Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] ) звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Родовід Банк» (далі - ТОВ «Родовід Банк») про скасування арешту нерухомого майна, зареєстрованого на ім`я померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , а саме земельної ділянки площею 5.7464 га, кадастровий номер: 3223186000:03:008:0002, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Маловільшанської сільської ради Обухівського району Київської області, який значиться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 37353828, зареєстрований 16.10.2020 року Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 52653111 від 16.07.2020 року. Оскільки позивач не може реалізувати свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері, [PERSON] , тому за захистом своїх прав звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 01.03.2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 12.07.2023 Ухвалою Обухівського районного суду Київської області до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). 01.05.2023 року від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яке здійснює повноваження під час ліквації АТ «РОДОВІД БАНК» до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що позов подано до неналежного відповідача, оскільки Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не є правонаступником АТ «РОДОВІД БАНК», вважає, що позивачем не конкретизовано, яке його право порушено відповідачем. У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Інші сторони у судове засідання не з`явились. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з постанови про арешт майна боржника від 16.07.2020 року у ВП № 52653111, при примусовому виконанні виконавчого листа № 357/10957/13-ц, виданого 02.03.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення солідарно з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , виявлено земельну ділянку 3223186000:03:008:0002, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 5,7464 га, що розташована на території Маловільшанської сільської ради Обухівського району Київської області, яка зареєстрована за боржником [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] . З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 319879338 від 10.01.2023 року вбачається, що 16.07.2020 року Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на підставі постанови серія та номер 52653111 від 16.07.2020 року про арешт майна боржника зареєстровано обтяження № 37353828, а саме арешт нерухомого майна - земельної ділянки, кадастровий номер 3223186000:03:008:0002, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 5,7464 га, що розташована на території Маловільшанської сільської ради Обухівського району Київської області. Суб`єктом обтяження є [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 10.03.2021 року. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Клименко О.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на земельну ділянку, площею 5.7464 га, кадастровий номер: 3223186000:03:008:0002, що розташована на території Маловільшанської сільської Ради Обухівського району Київської області. Однак, листом від 7-02/14 від 11.01.2023 року приватний нотаріус Клименко О.П. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, від 10.01.2023 року щодо об`єкта мається обтяження. 22.02.2023 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Клименко О.М. позивачу видано довідку № 18/02-14 про те, що станом на 22.02.2023 року він єдиним спадкоємцем на земельну ділянку площею 5.7464 га, кадастровий номер: 3223186000:03:008:0002, що розташована на території Маловільшанської сільської Ради Обухівського району Київської області, яка належала померлій [INFO] [PERSON] 13.01.2023 року позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) із заявою, у якій просив зняти арешт з майна [PERSON] , [INFO] , а саме земельної ділянки кадастровий номер: 3223186000:03:008:0002, оскільки вона не є боржником у виконавчому провадженні, а арешт накладено на майно особи з аналогічним прізвищем, однак отримав відмову, оскільки він не є стороною виконавчого провадження № 52653111. З довідки № 37 від 02.05.2023 року, виданої [PERSON] старостою сіл Мілі Вільшанка та Степок [PERSON] вбачається, що його мати [PERSON] до дня смерті [INFO] дійсно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] , разом з нею на день її смерті [INFO] проживав та був зареєстрований [PERSON] , 1943 року народження. Зважаючи на викладене, позивач позбавлений можливості оформити спадкове майно. Згідно ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1 Першого Протоколу, зокрема, вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Європейський Суд з прав людини у ряді випадків вбачав порушення ст. 1 Протоколу навіть тоді, коли не було юридичного позбавлення права власності на майно, але через ті або інші обставини людина була позбавлена практичної можливості користуватися своєю власністю. В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вказано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Згідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. На підставі ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається. У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження державним виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Положеннями ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Вимоги позивача, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, арешт накладений на майно, яке належало [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , яка не є стороною виконавчого провадження № 52653111, а є особою з аналогічним прізвищем, порушує можливості реалізації позивачем своїх спадкових прав, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved