Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

У грудні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19 липня 2011 року відповідачем підписана заява без номера, за умовами якої відповідач мала намір отримати банківські послуги. При підписанні анкети-заяви остання підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг, що укладений між сторонами. Позивач зазначає, що за бажанням відповідача було відкрито кредитний рахунок, встановлено кредитний ліміт (у подальшому збільшився до 15 000 грн). Для користування кредитним картковим рахунком [PERSON] отримала кредитну картку. Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак відповідач не виконує зобов`язання за договором про надання банківських послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 19 жовтня 2021 року становить 18 841,95 грн, з яких: 15 457,94 грн - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 15 457,94 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3 384,01 грн - заборгованість за простроченими відсотками. У зв`язку з вищевикладеним, внаслідок порушення відповідачем зобов`язань за договором про надання банківських послуг від 19 липня 2011 року без номера, позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача вказану заборгованість. Відповідно до протколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 грудня 2021 року вказану справу передано для розгляду судді Ішуніній Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21 лютого 2022 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу 15-денний термін для надання відзиву. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Матеріали справи містять заяву представника позивача про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, про поважність причин неявки суду не повідомила. Таким чином, судом були вжиті всі визначені законом заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи. Крім того, у встановлений судом строк, не скористалася своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд виходить з наступного. Суд установив, що 19 липня 2011 року [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, тому підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Дана анкета-заява не містить розмір процентів за користування кредитом, а також розмір та випадки застосування штрафів і пені. Як вбачається з анкети-заяви, підписаної відповідачем, вона погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, зобов`язалася їх виконувати та регулярно ознайомлюватися з їхніми змінами на сайті ПриватБанку. Крім того, до зазначеної Анкети-заяви банк додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Згідно розрахунку наданого банком, заборгованість за вищевказаним кредитним договором станом на 19 жовтня 2021 року становить 18 841,95 грн і складається з: - заборгованості за тілом кредиту - 15 457,94 грн, в тому числі заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 15 457,94 грн; - заборгованість за простроченими відсотками - 3 384,01 грн. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути прострочену заборгованість за тілом кредиту, а також заборгованість за простроченими відсотками. У Анкеті-заяві позичальника, яка нею підписана, від 19 липня 2011 року процентна ставка не зазначена. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, що саме додані до позовної заяви тарифи обслуговування кредитних карток «Універсальна» 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна Gold», а також Умови та правила надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» розуміла [PERSON] , ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву. Як вбачається з анкети-заяви, підписаної відповідачем, вона погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, зобов`язалася їх виконувати та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Проте, у вказаній заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді нарахування відсотків. Отже надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Таким чином, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору. Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Ураховуючи викладене та на підставі наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «КБ «Приватбанк» в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за простроченими відсотками. Що стосується стягнення заборгованості за тілом кредиту, то суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з цим позовом, банк подав до суду анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, Витяг із Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна Gold», виписку по картковому рахунку за період з 31 серпня 2012 року по 01 жовтня 2021 року, витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, а також довідку про видачу відповідачу кредитної картки із зазначенням її номерів та строку дії. З матеріалів справи вбачається, що відповідач користувалася наданими кредитними коштами. При цьому частково виконувала свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів, що позивачем не заперечується. Так, з виписки по картковому рахунку [PERSON] за період з 31 серпня 2012 року по 01 жовтня 2021 року вбачається, що за зазначений період користування кредитним лімітом з відповідача стягувались відсотки, штрафи та пеня. Нараховані та сплачені відсотки, штрафи та пеня за договором про надання банківських послуг становлять 19 826,50 грн. Ураховуючи те, що позивачем безпідставно нараховувались відсотки за користування кредитом, у зв`язку з чим 19 826,50 грн - незаконно списані позивачем з рахунку відповідача відсотки, штрафи та пеня за договором, у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем. Враховуючи викладене, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за тілом кредиту також не підлягають задоволенню. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. З огляду на те, що позов не підлягає задоволенню, то судові витрати, відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України покладаються на позивача. На підставі статей 509, 525, 526, 530, 536, 633, 634, 1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, та

Outcome: dismissed