Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-20 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований із відповідачем, зареєстрований 05 листопада 2004 року, Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 302. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 2004 року. У шлюбі у них народилось четверо дітей син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Однак, сімейне життя у них не склалось, почали виникати сварки, втратились взаємоповага та взаєморозуміння. Зазначила, що чоловік систематично вчиняє домашнє насильство по відношенню до неї та їхніх спільних неповнолітхніх дітей, яке проявляється у погрозах розправою, вираженням нецензурною лайкою, словесних образах, приниженні, залякуванні, що призвело до того, що вони не підтримують подружніх відносин. Вказує, що примирення неможливе, оскільки сім`я розпалася остаточно і поновлена бути не може, шлюб існує формально, тому просить його розірвати. Позивач та представник позивача в судовому засіданні надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, позов підтримала в повному обсязі та просить такий задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що позов визнає, всі обставини викладені у ньому відповідають дійсності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Судом встановлено, що сторони 05 листопада 2004 року, Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 302, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , від даного шллюбу мають чотирьох малолітніх дітей, один з яких не досяг однорічного віку. Внаслідок непорозумінь та конфліктів, які виникали в сім`ї, тривалий час не проживають як сім`я, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, що свідчить про формальне існування шлюбу. Із копій протоколів про адміністративне правопорушення серій ВАВ №134471, №136520, №949033, вбачається, що такі були неодноразово складені відносно [PERSON] за вчинення адміністративних правопорушень щодо позивачки за ч.1 ст.173-2 КУпАП та ч.2 ст.173-2 КУпАП, ч. 1 ст. 184 КУпАП. З копії терміново заборонних приписів стосовно кривдника [PERSON] від 13.11.2022 року, 03.03.2023 року та 22.04.2023 року вбачається, що останній вчиняв психологічне та фізичне насильство відносно [PERSON] . З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 09.03.2023 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №12023141390000234 за заявою [PERSON] з приводу вчинення [PERSON] систематичного вчинення домашнього насильства відносно неї. 14.07.2023 у вказаному кримінальному провадженні затверджено обвинувальний акт про обвинувачення [PERSON] за ст.126-1 КК України Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу, який існує формально, суперечитиме інтересам сторін, а тому його слід розірвати. При цьому, суд враховує дані про неодноразове допущення відповідачем протиправної поведінки щодо позивачки, з приводу чого розглядається кримінальне провадження, а тому вважає можливим розірвати шлюб між сторонами до досягнення дитиною однорічного віку у відповідності до положень ст.110 Сімейного кодексу України. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1073 гривень 60 копійок згідно з квитанції № ПН 2759529 від 19 квітня 2023 року. З огляду на викладене та враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 536 гривень 80 копійок. Відповідно до ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти іншу частину сплачених позивачем при подачі позову до суду документально підтверджених судових витрат, а саме 536 гривень 80 копійок судового збору. На підставі ст.ст. 24, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved