Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

Позивач АТ «Сенс Банк», через свого представника - адвоката Мужик Н.Т., звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17 липня 2019 року [PERSON] , уклав з АТ «Альфа Банк», угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631206026. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов Договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22.01.2023 року заборгованість за Кредитним договором становить 88 073,02 гривень. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про заміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. З метою досудового, добровільного врегулювання спору 4/25/2023 на адресу позичальника направлено Досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Дану вимогу залишено відповідачем без реагування. Вказує, що відповідач свідомо не скористався своїм правом на дотримання строку для погашення заборгованості за Кредитним договором. А тому, просить суд задовольнити позов та стягнути з [PERSON] на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором 631206326 у розмірі 88 073,02 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.06.2023 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явився. Між тим, 27.07.2023 на електронну адресу суду надійшла заява представника позивача Рудницького Ю.І. про розгляд справи без участі представника позивача, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що станом на 27.07.2023 року заборгованість за кредитним договором №631206026 погашена шляхом надання йому нового кредиту та укладенням кредитного договору №500777944 від 30.06.2023 р.. Додав, що не заперечує проти стягнення з нього судового збору. Суд, заслухавши думку відповідача та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 17.07.2019 між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк», яке 30.11.2022р. змінило назву на АТ «СЕНС БАНК» на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 12.08.2022р., була укладена угода про надання кредиту № 631206026. За умовами Кредитної угоди Банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 44 000грн., а останній зобов`язався їх повернути протягом встановленого строку. Відповідно до Довідки №30119-17.5 від 27.07.2023р., яка видана [PERSON] вбачається, що станом на 27.07.2023р. заборгованість за кредитним договором №631206026, укладеним з АТ «Сенс банк» від 17.07.2019р., повністю погашена шляхом надання нового кредиту та укладенням кредитного договору №500777944 від 30.06.2023р. на суму 104 972,93 грн. Також, в довідці вказано, що станом на 27.07.2023р. простроченої заборгованості за кредитними договорами №500777944 від 30.06.2023р. та №500778428 від 05.07.2023р. немає. Черговий платіж має бути сплачений відповідно до умов кредитних договорів №500777944 від 30.06.2023р. та №500778428 від 05.07.2023р. З аналізу позовних вимог АТ «Сенс Банк» та наданих письмових доказів судом встановлено, що між сторонами спору виникли кредитні правовідносини, відповідно їх правове регулювання відбувається нормами Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підставі частини першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином, як вбачається з Довідки «Сенс Банку» №30119-17.5 від 27.07.2023р., заборгованість [PERSON] станом на 27.07.2023р. за кредитним договором №631206026, укладеним з АТ «Сенс банк» від 17.07.2019р., повністю погашена Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не має перед банком грошових зобов`язань за кредитним договором №631206026. В спростування зазначеного позивачем не надано суду будь-яких належних доказів. Відповідно до частини 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обстави суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. При зверненні до суду з позовом АТ «Сенс Банк» було сплачено судовий збір в сумі 2684.00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №1757441225 від 22.05.2023 року, , а тому до стягнення з [PERSON] на користь АТ «Сенс Банк» підлягає сума понесених позивачем судових витрат в сумі 2684.00 грн., враховуючи, що позивач просив стягнути судовий збір з відповідача, а відповідач не заперечував проти стягнення з нього судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed