Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та прохає стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1217792 від 08 березня 2021 року в розмірі 22 022 грн 00 коп, а також понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 08 березня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1217792. Вказаний договір був підписаний електронним підписом [PERSON] , відтвореним шляхом використанняі позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та був направлений на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов зазначеного договору відповідачу були надані грошові кошти у позику на визначений договором строк. За умовами договору позики, відповідач брала на себе зобов`язання повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування коштами. Однак свої зобов`язання за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1217792 від 08 березня 2021 року [PERSON] не виконала, у зв`язку з чим за нею утворилася заборгованість за вказаним договором на загальну суму 22 022 грн 00 коп. 14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі й право вимоги за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1217792 від 08 березня 2021 року, який був укладений між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] на загальну суму 22 022 грн 00 коп, з яких 6 500 грн 00 коп - заборгованість за основною сумою боргу, 15 522 грн 00 коп - заборгованість по процентам за користування кредитними коштами. У добровільному порядку заборгованість за кредитним договором [PERSON] погашена не була, у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» змушене звернутися з позовом до суду. Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явилося. Представник позивача за довіреністю Пінчук Д.С. (а.с. 155) надав заяву з проханням розглядати справу без його участі. У вказаній заяві представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримує (а.с. 148). Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Гринь К.О. в судове засідання також не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку (а.с. 180). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в судове засідання не з`явилося, про дату, час і місце судового розгляду справи було повідомлене у встановленому законом порядку (а.с. 179). Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2022 року провадження у справі було відкрите за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 32). Відповідно до ухвали суду від 12 січня 2023 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору було залучено ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с. 115-116). Представником відповідача [PERSON] - адвокатом Гринь К.О. наданий відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача прохає відмовити у задоволенні позовних вимог «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідачем не надано доказів укладення 08 березня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1217792, оскільки не надано доказів підписання вказаного договору електронним підписом [PERSON] . Позивач зазначає, що підписанням договору від 08 березня 2021 року, позичальник підтвердив, що ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, а також на час підписання договору ознайомився з його змістом та Правилами надання грошових коштів, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті. Проте надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору і щодо будь - яких інших встановлених ними нових умов та правил, і можливості використання позикодавцем додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, і щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо вказані умови прямо не передбачені, в анкеті-заяві. Таким чином, [PERSON] з договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1217792 від 08 березня 2021 року та Правилами надання грошових коштів у позику ознайомлена не була. Також ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» при укладенні 08 березня 2021 року договору позики не дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження із споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими. Крім того у п. 2 договору позики від 08 березня 2021 року зазначено, що позичальник отримує 6 500 грн 00 коп під базову процентну ставку 1,99%. Строк дії договору - 30 днів. Дата повернення коштів - 07 квітня 2021 року, тобто з вказаного договору не зрозуміло: процентна ставка 1,99% є річною чи поденною. У договорі не вказана остаточна сума, яка підлягає поверненню по закінченню строку дії договору, що також є порушенням ст. 9 Закону України «Про захист прав сподивачів».. Позивачем до позовної заяви не додано первинні документи (а саме докази того, що грошові кошти були перераховані відповідачу) на підтвердження виконаних операцій, тому не можна вважати, що наявність заборгованості підтверджена належними та допустимими доказами. Оскільки позивач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження видачі [PERSON] позики, розміру наданого кредиту, руху коштів по рахунку, то є недоведеним розмір нарахованих відповідачу як суми боргу, так і процентів. Також позивач не надав детального розрахунку заборгованості по тілу кредиту та процентами, яка утворилася станом на 14 червня 2021 року. Наданий ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунок заборгованості за договором позики від 08 березня 2021 року не може підтверджувати існування боргу [PERSON] , оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та, відповідно, не може підтверджувати існування тих чи інших фінансових операцій. Крім того позивач не надав до суду документи, які б підтверджували факт переходу до нього прав, у тому числі права вимоги за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1217792 від 08 березня 2021 року, а також доказів щодо повідомлення [PERSON] про перехід права вимоги від ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 40-49). У додаткових поясненнях у справі, наданих представником відповідача, остання зазначила, що із наданих ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунком заборгованості за договором позики від 08 березня 2021 року, нараховувалася у період з 08 березня 2021 року до 16 серпня 2021 року, тобто у період з 08 квітня 2021 року до 16 серпня 2021 року заборгованість по процентам нарахована поза межами строку дії договору позики. Оскільки за правомірне користування кредитними коштами (в межах строку дії кредитного договору) стягуються процента на підставі ст. 1048 ЦК України, а за неправомірне користування кредитними коштами (поза межами строку дії кредитного договору) - на підстав положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, то позивач не мав права нараховувати проценти на запозичені кошти поза межами строку дії кредитного договору. Нарахування процентів могло здійснюватися у період з 08 березня 2021 року до 08 квітня 2021 року (38 грн 35 коп х30 днів = 1 150 грн 50 коп), а не 15 522 грн 00 коп (а.с. 140-142). Позивачем надана відповідь на відзив, у якій ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначило, що доводи відзив представника відповідача є необґрунтованим, оскільки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних (позичкових) коштів за укладеним з ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договору, щодо якого виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором (позикодавцем). Відповідач своїм електронним підписом підписала договір позики № 1217792 від 08 березня 2021 року, чим засвідчила, що погоджується, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором є аналогом його власноручного підпису, а також усвідомлює правові наслідки укладеного договору, а також ознайомлена та погоджується із Правилами надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики). Доводи представника відповідача про ненадання повної інформації щодо умов та настання ризиків при укладенні договору ґрунтуються виключно його думкою і спростовуються самим змістом договору. Таким чином позивачем доведено факт укладання між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] договору позики № 1217792 від 08 березня 2021 року в електронній формі. Умовами укладеного договору позики від 08 березня 2021 року чітко визначено, що сума позики становить 6 500 грн 00 коп та вона надається на строк 30 днів. Базова процентна ставка є фіксованою та становить 1,99 %, процентна ставка за понаднормове користування позикою на день становить 2,70 %, орієнтована реальна процентна ставка - 215,35 %. Проценти сплачуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення коштів (п.п. 2, 3 договору позики). Право вимоги за договором позики № 1217792 від 08 березня 2021 року до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло від ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року. За умовами вказаного договору саме ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» мало повідомити боржників про відступлення права вимоги. Крім того [PERSON] могла погасити заборгованість за договором позики від 08 березня 2021 року, сплитивши кошти ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» За таких обставини позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відповідач [PERSON] намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань за договором позики № 1217792 від 08 березня 2021 року (а.с. 78-90). Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з у рахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Таким чином будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 202-0 року у справі № 561/77/19.. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається із договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку) № 1217792 від 08 березня 2021 року, вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладеннями електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі (п. 5 договору). Вищевказаний договір був підписаний [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який був надісланий їй ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на номер мобільного телефону - [NUMBER] , зазначений [PERSON] при реєстрації на сайті кредитодавців, на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договору міститься код-ідентифікатор відповідача, що і є її безпосереднім підписом. Суд звертає увагу на те, що зазначений у вищевказаному договорі номер мобільного телефону - [NUMBER] , за допомогою якого здійснювалася ідентифікація [PERSON] шляхом направлення на зазначений номер одноразових ідентифікатора у вигляді смс-кода, [PERSON] та їх представник зазначали як контактний у заявах, поданих ними до суду (а.с. 40, 91). Крім того договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку) № 1217792 від 08 березня 2021 року [PERSON] оспорений не був. За таких обставин суд приходить висновку, що між [PERSON] за ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 08 березня 2021 року був укладений договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку) № 1217792. Що стосується посилання [PERSON] на те, що при укладенні договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку) № 1217792 від 08 березня 2021 року були порушені вимоги ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення її про умови кредитування та узгодження із споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими, то відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». В той же час, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» цей Закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця. Крім того у самому договорі від 08 березня 2021 року [PERSON] зазначила, що вона ознайомилася на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також зазначила, що до момента підписання договору вивчила вказаний договір. Зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення вказаного договору їй зрозумілі (а.с. 5). Договір укладений в результаті зваженого рішення сторін, на взаємовигідних умовах, на принципах ст.ст. 6, 627 ЦК України, згідно яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог розумності та справедливості (п.с. 4.1, 4.2., 6 договору). Також у договорі зазначено, що орієнтовна річна процентна ставка становить 215, 35%, а орієнтовна загальна вартість позики - 7 650 грн 50 коп (а.с 5). За умовами договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1217792 від 08 березня 2021 року, який був укладений між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , останній була надана позика в розмірі 6 500 грн 00 коп. Договором визначено, що процентна ставка (базова) становить 1,99 % за день, знижена процентна ставка становить 0,59% за день, у разі понадстрокового користування позикою процентна ставка складає 2,70 % за день. Позика була надана на строк 30 днів - до 07 квітня 2021 року. Договором передбачено, що проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення коштів, на залишок позики (а.с. 5). Пунктом 1 вищевказаного договору визначено, що за вказаним договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплати позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Свої зобов`язання за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1217792 від 08 березня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало, перехувавши 08 березня 2021 року кошти в сумі 6 500 грн 00 коп на рахунок [PERSON] (а.с. 162). Доказів протилежного відповідачем [PERSON] надано не було. Положеннями ч. 1 ст. 512 та ст. 514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника. 14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі й право вимоги за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1217792 від 08 березня 2021 року, який був укладений між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Право вимоги до [PERSON] перейшло на суму 22 022 грн 00 коп, з яких 6 500 грн 00 коп - заборгованість за основною сумою боргу, 15 522 грн 00 коп - заборгованість по процентам за користування кредитними коштами (а.с. 11-16, 85-86). Відповідно до положень ст. 1083 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов 'язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Слід зазначити, що повідомлення про зміну кредитора у зобов`язання жодним чином не змінює умов раніше укладених договорів позики (кредитних договорів), а носять лише інформативний характер. Крім того, законодавством України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Положенням ч. 2 ст. 516 ЦК України встановлено, що у разі, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, виконання ним свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. [PERSON] не здійснювала погашення заборгованості за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1217792 від 08 березня 2021 року ні ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ні ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 17). Відповідачем [PERSON] не надано доказів сплати нею коштів в рахунок погашення заборгованості за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1217792 від 08 березня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». [PERSON] взяті на себе зобов`язання за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1217792 від 08 березня 2021 року не виконувала, у зв`язку з чим станом на 30 вересня 2022 року за нею існує заборгованість за основою сумою позики (тілом позики) у розмірі 6 500 грн 00 коп (а.с. 17). За таких обставин з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути заборгованість за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1217792 від 08 березня 2021 року у розмірі 6 500 грн 00 коп. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] процентів за вищевказаним договором в розмірі 15 522 грн 00 коп, то згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання позики наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від позикодавця грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати позичальнику борг протягом певного часу (строку надання позики, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми позики), а позикодавець, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Саме за вказане благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує позикодавцю плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до ст. 1048 ЦК України. Уклавши договір позики, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися позикою», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування позикою») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму позики одразу. Разом з цим зі спливом строку надання позики позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення позики разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку надання позики. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування позикою» поза межами строку, на який надається така позика, тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг, виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі договору, а тому такі очікування не можуть вважатись легітимними. Невиконання зобов`язання з повернення позики не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України поза межами строку надання позики порушує баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. У частині 3 ст. 6 ЦК України зазначено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Тобто частина третя ст. 6 ЦК України не допускає встановлення договором умов, які не відповідають закону. Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Вказана норма закону також не допускає свободу договору в частині порушення, зокрема, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Тому сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитися про те, що їх відносини будуть врегульовані певною нормою закону за їх вибором, а не нормою закону, яка регулює їх відносини, виходячи з правової природи останніх. Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення поизики позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі ст. 625 ЦК України. З наданого позивачем та третьою особою розрахунку заборгованості за за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1217792 від 08 березня 2021 року вбачається, проценти за користування позикою нараховувалися [PERSON] не лише в межах строку надання позики (з 08 березня 2021 року до 07 квітня 2021 року), а й після спливу такого строку. При цьому проценти поза межами дії договору позики нараховувалися, виходячи з процентної ставки 1,99 % на день від суми позики 6 500 грн 00 коп (в розмірі 129 грн 35 коп щодня) (а.с. 132-135, 159-161), свідчать про помилкове розуміння позивачем правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку надання позики, є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень ст. 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора, яку вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника. Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як ст. 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц). Суд, дослідивши договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1217792 від 08 березня 2021 року встановив, що умови вказаного договору не передбачають нарахування процентів як міри відповідальності за період після закінчення строку надання позики. Пунктом 8 вказаного договору передбачено, що позичальник несе повну відповідальність перед позикодавцем за поверення позики, сплату процентів та належне виконання зобов`язань за цим договором усім своїм майном. Сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань, передбачену положеннями цього договору, Правил та чинного законодавства. З наданих ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунків за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1217792 від 08 березня 2021 року вбачається, що проценти за період поза межами строку надання позики відповідачу [PERSON] нараховувалися саме як проценти за «користування позикою», а не як міра відповідальності на підставі ст. 625 ЦК України. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у позовній заяві зазначило, що позивач прохає стягнути з відповідача заборгованість саме по процентам, що підтверджується також наданими розрахунками заборгованості за договором позики від 08 березня 2021 року. Вищевказане унеможливлює тлумачення нарахованих [PERSON] процентів за «користування позикою» поза межами строку кредитування як міри відповідальності на підставі ст. 625 ЦК України. За таких обставин з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути заборгованість по процентам за період з 08 березня 2021 року до 07 квітня 2021 року, виходячи з процентної ставки, обумовленої договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1217792 від 08 березня 2021 року. При укладенні вищевказаного договору сторони погодили, що базова процентна ставка становить 1,99%, знижена процентна ставка в розмірі 0,59 % за день, процентна ставка за понаднормове користування користування позикою - 2,70 % за день. Визначено, що проценти нараховуються щоденно, включаючи дату отримання та повернення грошових коштів, тобто за 30 днів Проте у вказаному договорі сторонами не оговорені умови застосування процентної ставки 1, 99 %, зниженої процентної ставки в розмірі 9,59 % та процентної ставки за понаднормове користування користування позикою в розмірі 2,70 %. Вказані умови передбачені Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів (на умовах повернення позову в кінці строку). У договорі позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1217792 від 08 березня 2021 року [PERSON] зазначила, що вона ознайомлена і погоджується з Правилами надання грошових коштів у позику, які розміщені на сайті позикодавця (а.с. 5). Як вже зазначалося вище, договір позики від 08 березня 2021 року, який містить особисті дані відповідача, номер її мобільного телефону, підписаний електронним підписом [PERSON] одноразовим ідентифікатором. В той же час Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів (на умовах повернення позову в кінці строку), які долучені до позовної заяви, ані фізичним, ні цифровим підписом [PERSON] підписані не були (а.с. 6-12). За таких обставин умови договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1217792 від 08 березня 2021 року, які передбачені такою складовою договору як Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів (на умовах повернення позову в кінці строку), не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивачем суду не надано доказів, що саме вказані складові договору 08 березня 2021 року [PERSON] підписала електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора з використанням номеру мобільного телефону, мобільного додатку тощо. У даному випадку мова йде про те, що на вказаній складовій договору позики, крім самого договору, відсутні ознаки накладення цифрового чи фізичного підпису відповідача чи будь-яких інших ознак підпису, які б фіксували дату ознайомлення і погодження [PERSON] із запропонованими у вказаних документах умовами надання позики, зокрема щодо порядку нарахування процентів за користування позикою після 07 квітня 2021 року, а також умови застовування процентної ставки 1,99 %, зниженої процентної ставки та процентної ставки за понаднормове користування користування позикою. З огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення договору позики проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику умови договору позики решта складових кредитної угоди не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з позичальником договору пощики, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У договорі позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1217792 від 08 березня 2021 року зазначено, що орієнтовна загальна вартість позики, яка надана [PERSON] на строк з 08 березня 2021 року до 07 квітня 2021 року становить 7 650 грн 50 коп (6 500 грн 00 коп - основний борг + 1 150 грн 50 коп - проценти). Сума процентів 1 150 грн 00 коп розрахована, виходячи із зниженої процентної ставки 0,59 % за один день (6 500 грн 00 коп х 0,59 : 100 х 30). З наданого позивачем та третьою особою розрахунку заборгованості за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1217792 від 08 березня 2021 року позики вбачається, що [PERSON] за період з 08 березня 2021 року до 07 квітня 2021 року щоденне нарахування процентів здійснювалося в розмірі 38 грн 35 коп (а.с. 132-135, 149-150), тобто виходячи з процентної ставки 0,59 % ( 6 500 грн 00 коп х 0,59 :100) та загальний розмір заборгованості по процентам за вказаний період склав 1 150 грн 50 коп. За таких, суд приходить висновку, що з [PERSON] на користь позивача за період дії договору позики з 08 березня 2021 року до 07 квітня 2021 року слід стягнути проценти на загальну суму 1 150 грн 50 коп (38 грн 35 коп х 30). За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1217792 від 08 березня 2021 року на загальну суму 7 650 грн 50 коп, яка включає в себе: заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 6 500 грн 00 коп та заборгованість по процентам за період з 08 березня 2021 року до 07 квітня 2021 року в розмірі 1 150 грн 50 коп, всього 7 650 грн 50 коп. Позивачем при зверенні до суду був сплачений судовий збір в розмірі 2 481 грн 00 коп (а.с. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, виходячи з того, що позов ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволений на 35 % з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 868 грн 35 коп (2 481 грн 00 коп х 35 %). Представником відповідача [PERSON] подана заява про стягнення понесених судових витрат в розмірі 8 000 грн. 00 коп. за підготовку та ведення справи у суді (а.с. 90-94). Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто, розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного закону). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі N 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Встановлено, що 11 грудня 2022 року між [PERSON] та Адвокатською компанією «Гринь та Партнери» був укладений договір про надання правничої (правової) допомоги у цивільній справі № 577/4098/22 (а.с. 96-97) За умовами цього договору сторони визначили гонорар адвоката у фіксованій сумі 8000 грн 00 коп. Інтереси відповідача [PERSON] від Адвокатської компанії «Гринь та Партнери» представляла адвокат Гринь К.О. (а.с. 37-38, 103). Згідно звіту про виконані роботи до договору про надання правничої (правової) допомоги від 11 грудня 2022 року Адвокатська компанія «Гринь та Партнери» надала [PERSON] наступні послуги: консультація клієнта, узгодження правових позиції з клієнтом, вивчення матеріалів справи, вивчення та правовий аналіз наданих клієнтом документів, пошук та аналіз актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах, виготовлення копій документів, підготовка для складання відзиву, пояснень, клопотань та заперечень, подача документів до суду, супровід справи у суді першої інстанції, всього на суму 8 000 грн 00 коп (а.с. 99-100). Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбасено, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Тобто, факт оплати таких послуг не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у разі якщо стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, подано необхідні докази, які підтверджують надання відповідних послуг щодо розгляду конкретної судової справи. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19. Проте, на думку суду, заявлений представником відповідача розмір витрат за надану правничу допомогу в сумі 8 000 грн 00 коп є неспівмірним із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, а зазначена сума гонорару не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Верховний Суд у постанові від 24 жовтня 2019 року у справі № 905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, від 01 лютого .2023 у справі № 160/19098/21 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial