Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

У жовтні 2020 року до Центрального районного суду м. Миколаєва відповідно до ухвали Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 червня 2020 року, надійшла позовна заява [PERSON] , АТ КБ «Приватбанк», Миколаївської міської ради, у якому вона просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на грошові вклади з відповідними відсотками, оформлених на ім`я [PERSON] у АТ КБ «Приватбанк» відповідно до говору банківського вкладу №SAMDNWFD0071048579001 від 22 лютого 2016 року та договору банківського вкладу №SAMDNWFD0071724819301 від 05 жовтня 2017 року. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ці вклади з огляду на те, що нею пропущено строки прийняття спадщини, передбачені статтею 1270 ЦК України. Ухвалами Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 жовтня 2020 року відкрито загальне позовне провадження та витребувано у відповідача АТ КБ «Приватбанк» копії укладених [PERSON] договорів банківських вкладів. У період з жовтня 2020 року до 17 лютого 2021 року справа перебувала у провадженні іншого складу суду. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. У травні 2021 року до суду надійшли пояснення відповідача АТ КБ «Приватбанк», у яких відповідач просить відмовити у задоволенні позову оскільки кошти, які перебували на банківських вкладах [PERSON] , яка померла [INFO] , відсутні. Ці кошти були перераховані в рахунок виконання виконавчого листа № 2-235/2000 року, який перебував на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 січня 2022 року, постановленої без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явилися з невідомих суду причин. Від представника позивача адвоката Молоткова В.М. надійшла заява, у якій він просить справу розглядати без його участі та участі позивача. За такого, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у справі. Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. Мати позивачки [PERSON] померла [INFO] . Зазначене підтверджується свідоцтвами про народження позивачки, свідоцтвом про укладання шлюбу та про смерть серії № [NUMBER] . Позивач [PERSON] 25 травня 2020 року подала заяву приватному нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу Нестеренко Н.В. про прийняття спадщини після смерті її матері. Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Нестеренко Н.В. від 28 травня 2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] у зв`язку із пропуском строку на прийняття спадщини (із заявою слід було звернутися до 28 лютого 2020 року). Нотаріусом роз`яснено приписи частини третьої статті 1272 ЦК України. З матеріалів спадкової справи № 9/200 слідує, що [PERSON] за життя [INFO] склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, а також належну їй на праві власності квартиру у [ADDRESS] її доньці [PERSON] . В матеріалах справи № 488/1689/20 наявне виконавче провадження з виконання виконавчого листа Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя № 2-235/2000 року, виданого 07 вересня 2017 року (ВП № 62935917), який перебуває на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. В матеріалах цього виконавчого провадження наявна заява [PERSON] (стягувача за виконавчим листом № 2-235/2000 року) від 02 вересня 2020 року, адресоване приватному виконавцю Проценку Д.Ю. про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-235/2000 року. В цій же заяві зазначено, що боржник [PERSON] має банківські вклади у АТ КБ «Приватбанк». Постановами від 02 вересня 2020 року приватного виконавця Проценко Д.Ю. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-235/2000 року, вирішено питання про стягнення з боржника основної винагороди, накладено арешт на кошти боржника. Також виконавцем було вчинено і інші дії з примусового виконання вказаного виконавчого листа. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] за життя неодноразово відкривала банківські вклади у АТ КБ «Приватбанк» із різними термінами (1, 3, 6 місяців). В матеріалах справи наявні копії таких договорів: №SAMDNWFD0071048579001 вклад «Стандартний» строковий на 3 місяці від 22 лютого 2016 року; №SAMDNWFD0071724819301 вклад «Стандартний» строковий на 6 місяців від 05 жовтня 2017 року. З наданих представником відповідача виписок та платіжних доручень вбачається, що кошти, які були розміщені на рахунках [PERSON] були перераховані на вимогу приватного виконавця Проценко Д.Ю. у зв`язку із здійсненням примусового виконання виконавчого листа Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя № 2-235/2000 року, виданого 07 вересня 2017 року (ВП №62935917) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 200 000 грн 00 коп. Як зазначає представник відповідача, залишки по рахунками [PERSON] становлять 0,00 грн. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд зазначає таке. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено приписами статті 1217 ЦК України. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За змістом частин першої та другої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, як визначено частиною першою статті 1269 ЦК України. Частина третя статті 1272 ЦК України встановлює, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Статтею 1 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частина перша статті 34 Закону України «Про нотаріат» визначає, що нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: 1) посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); 2) вживають заходів щодо охорони спадкового майна; 3) видають свідоцтва про право на спадщину; 4) видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя) на підставі спільної заяви або в разі смерті одного з подружжя; 5) видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів); 6) видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися; 7) провадять опис майна фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою або місце перебування якої невідоме; 8) видають дублікати нотаріальних документів, що зберігаються у справах нотаріуса; 9) накладають та знімають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості, що підлягають державній реєстрації; 9-1) накладають заборону щодо відчуження грошових сум, що будуть зараховані заявником вимоги, визначеним відповідно до частини четвертої статті 65-2 Закону України "Про акціонерні товариства", на рахунок умовного зберігання (ескроу), відкритий відповідно до зазначеного закону; 10) засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; 11) засвідчують справжність підпису на документах; 12) засвідчують вірність перекладу документів з однієї мови на іншу; 13) посвідчують факт, що фізична чи юридична особа є виконавцем заповіту; 14) посвідчують факт, що фізична особа є живою; 15) посвідчують факт перебування фізичної особи в певному місці; 16) посвідчують час пред`явлення документів; 17) передають заяви фізичних та юридичних осіб іншим фізичним та юридичним особам; 18) приймають у депозит грошові суми та цінні папери; 19) вчиняють виконавчі написи; 20) вчиняють протести векселів; 21) вчиняють морські протести; 22) приймають на зберігання документи. Із зазначеного слідує, що чинним законодавством видача свідоцтв про право на спадщину віднесена до повноважень нотаріусів. З матеріалів справи слідує, що мати позивачки [PERSON] померла [INFO] . Отже, строк для подачі заяви про прийняття спадщини закінчується 28 лютого 2020 року. Позивачка подала заяву про прийняття спадщини лише 25 травня 2020 року, тобто з пропуском строку подачі такої заяви. З огляду на це нотаріус відмов їй у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз`яснив право звернення до суду із позовною заявою про поновлення пропущеного строку. Доказів того, що позивач зверталася із таким позовом до суду та судом прийнято відповідне рішення за результатами розгляду її позовних вимог, суду не надано. Натомість вона звернулася із позовом про визнання права власності на банківські вклади, які належали її матері за життя. Із наведеного слідує, що позивач не скористався визначеним законодавством порядком отримання спадщини, не звернувся до суду із позовом про поновлення строку подачі заяви про прийняття спадщини, як про те вказано у частині третій статті 1272 ЦК України. Також слід зауважити, що позовна заява у справі № 488/1689/20 не містить будь-якого обґрунтування причин пропуску позивачем строку подачі заяви до нотаріуса та відповідних вимог про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Стаття 2 ЦПК України визначає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. При цьому, суд не може перебирати на себе повноваження, які законодавством віднесено, зокрема, до повноважень нотаріусів. За такого, суд дійшов всиновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого права та передчасно подано позов про визнання права власності на банківські вклади після смерті матері. На думку суду у даному випадку позивач слід було дотриматися вимог частини третьої статті 1272 ЦК України. Суд звертає увагу, що мати позивачки [PERSON] за життя заповіла усе своє майно своїй доньці [PERSON] . Питання щодо залучення цієї особи до складу осіб, які беруть участь у справі, позивачкою не вирішено. З наявних у справі матеріалів слідує, що кошти, які перебували на банківських рахунках [PERSON] були перераховані за вимогою приватного виконавця Проценка Д.Ю. у зв`язку із здійснення ним виконавчого провадження № 62935917. Суд не надає оцінку правомірності їх списання, оскільки це не є предметом спору у цій справі. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову. Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed