Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та зміну способу стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що 18.10.2012 уклала шлюб з [PERSON] , який згодом було розірвано на підставі рішення суду від 23.10.2014. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] , який перебуває на її утриманні. 09.10.2017 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області ухвалено рішення про стягнення на користь [PERSON] аліментів на сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 10.08.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Проте, відповідач ухиляється від сплати аліментів. Син пам`ятає батька лише з негативної сторони через скандали. Протягом десяти років відповідач, як батько дитини, не брав участі у вихованні та утриманні дитини, не дбав про його фізичний та моральний розвиток, матеріально не забезпечував, про що свідчить заборгованість по аліментах в сумі 65487,46 грн. [PERSON] жодного разу не відвідував гімназію №17 Дрогобицької міської ради Львівської області, де вчиться син. Тобто, відповідач з дитиною жодного зв`язку не підтримує. Відповідач став на шлях злочинності, вживає наркотичні засоби, неоднарозово був судимий та на підставі вироку суду знову перебуває у місцях позбавлення волі. Всі питання щодо виховання сина вирішуються нею особисто без участі та підтримки батька сина. Встановлений рішенням суду розмір аліментів у сумі 1000 грн. недостатньо на утримання сина. Крім того, вона вимушена тривалий час не працювати, оскільки здійснює догляд за дитиною [PERSON] , [INFO] , до виповнення 6 років. Зважаючи на вищенаведене, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] та про зміну способу стягнення аліментів. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та вказали, що батько не цікавиться дитиною, перебуває у місцях позбавлення волі. Виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради прийнято рішення про затвердження висновку органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина [PERSON] . Розмір аліментів, встановлений рішенням суду, не вистачає для забезпечення належного рівня життя сина [PERSON] , достатнього для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Зважаючи на вказане, просили задоволити позов. Відповідач у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позову у повному обсязі. Представник третьої особи у судовому засіданні вказав про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Проти задоволення позову не заперечив. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення позивача, представників позивача та третьої особи, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з довідкою Відділу-центру надання адміністративних послуг про реєстрацію місця проживання особи №000762/15-2020 від 27.01.2020, місце проживання [PERSON] , [INFO] , з 03.04.2015 зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою Відділу-центру надання адміністративних послуг про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №002435/38-2023, така надана [PERSON] 21.03.2023 про те, що до складу сім`ї/зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] , входять [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23.10.2014 у справі №442/7584/14-ц розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] 18.10.2012, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №466. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09.10.2017 у справі №442/5832/17 ухвалено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно, починаючи з 10.08.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.06.2019 у справі №442/7493/18, зокрема, [PERSON] визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст.15 - ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців. Вироком Львівського апеляційного суду від 05.10.2021 у справі №442/4227/19, зокрема, вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.02.2021 в частині призначеного покарання скасовано. Ухвалено новий вирок в частині призначення покарання обвинуваченим, яким [PERSON] засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. За ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та за вироком Дрогобицького міськрайонного суду від 07.06.2019 та вироком Стрийського міськрайонного суду від 28.10.2019 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, зарахувавши покарання, відбуте частково за попередніми вироками з 23.05.2019 по 20.07.2021. Згідно висновку лікаря - спеціаліста КНП "Дрогобицька міська поліклініка" ДМР Ковальської Д.О. від 21.03.2023, [PERSON] , 2013 року народження, знаходиться під наглядом у сімейного лікаря з приводу захворювань. Лікуванням [PERSON] займається мати, батько ніколи не цікавився здоров`ям дитини. Відповідно до довідки КНП "Дрогобицька міська поліклініка" ДМР за №66 від 31.03.2023, [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , потребує домашнього догляду. Довідка дійсна до 21.04.2024. З розрахунку заборгованості по аліментах від 22.03.2023, ВП №55346197, що складений державним виконавцем Х.Сидор, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 02.03.2023 становить 65487,46 грн. З довідки гімназії №17 Дрогобицької міської ради Львівської області від 21.03.2023 за №01-24/57 вбачається, що батько [PERSON] , [INFO] , учня 3-В класу, [PERSON] , [INFO] , ніколи до гімназії не приходив, контакту з навчальним закладом не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Дитину до гімназії приводить і забирає мати, на виклики приходить теж тільки мати. Відповідно до заяв [PERSON] від 21.03.2023, [PERSON] від 22.03.2023, [PERSON] від 22.03.2023, [PERSON] від 22.03.2023, останні підтвердили той факт, що [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю, перебуває на її вихованні та утриманні. Батько не бере участі у вихованні та утриманні дитини. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1982 року народження, щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , від 25.04.2023 за №3-35/2292, орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, враховуючи документи, які підтверджують факт злісного ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно сина [PERSON] , 2013 року народження, з метою захисту прав малолітньої дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , 1982 року народження, стосовно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 25.04.2023 за №74 вирішено затвердити висновок органу опіки та піклування для подання в Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області про доцільність позбавлення [PERSON] , 1982 року народження, стосовно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 15 та п.16 постанови від 30.03.2007 за № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. На думку суду, надано достатньо доказів, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, байдуже ставлення. За таких встановлених обставин, винної поведінки відповідача та його свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, враховуючи права та інтереси дитини, суд дійшов до висновку про ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків і необхідність позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] . Нормою ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 372/2393/17. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Вказане узгоджується із висновком ВС, викладеним у постанові від 11.03.2020 у справі №759/10277/18, згідно із яким спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто позивач наділений абсолютним правом на зміну способу стягнення аліментів. Таким чином, зміна способу стягнення аліментів передбачає зміну їх розміру. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що заявлений позивачем розмір аліментів у виді 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача підлягає стягненню навіть у наказному провадженні, яке призначене згідно зі ст. 19 ЦПК України для стягнення сум незначного розміру. Тобто, вказана частка від заробітку відповідача, на думку законодавця, є незначною. Суд вважає, що з урахуванням всіх обставин в сукупності в позивача є всі підстави для зміни способу стягнення аліментів, враховуючи вимоги СК України та виходячи із закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, заявлений позивачем розмір аліментів. Отож, враховуючи вищенаведене, позов слід задоволити. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про зміну способу стягнення аліментів, а відповідач визнав позовні вимоги повністю, то з останнього в дохід держави слід стягнути 536,80 грн. судового збору за позовну вимогу про зміну способу стягнення аліментів, а за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав в сумі 536,80 грн. сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: approved