Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що згідно розпорядження відділу приватизації Подільської райдержадміністрації № 6110 від 23.11.1994 було передано [PERSON] у приватну власність двокімнатну квартиру загальною площею 54 кв. м за адресою: [ADDRESS] , який записаний у реєстрову книгу за № 1980 від 29.11.1994. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді двокімнатної квартири, загальною площею 54 кв. м, у Подільському районі м. Києва, розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивачка є рідною донькою померлої. Отже із спадкоємців першої черги після померлої [PERSON] позивачка є єдиним спадкоємцем. 26.01.1985 року позивачка одружилася та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Також зазначає, що 11.03.1982 мама позивачки розлучилася з батьком та присвоїла собі дівоче прізвище [PERSON] . Позивачка своєчасно у визначений законодавством термін - 6 місяців не звернулася до приватного нотаріусу, через запровадження в України локдауну через епідемію короновірусної хвороби - COVID19. Оскільки її вік був у первинному ризику, враховуючи її стан здоров`я з різними ускладненнями, позивачка майже не виходила з дому. З харчуванням та у різних потребах позивачці допомагали діти. 16 березня 2023 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Краснощок Л.М. із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом, після чого нотаріусом була відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі - 70397892. Однак відповідно до постанови за вих. № 30/01-16 у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом позивачці було відмовлено у зв`язку із пропущеним строком для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивачка просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на двокімнатну квартиру загальною площею 54 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 19.05.2023 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач просить ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства та розглядати справу за відсутності представника Київської міської ради. У судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов просив розглянути справу без його участі. Третя особа в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмові пояснення, в яких просила про розгляд справи у її відсутність та вирішення справи у відповідності до чинного законодавства України. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] , є рідною донькою [PERSON] , [INFO] . Згідно з копії свідоцтва про право власності на житло від 23.11.1994, виданого Відділом приватизації житла Подільської райдержадміністрації згідно з розпорядженням (наказом) від 23.11.1994 № 6110, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що записано у реєстрову книгу за № 1980 29.11.1994. Згідно з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 09.03.2021, [PERSON] [INFO] померла [INFO] , актовий запис № 5545. Як вбачається з копії спадкової справи № 12/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] , витребуваної судом у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Краснощок Л.М., [PERSON] 16.03.2023 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Краснощок Л.М. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно копії постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Краснощок Л.М. вих.№ 30/01-16 від 16.03.2023 «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії», [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що спадкоємицею пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини. З досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачкою свого права на спадкування після померлої матері, у зв`язку з пропуском нею строку для прийняття спадщини. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Разом з тим, позивачка після того як їй нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропущеним строком для подачі заяви про прийняття спадщини, звернулася до суду за захистом своїх прав з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно частинами 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, дослідивши обставини справи та проаналізувавши докази, надані позивачкою, на які остання посилалася як на підставу своїх вимог, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не відповідають ефективному способу захисту прав та інтересів у цих правовідносинах, та позивачкою обрано неналежний спосіб захисту своїх прав. Позивачці після відмови нотаріуса у зв`язку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини необхідно було звертатись до суду з позовною заявою про визначення їй додаткового строку, достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини. На підставі положень ч. 4 ст. 12 ЦПК України суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом. Так, 05.05.2023 подану до суду позовну заяву [PERSON] було залишено без руху, та вказано, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Краснощок Л.М. відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропущеним строком для подачі заяви про прийняття спадщини та рекомендувала звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Зважаючи на вказані обставини суд запропонував позивачці уточнити позовні вимоги, проте остання усуваючи недоліки позовної заяви вказала, що у неї відсутні в повній мірі докази поважності причин пропуску строку, а тому вона користуючись своїм правом подає позов про визнання права власності в порядку спадкування (а. с. 29-30). Велика Палата Верховного Суду виснує, що обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Великої Палати Верховного Суду від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19). Ураховуючи вищевказане відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивачки [PERSON] до Київської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Краснощок Л.М., про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено і відповідачем не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed