Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

05 липня 2023 року заявники [PERSON] , [PERSON] , звернулися до Києво-Святошинського районного суду Київської області з заявою про усиновлення дитини [PERSON] , [INFO] . Заявники в обґрунтування заяви зазначили, що вони громадяни України, [PERSON] та [PERSON] , перебувають на обліку у службі у справах дітей та сім`ї Бучанської районної державної адміністрації, як кандидати в усиновлювачі Вони вирішили усиновити малолітнього [PERSON] , [INFO] , який перебуває під опікою [PERSON] (рішення виконавчого комітету Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області від 15.06.2021 № 77), як дитина, позбавлена батьківського піклування (заочне рішення Києво-Святошинського суду Київської області від 21.03.2023 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 07.04.2021 року № 00030254651). Заявники перебувають у зареєстрованому шлюбі , пройшли курс підготовки з питань виховання дітей-сиріт, з 06.05.2021 року перебувають на обліку кандидатів в усиновлювачі дитини, мають постійне місце проживання, стабільний дохід. Заявники просили заяву [PERSON] , [PERSON] , заінтересована особа: Бучанська районна державна адміністрація Київської області, про усиновлення дитини, задовольнити та внести зміни в актовий запис № 2210 від 29 вересня 2020 року складений Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на [PERSON] , [INFO] , а саме: Змінити прізвище, ім`я та по батькові дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Вказати батьком дитини громадянина України [PERSON] , [INFO] . Вказати матір`ю дитини громадянку України [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні заявники [PERSON] , [PERSON] вимоги заяви підтримали та просили задовольнити заяву про усиновлення дитини. У судове засідання представник заінтересованої особи Бучанська районна державна адміністрація Київської області не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку, що заява про усиновлення підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, з 06.05.2021 року перебувають на обліку кандидатів в усиновлювачі в службі у справах дітей та сім`ї Бучанської районної державної адміністрації Київської області (№ обліку 299). [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Козлин Рівненського району Рівненської області (паспорт [NUMBER] , виданий Рівненським РВ УДМС України в Рівненській області 22.08.2014). [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Вишневе Києво-Святошинський район (Бучанський район) Київської область (паспорт № [NUMBER] , орган, що видав 3232, дата видачі - 05.08.2019). 3 30.08.2014 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі про що, свідчить свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] , видане 25.07.2019 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві. [PERSON] та [PERSON] пройшли курс підготовки з питань виховання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування у Київському обласному центрі соціальних служб. За результатами навчання отримали рекомендації щодо можливості усиновлення одного хлопчика віком від 2-х місяців до 3-х років. Подружжя власних дітей не має, проте є досвід виховання дитини, позбавленої батьківського піклування в сім`ї. Рішенням виконавчого комітету Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області від 15.06.2021 № 77 призначено [PERSON] опікуном малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Подружжя [PERSON] з дитиною проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту обстеження умов проживання сім`ї від 08.01.2023, складеного працівниками служби у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області встановлено, що родина проживає у двоповерховому будинку, який складається 3 чотирьох кімнат, двох санвузлів, кухні, коридору. Санітарно-гігієнічні норми житлового приміщення витримані. Будинок облаштована меблями та побутовою технікою. Для виховання та розвитку дитини в сім`ї є окрема кімната з усіма необхідними меблями, речами для повноцінного зросту дитини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29.09.2020 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) актовий запис № 2210, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначено: мати [PERSON] , батько [PERSON] . Заочним рішенням Києво-Святошинського суду Київської області від 21.03.2023 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 07.04.2021 року № 00030254651). Рішенням виконавчого комітету Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області від 15.04.2021 № 34 малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. З 01.06.2023 року перебуває на місцевому обліку дітей, які можуть бути усиновлені у службі у справах дітей та сім`ї Бучанської районної державної адміністрації Київської області. Рідних братів та сестер, які перебувають на обліку дітей, залишених без батьківського піклування, дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування [PERSON] , [INFO] , не має. Як вбачається з листа служби у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області від 15.06.2023 № 466, за час перебування дитини під опікою ніхто з його родичів чи знайомих не звертався до служби з питанням щодо усиновлення чи взяття його під опіку. Усиновлення провадиться без згоди дитини, у зв`язку з тим, що за віком дитина не усвідомлює факту усиновлення. [PERSON] та [PERSON] обізнані зі станом здоров`я, фізичним та розумовим розвитком дитини. Рішення щодо усиновлення дитини подружжям прийнято спільно, воно є виваженим та обміркованим. З