Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

Представник позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Стадник Н.С. звернулась до суду з вищезазначеним позовом. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилалась на те, що\~07 червня 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» (далі - ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 04152-06/2021. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 29.12.2021 між TOB «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено Договір факторингу № 29122021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК» «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №29122021 від 29.12.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23250,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17250,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки TOB «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 29.12.2021 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 04152-06/2021 в розмірі 23\~250,00 грн., з яких: 6000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 17\~250 грн. сума заборгованості за відсотками,\~які позивач і просить стягнути з відповідача на свою користь. Крім цього позивач просить стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати. 26.04.2023 року від відповідача надійшов відзив на позову заяву, згідно якого він не визнає позовні вимоги в повному обсязі з огляду на наступне. Відповідач зазначає, що позивачем не доведено факт укладання Договорів з відповідачем та їх істотних умов, єдиним доказом чого можуть бути оригінали примірників таких договорів в електронній формі з усіма реквізитами, у тому числі підписами сторін, згідно зі ст. 100 ЦПК України та ч. 1 ст. 5, 1 ч. 1 ст. 7 та ч. 4 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», які дозволять перевірити наявність електронних цифрових підписів обох сторін договорів у дати їх укладення, щоб встановити достовірний незмінний зміст кожного підписаного сторонами Договору і застосувати його умови до правовідносин сторін при прийнятті судом рішення. Відповідач посилається на те, що позивачем не надано доказів надання відповідачу його примірників оригіналів Договорів ні під час, ні після його укладення, у редакції, яка б забезпечувала їх цілісність та незмінність. Крім цього відповідач наголошує на тому, що позивачем не доведено факту видачі кредитів/позики та розмір заборгованості загальних та по їх складовим (основному боргу, відсоткам, які не були погоджені у письмовій формі); нарахована позивачем сума не відповідає законодавству України та заявленим самим позивачем у наданій копії Договору та додатків до нього є непропорційно великою сумою, не відповідають засадам справедливості, добросовісності та розумності цивільно-правових відносин. Відповідач не заперечує договори виключно через те, що вони могли бути укладені в електронній формі, але заперечує їх через те, що вони не були укладені і в електронній формі, тому що відсутні їх підписані обома сторонами у дату укладення оригінали. Адже кредитні договори/договір позики у наданих паперових копіях електронних документів не дозволяють встановити, ким саме вони були підписані і як саме. У графі підпис кредитора/позикодавця зазначено вказана сукупність літер, проте їх нанесення на паперову копію електронного документа не свідчить про підписання оригіналу договору саме у такий редакції. Кредитний договір з графіком платежів та паспортом споживчого кредиту з наданих паперових копіях електронних документів не дозволять встановити ким саме вони були підписані, коли і як саме. Графік платежів та паспорт споживчого кредиту взагалі не підписані первісним кредитором ТОВ «ФК «Інвеструм» жодним способом. Оскільки кредитний договір позики є двостороннім, він мав бути підписаний у дату його укладення в оригіналі обома його сторонами. Щодо не доведення перерахунку коштів відповідачу за вказаним Договором відповідач зазначає, що розрахунок заборгованості, які надані суду позивачем не є доказам наявності заборгованості, оскільки не належать до засобів доказування, передбачених ст. 76 ЦПК України, і не є первинними бухгалтерськими документами. Жодного доказу видачі кредиту на рахунок відповідача безготівковим способом чи готівкою, доказів існування заборгованості у заявленому розмірі позивачем не надано. Щодо незаконності нарахувань позивача та невідповідність їх наданим ним же паперова копія Договорів та Графіків платежів та паспорта споживчого кредиту відповідач зазначає, що після закінчення строку кредитування (25 днів) нарахування відсотків є безпідставним. Після настання\~строку виконання\~зобов`язань\~у повному\~обсязі позикодавець\~не мав\~права продовжувати\~нараховувати проценти\~та неустойку,\~а мав\~право лише\~на стягнення\~сум,\~передбачених ст.\~625\~ЦК України.\~Розрахунки позивача\~і паспорт\~ споживчого\~кредиту показують,\~що було\~надано неповну\~і недостовірну\~інформацію про\~ціну \~фінансової послуги,\~суму абсолютного\~значення подорожчання\~кредиту,\~а продовження\~нарахування процентів\~після закінчення\~строку дії\~кредитування та\~поза межами\~ціни договору\~вказаної у\~графіку платежів\~є безпідставним. Щодо\~підвищених відсотків,\~які нараховуються\~після спливу\~кредитування,\~відповідач зазначає,\~що ніяких\~умов про\~нарахування відсотків\~після закінчення\~строку кредитування\~відповідачем підписано\~не було.\~У наданих\~позивачем паперових\~копіях з\~договору графіка\~платежів,\~споживчого кредиту\~зазначені конкретні\~строки \~25\~днів,\~3750\~грн.\~Проте,\~17250,00\~грн.\~відсотків,\~які вимагає\~стягнути позивач\~нараховані за\~більший строк.\~ Після настання\~строку виконання\~зобов`язань у\~повному обсязі\~позикодавець не\~мав права\~продовжувати нараховувати\~проценти та\~неустойку,\~а мав\~право лише\~на стягнення\~сум,\~передбачених ст.625\~ЦК України.\~Саме таку\~позицію викладено\~у Постанові\~Великої палати\~Верховного суду\~у справі\~№ 149519/12\~від 28.03.2018\~і підтримано\~у Постанові\~Великої палати\~Верховного Суду\~від 04.07.2018\~у справі\~№310/11534/13-ц. Крім того, у розрахунках заборгованостей, наданих позивачем до суду, періоди таких рахунків визначені поза межами строків кредитування, а самі розрахунки заборгованостей не є доказами наявності заборгованостей, оскільки не належать до засобів доказування, передбачених ст. 76 ЦПК України, і не є первинними бухгалтерськими документами. Щодо несправедливості умов договорів, наданих позивачем у копіях відповідач зазначає, що вимоги позивача не відповідають ч.2, пунктам 5, 10 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», ч. 2, 3 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» (у чинній на час розгляду справи редакції), як і не відповідають засадам добросовісності, розумності та справедливості. Також відповідач наголошує на тому, що позивачем не надано суду копії повідомлень про відступлення прав вимоги, як і жодних доказів їх отримання відповідачем, а також доказів їх відправлення відповідачу. До отримання відповідачем повідомлення про відступлення прав вимоги має місце прострочення кредитора, тому за відсутністю доказів, що відповідач взагалі був повідомлений про вимоги позивача до моменту звернення останнього до суду з позовом, права позивача не є порушеними відповідачем і вимоги до останнього у судовому порядку є передчасними, та має місце прострочення кредитора. Відповідач вважає, що позовні вимоги не доведені також і з точки зору процесуального права, оскільки позивач стверджує про укладення договорів сторін саме в електронній формі, натомість до позову долучені роздруківки, які позивач вважає доказами у справі. А оскільки неможливо перевірити достовірність змісту оригіналів електронних доказів та письмових доказів, це означає недоведеність позовних вимог. ЦПК України не передбачає можливості прийняття копій документів, які є нечитабельними і зміст яких неможливо порівняти з оригіналом в якості доказів. 10.05.2023\~року від\~представника позивача\~надійшли додаткові\~пояснення по\~справі в\~яких вона\~зазначила,\~що у\~відповідності до\~умов кредитного\~договору,\~його підписання\~здійснювалось електронним\~підписом позичальника,\~відтвореним шляхом\~використання одноразового\~ідентифікатора,\~який було\~надісланий на\~номер мобільного\~телефону вказаний\~позичальником при\~укладанні Кредитного\~договору.\~Електронні правочини\~оформлюються шляхом\~фіксації волі\~сторін та\~його змісту.\~Така фіксація\~здійснюється за\~допомогою складання\~документу,\~який відтворює\~волю сторін.\~На відміну\~від традиційної\~письмової форми\~правочину воля\~сторін електронного\~правочину втілюється\~в електронному\~документі. Згідно ст. 638 ПК України договір є укладеним, якщо сторони\~в належній\~формі досягли\~згоди з\~усіх істотних\~умов договору.\~Договір укладається\~шляхом пропозиції\~однієї сторони\~укласти договір\~(оферти)\~і прийняття\~пропозиції (акцепту)\~другою стороною.\~Згідно ст.\~640\~ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про\~прийняття цієї\~пропозиції. Згідно ст.\~642\~ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Зазначає, що у частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Перша судова\~палата Касаційного\~цивільного суду\~у своїй\~правовій позиції\~у Постанові\~ВСУ №\~61-20799\~св 19\~по справі\~№ 561/77/19\~від 16.12.2020\~щодо належності\~та законності\~підписання кредитних\~договорів за\~допомогою одноразового\~ідентифікатора зазначає:«Особливості укладання\~кредитного договору\~в електронному\~вигляді визначені\~ЗакономУкраїни «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, проте реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасного/разом з відкликанням згоди/ повернення виданого кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за весь час користування грошовими коштами. Проте, Відповідач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористався. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Щодо тверджень відповідача, про ненадання позивачем первинних бухгалтерських документів на підтвердження перерахування кредитних коштів, представник зазначає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеним з ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» договором, щодо якого виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п.35 ПОЛОЖЕННЯ Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. У відповідності до умов укладеного кредитних договору, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану Позичальником при укладанні кредитного договору. Позивач звернувся до ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» з відповідним запитом на надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів [PERSON] за укладеними кредитними договорами. Станом на сьогоднішній день було отримано відповідь від ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», а саме: довідка про перерахування коштів за кредитним договором №04152-06/2021; розрахунок заборгованості за кредитним договором №04152-06/2021. Зазначає, що позивач не є банківською установою, а отже на підтвердження зарахування кредитних коштів перерахованих [PERSON] за кредитними договорами на його банківську картку номер [NUMBER] ТОВ «ФК «ЄАПБ» не може надати жодної інформації, адже згідно ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта - є банківською таємницею. А тому, оскільки відповідач, як тримач карткового рахунку на який було перераховано кредитні кошти може, власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження та/або спростування факту перерахування кредитних коштів по вищенаведених договорах. Щодо нарахування процентів за користування коштами представник звертає увагу суду, що відповідно до п.1.1. Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 6000.00 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п.1.2. кредит надається строком на 25 днів, тобто до 01.07.2021. Строк дії Договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1.3. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 912.5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2.50% (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до п.4.3. У разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2. цього Договору та/або в Додатку(ах) до цього Договору, проценти передбачені в п. 1.3. цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення Договору. Отже, первісним кредитором було нараховано проценти за користування кредитом, на підставі п. 1.3. та 4.3. Кредитного договору, в результаті чого відповідачу було нараховано проценти правомірно. Слід звернути окрему увагу суду, на особливості доказування в цивільному процесі і наголошує на тому, що відповідач побудував свою позицію на концепції «негативного доказу» (див. для прикладу постанову Верховного Суду від 27 травня 2020 року по справі №2-879/13 (провадження № 61-10802св18). Сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс....» Також просить суд, звернути увагу на практику Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц в якій вказано, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом і у постановах від 20 лютого 2019 року по справі № 666/4957/15, від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та інш. На підставі викладеного просила позов задовольнити. Представник позивача у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, у своєму відзиві на позов просив справу розглядати без його участі, у задоволенні позовних вимог просить відмовити. Із врахуванням наведеного, на підставі ч.4 ст.223 та ч.2 ст.247\~ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим однак підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 червня 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №04152-06/2021, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Згідно умов зазначеного Договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 6 000, 00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається строком на 25 днів, тобто до 01.07.2021. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» (п. 1.1-1.2). П. 1.3 Договору передбачено, що за користування кредитом клієнт сплачує Товариству 912,5 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,50 % (процентів) на добу. В зазначеному Договорі сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору. У разі недотримання умов встановлених пунктом 1.4. цього Договору та/або в разі пролонгації кредиту нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою з першого дня користування кредитними коштами відповідно до пункту 1.3. цього Договору, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом (п. 2.1, 2.3, 2.5). Згідно п. 3.4.2 Договору клієнт зобов`язаний своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, встановленому Договором. Відповідно до п. 4.3 Договору у разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк зазначений в п. 1.2 цього Договору та/або в Додатках до цього Договору, проценти передбачені в п. 1.3 цього Договору продовжують нараховуватися за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору. Додатком № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 04152-06/2021 визначений графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту, згідно якого загальна вартість кредиту становить 9750,00 грн., з яких 6000,00 грн. - сума кредиту, 3750,00 грн. - проценти за користування кредитом. Відповідно до п.5 ч.1 ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 2 ст.\~6\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно ч. 4, 6 ст.\~11\~цього Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 8 ст.\~11\~цього Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12\~цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, судом встановлено, та доказів іншого відповідачем не надано, що кредитні договори між відповідачем та Первісними кредиторами були укладені відповідно до приписів указаних вище норм закону, в Інформаційно-телекомунікаційній системі первісних кредиторів в електронній формі. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7, 12\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським\~кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У силу частини першої\~статті 638 ЦК України\~договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та Первісним Кредитором (Позикодавцем) не було б укладено. За змістом статей\~526,\~530\~ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. За ст. 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно до ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 599\~ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Перерахування первісним кредитором грошових коштів на рахунок відповідача підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» за вих. №155/05 від 05.05.2023 року, згідно якої 07.06.2021 року проведена транзакція №32305-97557-18253 на суму 6000,00 грн. на картку № [NUMBER] . Отже, кредитор виконав свій обов`язок перед відповідачем по перерахуванню кредитних коштів, проте відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого в нього перед кредиторам виникла заборгованість, яка згідно поданого позивачем розрахунку за договором про надання фінансового кредиту №04152-06/2021 від 07.06.2021 року за період з 29.12.2021 по 31.01.2023 становить 23250,00 грн., з яких: 6000, 00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17250,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Також судом встановлено, що 29.12.2021 року між TOB «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВАРИСТВОМ 3 ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ укладено Договір факторингу №29122021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК» «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно п.п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. З акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №29122021 від 29.12.2021 року вбачається, що клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 5741 після чого з урахуванням п.1.2 договору факторингу №29122021 від 29.12.2021 від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №29122021 від 29.12.2021 TзOB «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №04152-06/2021 на загальну суму заборгованості в розмірі 23250,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17 250,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Отже, позивач, як новий кредитор, просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором зазначеними вище, яка в загальному розмірі складає 23250,00 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514\~ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Аналіз вказаних норм матеріального права свідчить про те, що позивач ТОВ «ФК» «ЄАПБ» має право на звернення до суду з даним позовом, оскільки до нього перейшли права вимоги за кредитним договором №04152-06/2021, укладеними між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] . Щодо твердження відповідача у відзиві про те, що позивачем не надано суду копії повідомлень про відступлення прав вимоги, як і жодних доказів їх отримання відповідачем, а також доказів їх відправлення відповідачу, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні первісному кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суд уважає за можливе стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за №361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. Отже, з огляду на те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань за кредитним договорам щодо повернення кредитних коштів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договорам підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню підлягає сума загальної вартості кредиту, яка становить: за\~Договором про надання фінансового кредиту № 04152-06/2021 від 07.06.2021року\~ 9750,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - сума кредиту, 3750,00 грн. проценти за користуванням кредитом; Саме така сума кредитних коштів та відсотків за їх користування погодженні сторонами договорів, що підтверджено договорам позики та додатками до нього. Відносно стягнення з відповідача на користь позивача сум заборгованості за відсотками, суд зазначає, що відповідно до припису абзацу другого частини першої\~ ст.1048 ЦК України\~ про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок Верховний Суд зробив у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 4-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Підстав для відступу від вказаних правових висновків не вбачає також Велика Палата Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №910/17048/17. Відтак, суд дійшов висновку, що припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін, може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (справа №310/11534/13-ц, провадження №14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У наданому позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, який укладений із відповідачем, вказано суму заборгованості за основною сумою боргу і суму заборгованості за відсотками, але порядок нарахування заборгованості не вказаний. У зв`язку із цим суд вважає, що відсутні підстави для нарахування відсотків за користування кредитом (позикою) у визначеному договором розмірі після спливу визначеного цим договором строку кредитування, а з вимогами про стягнення грошових коштів на підставі ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, позивач не звертався. За таких обставин, судом встановлено, що заборгованість відповідача за відсотками за кредитним договором №04152-06/2021 від 07 червня 2021 року становить 3750,00 грн. (6000,00 х 2,5 % х 25 днів). В свою чергу, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за завищеними відсотками за зазначеним вище договором не можуть бути задоволені у зв`язку з їх необґрунтованістю і недоведеністю з огляду на те, що позивачем не надано детального розрахунку, за якими процентними ставками, на яку суму кредиту та за який період здійснювався розрахунок заборгованості за відсотками. Адже стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76-79 ЦПК України). При цьому суд позбавлений можливості перевірити розрахунок нарахування завищених відсотків за користування кредитними коштами за договором №04152-06/2021, оскільки такого розрахунку позивачем суду не надано, а також суд позбавлений можливості самостійно здійснити розрахунок\~заборгованості за завищеними відсотками за зазначеним вище договором, оскільки позивачем не надано та в позові не зазначено, за якими процентними ставками, на яку суму кредиту та за який період здійснювався розрахунок заборгованості за завищеними відсотками. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів за кредитним договорам укладеними між ним та TOB «ФК «ІНВЕСТРУМ», в установлені договорами строки, ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримав право вимоги за договорами факторингу,\~та після набуття права грошової вимоги за вказаним кредитним договорам, відповідачем не було сплачено жодних платежів на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ»,\~тому суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним договором у розмірі 9750,00 грн. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити з указаних вище підстав. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1125, 55 грн. з розрахунку: 9750,00 грн. х 2684 грн./ 23250,00 грн. = 1125, 55 грн.

Outcome: partial