Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

В червні 2023 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] Як на підставу позовних вимог вказала, що є квартиронаймачем кв. [ADDRESS] на підставі ордеру. У вказаній квартирі зареєстровані, крім позивача, її син [PERSON] , онука [PERSON] та її колишня невістка [PERSON] , яка є відповідачем у справі. З 2014 року відповідач у спірній квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, власних речей в квартирі не має та нею не цікавиться. На переконання позивача, відповідно до статей 319,\~321\~379\~ЦК України наведені обставини є підставою для визнання відповідача такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. Ухвалою суду від 28.06.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. На питання суду щодо того, чи перебуває квартира [ADDRESS] в її чи іншої особи власності пояснила, що дійсно вселилась в цю квартиру на підставі ордеру та на даний час квартира ніким не приватизована. Також просила долучити до матеріалів справи оригінал довідки ОСББ «Космонавтів 53/1» від 20.06.2023 про склад сім`ї та оригінал акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 21.06.2023. Вказане клопотання протокольною ухвалою суду було задоволено. Відповідач [PERSON] \~в судове засідання не з`явився, повідомлялася про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомила. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів. Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористалася. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 07.05.1993 [PERSON] було видано обмінний ордер №\~610 в порядку обміну, виданий на підставі рішення комісії бюро обміну житлових приміщень виконкому Миколаївськоїміської Ради народних депутатів від 28.04.1993 № 17 на вселення у квартиру [ADDRESS] разом з такими членами сім`ї: позивача як наймач, її матір [PERSON] , її син [PERSON] (а.с. 11). Відповідач у справі є колишньою невісткою позивача (а.с.8, 9-10,11,12), і з наданих в суді пояснень позивача добровільно залишила місце своєї реєстрації у 2014 році ще до розірвання шлюбу із сином позивача. Відповідно до відомостей з реєстру територіальної громади м. Миколаєва Департаменту з надання адміністративних послуг про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 27.06.2023 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). Також у відповідності до довідки ОСББ «Космонавтів 53/1» від 20.06.2023 зокрема відповідач зареєстрована у вказаній квартирі (а.с. 26). Актом про\~непроживання особи\~за місцем\~реєстрації від 21.06.2023 підтверджується, що відповідач за адресою: [ADDRESS] , не проживає (а.с. 27). Згідно ч. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~частини першої\~статті 16\~ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначено, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права громадян на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій в здійсненні покладених на них завдань по управлінню житловим фондом, експлуатації і збереженню його. Підстави втрати права на користування житловим приміщенням, у разі користування житловим приміщенням у будинках державного і громадського фонду, регулюються статтями 71, 72 ЖК України. Згідно статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у встановлених випадках. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. При цьому [PERSON] , обґрунтовуючи підстави позову посилаються на норми ЦК України, які регулюють правовідносини щодо порушення прав на майно, що перебуває у власності особи, хоча судом встановлено, що кватира [ADDRESS] не перебувають у власності позивача чи іншої особи, а позивач має право користування цією квартирою. Так, суд, з`ясувавши при розгляді справи, що позивач посилається не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує в рішенні саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Відповідний висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 662/397/15-ц. Отже, визначення предмета та підстав спору є правом позивача, у той час як встановлення обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач [PERSON] , яка є колишньою невісткою позивача, у квартирі [ADDRESS] не проживає без поважних причин понад встановлені законом строки, участі в утримані житла не приймає, комунальні платежі не сплачує, що перешкоджає позивачу як наймачу квартири здійснювати права і нести обов`язки щодо вказаної квартири, передбачені статтею 68 ЖК України, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування спірною квартирою, підлягають задоволенню. На підставі статті 141 ЦПК України, відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1\~073,60 грн.

Outcome: approved