язані з усиновленням, із правовими наслідками ознайомлені. Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов до висновку, що заява про усиновлення заявником підлягає задоволенню, оскільки таке рішення відповідатиме інтересам осіб та відповідатиме принципам, закріпленим Конституцією України, якими, зокрема, визначено, що законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть людині змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності; при ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів людини для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння, має зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки заявник за своїм станом може та бажає виховувати піклуватися про [PERSON] , здатен забезпечити стабільні і гармонійні умови для життя та який вже перебуває на його утриманні та вихованні, підстав для відмови у задоволенні заяви судом не встановлено, тому усиновлення буде відповідати інтересам осіб, які брали участь при розгляді справи. Частиною 1 ст. 229 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Відповідно до ст. 233 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Згідно абз. 2 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за наявності клопотання заявників суд вирішує питання про зміну прізвища, імені та по батькові, дати й місця народження дитини відповідно до статей 229 - 231 СК України. При цьому слід мати на увазі, що зміни вносяться не до свідоцтва, а до актового запису про народження дитини. Перешкод для усиновлення, встановлених ст. 212 Сімейного кодексу України та внесення змін до актового запису про народження [PERSON] , 1992 року народження, суд не вбачає.

Outcome: approved