Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між сторонами укладено шлюб 30 травня 1992 року. На даний час позивачка та відповідач не ведуть спільного господарства і не підтримують жодних подружніх відносин, проживають порізно, оскільки мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Вказані вище обставини продовжуються протягом певного часу, а спроби примирення між сторонами в минулому не принесли жодних результатів, тому позивачка вважає, що збереження даної сім`ї та подальше спільне проживання є неможливим. Ухвалою судді від 06 червня 2023 року відкрито провадження у справі № 607/9901/23. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивачки, адвокат Яворський А. В. у судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Пояснював, що примирення між сторонами неможливе, [PERSON] неодноразово зверталася до відповідача з пропозицією розірвати шлюб в органах РАЦС, однак останній не погоджувався, що стало причиною звернення позивачки з позовом до суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. Згідно ч. 4 ст. 23 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивачки, ознайомившись із позовною заявою, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини справи. 30 травня 1992 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (після одруження прізвище дружини [PERSON] ) у відділі ЗАГСу міської адміністрації м. Тернопіль, актовий запис № 607, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 30 травня 1992 року. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. У судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки 1 073,60 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved