Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

29 березня 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» майнову шкоду у сумі 29203,57 грн., з відповідача [PERSON] 2600 грн. франшизи та 50000 грн. моральної шкоди. Крім цього, стягнути з відповідачів в солідарному порядку витрати на правову допомогу, а також судовий збір. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 20 лютого 2020 року близько 19-00 години [PERSON] , рухаючись на автомобілі марки «BMW», реєстраційний знак [NUMBER] , автомобільній дорозі по вул. Кобзарській в м. Миколаєві в районі будинку №5-А, порушив вимоги підпункту б) пункту 2.3, пункти 12.1 та 12.3 ПДР України, був неуважний до дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість руху, а також за наявності перешкоди на дорозі у виді вибоїни, не вжив всіх необхідних заходів до уникнення зіткнення з нею, в наслідок чого допустив виїзд за межі проїжджої частини дороги де зіткнувся із парканом житлового будинку громадянина [PERSON] , після чого його автомобіль продовжив рух та допустив зіткнення зі стоячим на узбіччі будинком на колесах (трейлером), який від удару зіткнувся із деревом позаду нього. Від зіткнення автомобіль, а також паркан будинку та будинок на колесах отримали механічні пошкодження. Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області 14 квітня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт строком на 40 години. На момент вчинення ДТП автомобіль марки «BMW», реєстраційний знак [NUMBER] , був застрахований в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відповідно до Полісу ЕР122704279 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, з терміном дії з 10 грудня 2019 року по 09 грудня 2020 року. 03 квітня 2020 року вона звернулася до Страховика відповідача з заявою про страхове відшкодування завданої шкоди як по трейлеру та і пошкодженому паркану. З приводу відшкодування грошової компенсації по трейлеру (який не підлягає ремонту) позивач до страхової компанії претензій не має, відшкодуванню підлягає лише франшиза, яка підлягає стягненню безпосередньої з відповідача [PERSON] . Крім цього, страховою компанією було проведено розрахунок вартості ремонтних робіт пошкодженого паркану, який склав 5312,37 грн. Вказану суму страховик 06 травня 2020 року перерахував на її рахунок. Водночас, з таким розрахунком вона не погоджується, оскільки вартість ремонтних робіт є значно більшою. Так, відповідно до кошторису від 19 жовтня 2020 року, складеного ФОП [PERSON] вартість відновлювальних робіт паркану становить 30734,00 грн. Тому, просить стягнути з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» різницю між завданою шкодою та страховою виплатою - 25421,63 грн., оскільки страховик відмовляється виплатити її в добровільному порядку. Також, просить сягнути зі Страхової компанії на її користь 3 % річних - 654,70 грн та інфляційні збитки - 1482,04 грн. за період з 06 травня 2020 року по 15 березня 2021 року, посилаючись на те, що Компанія прострочила виконання грошового зобов`язання, за статтею 625 ЦК України. Загальна сума, яка підлягає стягненню 29203,57 грн. Крім цього, зазначила що в наслідок скоєння правопорушення вона пережила психологічний стрес, який призвів до негативних психосоматичних та психоемоційних змін, таких, як порушення сну, постійне відчуття тривоги, безпідставного гніву. Її звичайний життєвий стан змінився, замість звичайних буденних справ, вона вимушена свій час в страховій компанії та інших інстанціях, намагаючись отримати компенсацію за завдану їй шкоду. В наслідок цих подій вона потрапила в лікарню. Тому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь моральну шкоду яку оцінює в 50000,00 грн. У встановлений законом строк представник відповідача - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» направила до суду відзив на позовну заяву, в якій заперечувала обставини, викладені в позові та просила у задоволенні позову відмовити. Зазначила, що 09 грудня 2020 року між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та страхувальником [PERSON] був укладений електронний Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР 122704279, строк дії з 10 грудня 2019 року по 09 жовтня 2020 року, відповідно до якого був забезпечений транспортний засіб - автомобіль «BMW», реєстраційний знак [NUMBER] , ліміт відповідальності станом на дату ДТП становив 130000,00 грн., розмір франшизи 2600,00 грн. 20 лютого 2020 року сталася ДТП за участю автомобіля Страхувальника, з вини останнього. Через це, 24 лютого 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до Страховика із повідомленням про ДТП. За результатами проведених дій було сформовано Протокол технічного огляду пошкодженого майна від 03 березня 2020 року, який був підписаний позивачкою без застережень. 03 квітня 2020 року [PERSON] звернулася із заявою про виплату страхового відшкодування, в якій зазначила платіжні реквізити для перерахування суми виплати. З метою оцінки завданої позивачці шкоди внаслідок ДТП, на замовлення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» були складені наступні висновки про оцінку матеріальних збитків: пошкодженого причепу Buerstner 4203, державний номер [NUMBER] , дослідження спеціаліста автотоварознавця №565ЕSOS_-200225-194911, відповідно до якого вартість збитків становить 44831,29 грн.; пошкодженого паркану звіт №200304-195378 про оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якого вартість становить 10660,97 грн. Позивачу виплачено 25 травня 2020 року матеріальні збитки, внаслідок пошкодження причепу (вартість збитку була зменшена на суму франшизи 2600,00 грн та суми залишків 2909,74 грн); 06 травня 2020 року внаслідок пошкодження паркану (вартість відновлюваного ремонту та розмір ПДВ 2748,60 грн. Вважає докази позивача щодо доплати суми страхового відшкодування неприпустимими. посилаючись на те, що на обґрунтування своїх доводів щодо доплати страхового відшкодування позивач надала локальний кошторис на будівельні роботи (ремонт забору) із додатками, які складені станом на 19 жовтня 2020 року. Відповідно до кошторису ФОП [PERSON] визначив вартість ремонтно-будівельних робіт паркану у сумі 30734,00 грн. Вказала, що вартість ремонту, зазначена у Кошторисі, не є матеріальним збитком за умовами спеціального Закону, оскільки розмір страхового відшкодування повинен бути визначений на підставі звіту (акту) про оцінку майна, відповідно до законодавства. Просила врахувати, що Страховик за Законом не несе відповідальності за відновлення паркану позивачки до первісного стану. Також, вказала, що Страховик виконав свій обов`язок щодо врегулювання страхової події та визначення збитку, тому підстави для прийняття для визначення розміру шкоди Кошторису позивача відсутні, зауважив, що самостійне обрання потерпілим експерта для визначення ним шкоди можливе лише у випадку прямо передбаченому п. 34.3 ст. 34 Закону, у разі коли представник страховика не з`явився у визначений строк для визначення розміру шкоди. Крім цього, Кошторис не містить відомостей про розмір ПДВ, що не відшкодовуються Страховиком згідно зі п.36.2, ст. 36 Закону. З приводу вимог щодо відшкодування моральної шкоди та витрат на лікування також просила відмовити, посилаючись на відсутність підстав, оскільки воно не передбачено нормами Закону. Також, наполягала на відмові у стягненні штрафних санкцій та витрат на професійну правничу допомогу, оскільки останні є похідними від основного зобов`язання. Оскільки ПрАТ «СК «ПЗУ України» в повному обсязі та у встановлені законом строки виконала свої зобов`язання, передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та договором страхування від 09 грудня 2020 року, просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідач - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог до Страхової компанії, оскільки вважає, що Страховик виконав покладені на нього обов`язки в повному обсязі, а тому вимоги позивача безпідставні. Крім цього, вказала, що у висновку судової будівельно-технічної експертизи не містяться відомості про розмір ПДВ, який з огляду на п. 36.2 ст. 36 Закону Страховиком не відшкодовується, а тому на її думку сума не є обґрунтованою. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений судом належним чином про час і місце розгляду справи. Крім цього, виклик відповідача здійснений в порядку частини 11 статті 128 ЦПК України. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вжити заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. З огляду на вказане, тривалість розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасника справи, з огляду на те, що відповідач [PERSON] неодноразово без поважних причин, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання. 01 березня 2023 року судом, з урахуванням обраного позивачем способу захисту, обсяг та характер доказів у справі, складність справи, постановлено ухвалу про проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження. 20 квітня 2023 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Оскільки доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників, суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники (юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, страховики (страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Закону України «Про страхування», особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а також Моторне (транспортне) страхове бюро України та потерпілі (треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації наземного транспортного засобу, зазначеного у чинному Договорі, або, залежно від умов Договору, будь-якого наземного транспортного засобу, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах. Статтею 6 Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. 20 лютого 2020 року близько 19-00 години [PERSON] , рухаючись на автомобілі марки «BMW», реєстраційний знак [NUMBER] , автомобільній дорозі по вул. Кобзарській в м. Миколаєві в районі будинку №5-А, порушив вимоги підпункту б) пункту 2.3, пункти 12.1 та 12.3 ПДР України, був неуважний по дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість руху, а також за наявності перешкоди на дорозі у виді вибоїни, не вжив всіх необхідних заходів до уникнення зіткнення з нею, в наслідок чого допустив виїзд за межі проїжджої частини дороги де зіткнувся із парканом житлового будинку громадянина [PERSON] , після чого його автомобіль продовжив рух та допустив зіткнення зі стоячим на узбіччі будинком на колесах (трейлером), який від удару зіткнувся із деревом позаду нього. Від зіткнення автомобіль, а також паркан будинку та будинок на колесах отримали механічні пошкодження. Спричинені матеріальні збитки. Власником житлового будинку [ADDRESS] з огляду на договір купівлі-продажу від 08 травня 2003 року №1-389 є [PERSON] (а.с. 9,10). Щодо [PERSON] на місці ДТП був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, за порушення п. 2.3 б, 12.1, 12.3 ПДР України, та статтею 122-4 КУпАП за порушення п. 2.10 а. Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 квітня 2020 року винуватим у скоєнні ДТП та залишення місця пригоди визнано відповідача [PERSON] , його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124, 122-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт строком на 40 годин. (а.с. 11-12). Частиною 6 статті 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до вимог частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 900 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника). За правилами статей 979, 988 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речову право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використанням, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підстава, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Аналізуючи викладене, положення статей 22, 979, 1166, 1187 ЦК України, слід дійти висновку, що відшкодуванню позивачу підлягають ті витрати (реальні збитки), які він фактично поніс для відновлення свого порушеного права. В той же час, згідно з положеннями статті 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. З огляду на положення пункту 12.1 статті 12 вказаного Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Судом встановлено, що транспортний засіб «BMW», реєстраційний знак [NUMBER] , страхувальником якого є [PERSON] , застрахований в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», відповідно до Поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09 грудня 2019 року № ЕР.122704279, в якому зазначена страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 130000,00 грн. Франшиза 2600,00 грн. (а.с. 94). Вказане також підтверджується листом заступника начальника відділу правового врегулювання збитків транспортного страхування ПрАТ СК «ПРУ Україна» від 12 червня 2020 року № 3113-31 (а.с. 13). 24 лютого 2020 року позивач [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із повідомленням про настання події. Пошкоджений причеп Buerstner 4203, державний номер [NUMBER] 03 березня 2020 року приватним підприємцем [PERSON] оглянутий про що складено відповідний протокол, в якому зазначені найменування деталей, характер та об`єм пошкодження. протокол підписаний [PERSON] без застережень. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 28 травня 2020 року перераховано на рахунок [PERSON] страхове відшкодування за трейлер у сумі 39321,55 грн. Як зазначила позивач у позові з цього приводу претензій не має до страхової компанії. З огляду на звіт №200304-195378 про оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок пошкодження паркану приватного будинку в результаті ДТП шкода становить 10660,97 грн., без урахування ПДВ - 8884,14 грн. (а..с 17-43). В свою чергу, відповідно до розрахунку страхового відшкодування до страхового акту від 11 червня 2020 року № ЕР.122704279.L0001.01 матеріальні збитки за пошкоджений паркан становлять 5312,37 грн., вартість відновлюваного ремонту 11827,10 грн. була зменшена на коефіцієнт фізичного зносу, суму франшизи 2600,00 грн. та розмір ПДВ 2748,60 грн. (а.с. 15). ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було прийнято рішення про виплату позивачці 5312,37 грн. збитків (а.с. 14). 06 травня 2020 року страхове відшкодування на вказану суму було перераховано у повному обсязі на користь [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням від 06 травня 2020 року № 3548 (а.с. 16). Як на підставу звернення з позов до суду позивач посилається на невідповідність суми збитків за пошкоджений паркан, визначену фахівцем ФОП [PERSON] у Кошторисі з сумою у звіті наданому Страховиком. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. З висновку експерта за результатом проведеної судової будівельно-технічної експертизи від 15 лютого 2023 року №СЕ19/115-22/1748-БТ встановлено, що фактична сума реальних збитків завдана [PERSON] в результаті пошкодження паркану, належного їй будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , становить 21449,00 грн. Тобто, саме така сума збитків має бути відшкодована позивачу. Відповідно до абзацу 1 пункту 36.2 статті 36 36.2. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, на підставі поданих доказів, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, оскільки встановлено, що у даному випадку має місце страховий випадок, який підпадає під дію вказаного Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і тому відповідачі ПрАП «Страхова компанія «ПЗУ» та [PERSON] повинні відшкодувати позивачеві заподіяну внаслідок цього страхового випадку матеріальну шкоду, пов`язану з пошкодженням паркана позивача, у зазначеній нею сумі, які підтверджуються наданими позивачем доказами. А саме: страховик 14100,00 грн. (21449,00 грн. (сума збитків) - 5312,37 (відшкодована сума) - 2036,63 грн. (податок на додану вартість)), в свою чергу з [PERSON] підлягає стягненню 4636,63 грн. (2600,00 грн. (франшиза) + 2036,63 грн. (податок на додану вартість)), оскільки він має відшкодувати збитки, які не покриваються страховим відшкодуванням. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд дійшов наступного висновку. Згідно зі статтею 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначаються судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала матеріальної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до пунктів 3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України позивачі мають право на відшкодування моральної шкоди, яка завдана неправомірними діями відповідача. При визначені розміру моральної шкоди, суд виходить з того, що в результаті вчиненого адміністративного правопорушення позивач перенесла психологічний стрес, через що була змушена проходити лікування. Враховуючи тривалість та складність лікування потерпілої, що підтверджується поданими нею доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині, а саме стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди у сумі 50 000 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі та зможуть компенсувати завдані моральні страждання. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Приписами ч.3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані з проведенням експертизи. Враховуючи викладене стягненню підлягають документально підтверджені витрати позивача на залучення експерта у сумі 5436,96 грн., а також витрати на правничу допомогу у сумі 1200,00 грн. Крім цього, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908,00 грн. сплачений позивачем при звернення до суду. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, на користь позивача з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по 3772,48 грн. з кожного.

Outcome: partial