правовими наслідками усиновлення, правами та обов`язками ознайомлені та усвідомлюють всю відповідальність пов`язану з вихованням дитини. З метою створення повноцінної сім`ї та юридичної визначеності бажають усиновити малолітнього [PERSON] , [INFO] , оскільки виховують його як рідного сина створюючи всі належні умови для гармонійного та всебічного розвитку дитини. Піклуються про стан його здоров`я та матеріально забезпечують. Медичних протипоказань для усиновлення [PERSON] та [PERSON] не мають, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебувають. До кримінальної відповідальності останні не притягуються, незнятої чи непогашеної судимості не мають та в розшуку не перебувають. Фінансове та матеріальне становище сім`ї упорядковане та стабільне. Згідно висновку від 21.06.2023 року № 01.3-35/2369 Бучанська районна державна адміністрація Київської області, як орган опіки та піклування вважає доцільним усиновлення малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , громадянами України [PERSON] та [PERSON] , та таким, що відповідає найвищим інтересам дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов життя. Згідно довідок Міністерства Внутрішніх справ України громадяни [PERSON] (серія ІІА № 2647543) та [PERSON] (серія ІІА № 2647541) на території України станом на 11.12.2021 року до кримінальної відповідальності не притягуються, незнятої чи непогашеної судимості не мають та в розшуку не перебувають. Медичними висновками про стан здоров`я від 15.1.22021 року підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] не мають протипоказань щодо усиновлення дітей. Згода на усиновлення у дитини не запитувалась і усиновлення 0 року народження, проводиться без її згоди, оскільки, у зв`язку зі своїм віком дитина не усвідомлює факту усиновлення. Відповідно до статті 21 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР 27 лютого 1991 року, при усиновленні найкращі інтереси дитини мають враховуватися в першочерговому порядку. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із статтею 20 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Держави-учасниці відповідно до своїх національних законів забезпечують зміну догляду за дитиною. Такий догляд може включати, зокрема усиновлення. Частиною першою статті 21 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що держави-учасниці, які визнають і/чи дозволяють існування системи усиновлення, забезпечують, щоб найкращі інтереси дитини враховувалися в першочерговому порядку. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Усиновлення є прийняттям усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя (стаття 207 СК України). Правові наслідки усиновлення визначені статтею 232 СК України. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Отже, в контексті положень про усиновлення та батьківство, усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися питаннями її виховання та розвитку таким чином і обсягом, яке в мінімальному значенні закріплено у законодавстві та диктується загальними уявленнями про батьківство. При цьому зовнішньо також має прослідковуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема і на її прохання, у звичайних побутових обставинах. Вищевказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року винесеній за результатами розгляду цивільної справи № 2-1297/2004. Стаття 207 Сімейного кодексу України визначає що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до ч. 1 ст. 208 СК України, усиновленою може бути дитина. Згідно ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 211 СК України усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Різниця у віці між усиновлювачем та дитиною не може бути більшою ніж сорок п`ять років (ч.ч. 1, 2 ст. 211 СК України). Відповідно до ст. 212 СК України, не можуть бути усиновлювачами особи, які: обмежені у дієздатності; визнані недієздатними; позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів; за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; є особами без громадянства; перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини. Відповідно до ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Згідно ст. 225 СК України усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Частиною 1 ст. 229 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Згідно ч. 2, 3, 4 ст. 231 Сімейного кодексу України якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Якщо усиновлюється повнолітня особа, її прізвище, ім`я та по батькові можуть бути змінені у зв`язку з усиновленням за заявою усиновлювача та усиновленої особи. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Відповідно до ст. 233 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Згідно абз. 2 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за наявності клопотання заявників суд вирішує питання про зміну прізвища, імені та по батькові, дати й місця народження дитини відповідно до статей 229 - 231 СК України. При цьому слід мати на увазі, що зміни вносяться не до свідоцтва, а до актового запису про народження дитини. Стаття 314 ЦПК України передбачає за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення. У разі задоволення заяви суд зазначає у резолютивній частині рішення про усиновлення дитини або повнолітньої особи заявником (заявниками). За клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що перешкод для усиновлення, встановлених ст. 212 Сімейного кодексу України та внесення змін до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , суд не вбачає.

Outcome: approved