Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2021 року звернулась до Московського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з\~ [PERSON] \~на користь[PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 14.01.1997 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який у подальшому 06.12.2016 року рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова було розірвано. У шлюбі в подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти проживають з матір`ю за фактичною адресою мешкання: [ADDRESS] . Батько дитини допомоги не надає неповнолітній дитині. Діти знаходяться на повному утриманні позивача та вихованні, а тому є необхідність у стягненні аліментів з відповідача на неповнолітнього [PERSON] . Інших дітей та осіб на утриманні у відповідача немає, він молодий та працездатний. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 28.08.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Чуванову А.М. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 20.04.2023 року прийнято до розгляду зазначену позовну заяву та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача\~адвокат Левков\~В.М.\~всудовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що позов було подано до суду в серпні 2021 року, дитина мешкала з матір`ю. Натепер обставини змінились, позивач стала інвалідом 2 групи. Фактично дитина проживає з матір`ю до теперішнього часу та знаходиться на її утриманні. Хоч син і мешкав з лютого 2022 року у баби, але мати продовжувала його утримувати, направляла туди гроші та продукти. Надані відповідачем акти та довідка про проживання без реєстрації не є належними доказами. Так, за одним із актів незрозуміло коли він був складений, з акту від 06.06.2023 року вбачається, що дитина перебуває на вихованні у баби з дідом. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Зазначив, що фактично з 26.02.2022 року син знаходився з ним, виїхав до діда з бабою, та був на утриманні батька до липня 2022 року. Після цього відповідач надсилав йому гроші, посилки. Позивач вислала сину новий спортивний костюм, але за надсилання грошей він не чув. Заслухавши представника позивача, відповідача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.01.1997 року, який рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 06.12.2016 року було розірвано (а.с.3). Від шлюбу\~сторони мають\~неповнолітню дитину\~ сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Згідно матеріалів справи, неповнолітній син фактично проживає та зареєстрований разом з матір`ю, перебуває на її утриманні (а.с.5-6 паспорти та довідка про реєстрацію місця проживання). Як вказує позивач, батько дитини на її утримання матеріальну допомогу не надає. Таким чином, відповідачем порушені права неповнолітнього сина на його утримання до досягнення повноліття. Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд виходить з положень\~ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до\~ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Визначаючи розмір аліментів,\~згідно з вимогами ст. 182\~СК України суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів,\~а також те,\~що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,\~ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Суд роз`яснює,\~що згідно зі ст.\~185 СК України\~той з батьків,\~з кого присуджено стягнення аліментів на дитину,\~а також той з батьків,\~до кого вимога про стягнення аліментів не була подана,\~зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину,\~що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини,\~її хворобою,\~каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово,\~періодично або постійно. Згідно зі\~ ст.\~191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд роз`яснює,\~що згідно зі ст.\~192 СК України\~розмір аліментів,\~визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками,\~може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану,\~погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ході судового розгляду даного позову не встановлено наявності у відповідача інших утриманців або наявності інших обставин, що перешкоджають стягненню з останнього аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Виходячи з\~обов`язку\~батьків утримувати\~неповнолітніх дітей,\~враховуючи,\~що обов`язок\~ [PERSON] по утриманню неповнолітньої дитини є абсолютним, а також те, що відповідач працевлаштований, відповідно має дохід та можливість сплачувати аліменти, з метою дотримання вимог закону та рівності прав батьків, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини доходів щомісяця буде достатнім та не буде порушувати майнові права сина. Тому, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб позивача, можливостей відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки усіх доходів, щомісячно, до досягнення ним повноліття. Відповідачем [PERSON] , відповідно до вимог ч.1\~ст.81 ЦПК України, якою встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надано доказів утримання неповнолітньої дитини. Посилання відповідача на те, що син з 26.02.2022 року перебував на його утриманні до повноліття, проживав разом з дідом та бабою, а він допомагав матеріально утримувати сина, не підтверджені належними доказами, З наданих до суду актів та довідки не вбачаються обставини перебування неповнолітнього на утриманні батька з 26.02.2022 року. З огляду на наведене, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини є правомірними. Покази свідка [PERSON] про те, що він з лютого 2022 року проживав в селі разом з дідом та бабою, а батьки допомагали матеріально, жодним чином не спростовують висновків суду про обґрунтованість позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача. Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908 гривень на корить державного бюджету, оскільки позивачка була звільнена від його сплати при подачі позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved