Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

У травні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Свої вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» обґрунтовує тим, що 19.05.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» (далі ТОВ «МАНІФОЮ» або Кредитор) та [PERSON] було укладено Договір позики №2352728. Зазначений договір було укладено відповідно до Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІФОЮ» (далі Правила) та розміщених на сайті https:// https://money4you.ua. Згідно умов договору сума позики (загальний розмір) складає 6000,00 грн (п. 1.3. договору), строк позики до 18.06.2021 року (30 днів). ТОВ «МАНІФОЮ» свої зобов`язання перед відповідачкою за договором позики виконало та надало їй позику в сумі 6 000,00 грн, шляхом зарахування коштів на платіжну картку відповідачки № [NUMBER] (довідка ТОВ «Універсальні Платіжні рішення» про перерахування коштів додається). 18.06.2021 року відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення позики та нарахованих процентів не виконала, а також, не уклала угоду щодо пролонгації строку дії Договору, чим порушила умови укладеного договору. Заборгованість по процентам за період з 19.05.2021 року по 07.08.2021 року розраховано відповідно до розділу 3 Договору в межах строку дії договору) складає 12272,00 грн., з яких 9545,00 грн. нарахування процентів за користування позикою за процентною ставкою 1,99 %, 2727,00 грн. нарахування процентів на прострочену позику за процентною ставкою 1,01 %. Підписуючи договір, позичальник погодилася на укладання договору саме такого змісту. Інфляційні втрати за період липень 2021 року квітень 2023 року склали 6157,66 грн. Три проценти річних склали 1\~055,77 грн. Враховуючи невиконання відповідачкою своїх боргових зобов`язань перед кредитором 10.09.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ», як клієнтом, та ТОВ «Українські фінансові операції», як фактором, було укладено Договір факторингу № 10-019/2021 (далі Договір Факторингу), згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за договором позики. 11.07.2022 року між ТОВ «Українські фінансові операції», як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу №1 (далі договір факторингу №1), згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за договором позики. Про відступлення права грошової вимоги за договором позики ТОВ «Українські фінансові операції» повідомлено відповідачку шляхом направлення на її електронну пошту зазначену при укладенні договору відповідного повідомлення. Таким чином, до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу №1 перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором у розмірі 18\~272,00 грн. Станом на 23.05.2023 року заборгованість відповідачки по Кредитному договору перед Позивачем не сплачена і складає 18272,00 грн.: сума кредиту 6000,00 грн., сума процентів за користування кредитом 9545,00 грн., сума процентів за прострочену позику 2727,00 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості в розмірі 18272,00 грн., інфляційні витрати 6157,66 грн., три відсотки річних 1055,77 грн., судовий збір у розмірі 2684,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 8\~000,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, надала суду заяву, в якій вказала, що просить розглядати справу у її відсутність. 13.07.2023 року відповідачка надала суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що вона не згодна з сумою заборгованості з наступних підстав. На її адресу не приходили листи від компанії про заборгованість, на електронну адресу також. На даний час в неї тяжке матеріальне становище. У 2021 році (16.06.2021 року) [PERSON] була звільнена з роботи, а саме, з Пенсійного фонду України Одеської області. У травні 2022 року вона була змушена стати як безробітна до Ізмаїльського Центру зайнятості, що унеможливлювало сплату кредитної заборгованості. На даний час йде процес розлучення з чоловіком, справа знаходиться у Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області у суді [PERSON] , справа № 946/3275/23. Також, у відповідачки арештовані всі рахунки за ВП 67872031 Ідентифікатор доступу: АБ0Е84178ДГЕ (позовна справа № 757/277/22-ц знаходиться у Голосіївському районному суді м. Києва). У Перший Український Міжнародний Банк у відповідачки заборгованість становить станом на 13.07.2023 9 249,58 грн. У АТ «СЕНС БАНК» наявна заборгованість у розмірі 45 319,65 грн (моментальні гроші) та кредитна картка з заборгованістю у розмірі 24 652,27 грн. Також, наявні прострочення у мікрофінансових установах (МФО). У відповідачки на забезпеченні знаходяться двоє неповнолітніх дітей та сплата квартири, яку вона винаймає, так як власного житла не має. Аліменти чоловік не сплачує. У зв`язку з вищевказаним, просить суд скасувати всі нараховані відсотки по заборгованості та встановити виплату тіла заборгованості. Розбити тіло кредиту на помісячну сплату не більше 600 грн. в місяць, у зв`язку з навантаженням на фінансове становище платника. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ст.509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що 19.05.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено Договір позики №2352728 (а.с.9). Зазначений договір укладено відповідно до Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІФОЮ» (далі Правила) та розміщених на сайті https:// https://money4you.ua. Відповідно до п.2.1 договору позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник прийняв на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані із виконанням цього договору. Згідно умов договору позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України гривні, сума позики (загальний розмір) складає 6000,00 грн (п. 1.3. договору), строк позики до 18.06.2021 року (30 днів). ТОВ «МАНІФОЮ» свої зобов`язання перед відповідачкою за договором позики виконало та надало їй позику в сумі 6 000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки № [NUMBER] (довідка ТОВ «Універсальні Платіжні рішення» про перерахування коштів додається), що визнається відповідачкою, а отже, у відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України є обставиною, що не підлягає доказуванню. 18.06.2021 року відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення позики та нарахованих процентів не виконала, а також, не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Договору, чим порушила умови укладеного договору. 10.09.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ», як клієнтом, та ТОВ «Українські фінансові операції», як фактором, було укладено Договір факторингу № 10-019/2021 (далі Договір Факторингу), згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за договором позики (а.с.14-16). Згідно із Актом прийому-передачі реєстрів боржників до договору факторингу № 10-019/2021 від 10.09.2021 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників, після чого до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.18 зворот). Відповідно до реєстру боржників від 10.09.2021 року до договору факторингу № 10-019/2021 від 10.09.2021 року, ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 18\~272,00 грн. (а.с.17). 11.07.2022 року між ТОВ «Українські фінансові операції», як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу №1 (далі договір факторингу №1), згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за договором позики (а.с.21). Згідно із Актом прийому-передачі реєстрів боржників до договору факторингу № 1 від 11.07.2022 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників, після чого до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.22). Відповідно до реєстру боржників від 11.07.2022 року до договору факторингу № 1 від 11.07.2022 року, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 18\~272,00 грн. (а.с.23). Таким чином, до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу №1 перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором у розмірі 18\~272,00 грн. Про відступлення права грошової вимоги за договором позики ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» повідомлено відповідачку шляхом направлення на її електронну пошту зазначену при укладенні договору відповідного повідомлення (а.с.24, 25). Відповідно до п. 5 ч.1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 2\~ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно ч. 4, 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 8\~ст. 11 цього Закону\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону\~передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІФОЮ» в електронній формі. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідачка не надала своєчасно кредитору грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509,526,1054 ЦК України, відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] має заборгованість за договором позики у розмірі 18272,00 грн., яка складається з: - сума кредиту - 6000,00 грн., - сума процентів за користування кредитом 9545,00 грн., - сума процентів за прострочену позику 2727,00 грн. Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст.ст.1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до ст. 514, ч.1 ст.516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з умовами договорів факторингу, Фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання якого належить клієнту. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. У разі відсутності коштів на рахунках, відповідач здійснює погашення кредиту та процентів внесенням грошей на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язковий платежу. Згідно Договору мінімальний обов`язковий платіж - розмір боргових зобов`язань Відповідача, які щомісяця повинен сплачувати відповідач протягом терміну дії карти. Мінімальний обов`язковий платіж розраховується в процентному співвідношенні від загальної заборгованості клієнта. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими. Прострочені відсотки - це нараховані відсотки за користування кредитним лімітом, які на конкретну дату мали бути погашені відповідачем» але не погашені, або погашені частково не у повному обсязі. Якщо на дату нарахування процентів клієнт використав всю суму кредиту сторони узгодили збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування процентів. Суд не вбачає підстав для скасування процентів за користування грошовими коштами за договором позики. В частині позовних вимог про стягнення із відповідачки на користь позивача трьох відсотків річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне. Статтею 625\~ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить суд стягнути з відповідачки: - суму заборгованості за договором позики у розмірі 18\~272,00 грн., - інфляційні втрати у розмірі 6157,66 грн., - три відсотки річних у розмірі 1055,77 грн. Відповідно до п.18 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Позивач ставить питання про стягнення інфляційних витрат в розмірі 6157,66 грн. та 3% річних в розмірі 1055,77 грн., посилаючись на умови договору та загальні норми цивільного права. Відповідно до\~Указу Президенту № 64/2022 року від\~24.02.2022 року до теперішнього часу на території України введений воєнний стан, а тому в цій частині позовних вимог відповідачка на період воєнного часу звільняється від відповідальності передбачених\~ст. 625 ЦК України, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідачки не підлягають стягненню інфляційні втрати та 3% річних в період з 24.02.2022 року. Таким чином, в цій частині підлягають стягненню лише нараховані позивачем інфляційні втрати та три відсотки річних на прострочену заборгованість за період з липня 2021 року по грудень 2021 року (включно), а саме: -інфляційні втрати у сумі 694,33 грн.: за липень 2021 року = ((100,1 х 18272,00) : 100) 18272,00 = 18,27 грн.; за серпень 2021 року = ((99,8 х 18272,00) : 100) 18272,00 = 36,54 грн.; за вересень 2021 року = ((101,2 х 18272,00) : 100) 18272,00 = 219,26 грн.; за жовтень 2021 року = ((100,9 х 18272,00) : 100) 18272,00 = 164,45 грн.; за листопад 2021 року = ((100,8 х 18272,00) : 100) 18272,00 = 146,18 грн.; за грудень 2021 року = ((100,6 х 18272,00) : 100) 18272,00 = 109,63 грн. -три відсотки річних у сумі 276, 33 грн. (18272,00 х 3):100:365 х 184). Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідачки судових витрат на сплату судового збору та на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Так, згідно ч. ч.1-2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3\~ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів справи, для подання даної позовної заяви позивач звернувся за правовою допомогою до адвоката Крюкової М.В., з якою було укладено Договір про надання правової допомоги № 07/07-2022 від 07.07.2022 року та у відповідності до умов якого було доручено здійснити стягнення суми боргу в судовому порядку, а саме, встановити обставини справи, зібрати та аналізувати докази і документи, підготувати необхідні документи, сформувати правову позицію по справі, зняти копії документів, скласти та подати позовну заяву, про що наявний у матеріалах справи звіт про надання правової допомоги (а.с. 30). За надання правової допомоги позивачем сплачена сума гонорару в розмірі 8000,00 гривень, що підтверджено платіжною інструкцією №467 від 24.05.2023 року (а.с. 32). Статтею 133\~ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 131 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з п. 1 ч. 2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. У п.п.113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07.11.2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі №922/445/19 від 03.10.2019 року, постанові від 21.01.2021 року у справі №280/2635/20, постанові Київського апеляційного суду від 01.03.2021 року у справі №761/1673/20. Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони допускається виключно у випадках, визначених Законом, та можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. Суд зазначає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат в зазначеному розмірі, адже цей розмір має бути не лише доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 31.07.2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19). Враховуючи складність справи, обсяг наданої адвокатом правової допомоги, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, слід дійти висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 5 000,00 грн. Таким чином, на підставі ч. 2 ст.\~137, п. 1 ч. 2 ст.\~141 ЦПК України\~з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 5\~000,00 грн. У відповідності зі\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями\~15\~та\~16 ЦК України\~передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст.\~12,\~13,\~78,\~81 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладене, з огляду на те, що доказів проти наданого позивачем розрахунку та надання послуг суду відповідачкою не надано, заперечення відповідачки щодо стягнення відсотків за користування кредитом є необґрунтованими, відсутні підстави для скасування відсотків за користування кредитом, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме, стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» суми заборгованості у розмірі 18\~272,00 грн., яка складається з суми кредиту - 6000,00 грн., суми процентів за користування кредитом 9545,00 грн., суми процентів за прострочену позику 2727,00 грн., інфляційних втрат у розмірі 694,33 грн., трьох відсотків річних у розмірі 276,33 грн., та витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. Як передбачено\~ст. 267 ЦПК України\~суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Отже, враховуючи положення ст.\~267\~ЦПК України та прохання відповідачки щодо розстрочення виконання рішення суду у зв`язку з її важким матеріальним становищем, суд вважає за можливе розстрочити їй виконання рішення суду строком на дванадцять місяців зі сплатою заборгованості за договором позики в розмірі 2020,22 (24242,66 / 12) грн. щомісячно. У відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України\~з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору, які підтверджені платіжною інструкцією №461 від 24.05.2023 року (а.с. 35), пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме, у розмірі 1943,22 грн. (72,40 % задоволених позовних вимог).

Outcome: partial