Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який розірвано рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 14.01.2021 року. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідач протягом вагітності та після народження сина не приймав жодної участі в утриманні дитини, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не спілкується з сином, не цікавиться його життям, не відвідує. Позивачка одна забезпечує життєдіяльність дитини, тому просить позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 04 квітня 2022 року представник відповідача адвокат Гав`юк В.Д. подав відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого вказує, що відповідач ознайомившись із позовними вимогами викладеними в позовній заяві, вважає їх такими, що порушують його законні права, факти викладені у позовній заяві не відповідають дійсності. Також вказує, що після народження дитини Позивачка переїхала проживати до своїх батьків та повідомила про припинення шлюбних стосунків із Відповідачем. З липня 2019 року Відповідачка повністю ігнорувала звернення Позивача щодо зустрічей із дитиною. Відповідач своєчасно і в повному обсязі сплачує аліменти на утримання сина, жодної заборгованості по сплаті аліментів немає. Вказує, що неодноразово звертався до компетентних органів, яких просив визначити спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Відповідач вважає, що позов ініційований в емоційному стану, внаслідок незрозумілої образи на відповідача і таким, що суперечить інтересам дитини. Просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа Виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради про позбавлення батьківських прав. В судовому засідання позивачка та її представник адвокат Шпак А.П. позов підтримали, просили його задовольнити. Крім того позивачка пояснила, що відповідач не забрав позивачку з дитиною з пологового будинку. Через два місяці після народження дитини позивачка познайомилась з іншим чоловіком, з яким проживає однією сім`єю і він має намір усиновити дитину. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали і пояснили, що позивачка перешкоджає відповідачу бачитися з дитиною. Перед народженням дитини сторони почали проживати окремо. Відповідач не знав дати народження сина і тому не з`являвся в пологовий будинок до позивачки. Пізніше відповідач мав намір зустрічатися з сином. Однак позивачка перешкоджає йому в побаченнях з дитиною. Відповідач багато працює і не завжди має можливість приїжджати в місто Кам`янець - Подільський для зустрічей з дитиною. В судовому засіданні представник третьої особи позов підтримав і пояснив, що відповідач безпідставно ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо неповнолітнього сина. Свідок [PERSON] сусідка позивачки , в судовому засіданні дала показання, що ніколи не бачила , щоб відповідач приходив додому до позивачки після народження дитини. Свідок [PERSON] в своїх показаннях вказала, що вона нічого не знає про батька дитини позивачки. Свідок [PERSON] , подруга позивачки. В судовому засіданні дала показання, що не бачила ніколи відповідача. Свідок вже три роки навчається і проживає в Житомирі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав показання, що в липні 2022 року і весною 2022 року возив відповідача в місто Кам`янець - Подільський , відповідач хотів побачитись з дитиною. Приходили з відповідачем до квартири позивачки, але двері ніхто не відкривав. Свідок [PERSON] , троюрідна сестра відповідача, в судовому засіданні дала показання, що батько позивачки перешкоджав зустрічам відповідача з дитиною. Відповідач зустрічався з дитиною в дитячому садочку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання, що вона повідомила відповідача про народження дитини. Зі слів відповідача свідку відомо , що позивачка не дає відповідачу можливості побачитися з дитиною. Свідок [PERSON] в своїх показаннях вказала, що позивачка не дозволяє відповідачу бачитись з дитиною. Свідок з відповідачем відвідували дитину в садочку, потім в садочку перестали надавати відповідачу зустрічатись з дитиною. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання , що вона працює вихователькою в дитячому садочку, який відвідував син позивачки. До дитини в дитячий садочок навідувався батько , привіз іграшку автомобіль. Батько спілкувався з дитиною мило, спокійно, дитина була задоволена спілкуванням з батьком. Однак позивачка відмовилась забирати цей автомобіль додому і ним граються діти в садочку. Настя була незадоволена зустріччю батька з сином. Потім дитину перевели в інший дитячий садочок. Свідок [PERSON] , психолог, в судовому засіданні дала показання, що батько хоче спілкуватись з дитиною, дана ситуація є стресовою для батька. Теперішній вік дитини є найкращим для налагодження відносин батька з сином. В більш зрілому віці дитина дізнається про наявність реального батька і буде намагатись шукати зустрічі з ним. Те, що мати не дає батькові зустрічатись з дитиною може свідчити про помсту матері дитини відповідачу. Свідок [PERSON] , психолог, в судовому засіданні в своїх показаннях вказала. Що до неї зверталась мати дитини. Дитина розвивається добре, відхилень немає. Дитина готова до спілкування з батьком. На даний час дитина спілкується з «новим» батьком. На основі проведеної роботи свідок встановила, що позивачка не спілкується з відповідачем. Дитина відчуває тривогу матері. Дитина енергійна. Заслухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який між ними розірвано рішенням Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 14 січня 2021 року, справа № 676/4929/20. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією виданого Кам`янець-Подільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №569 від 27 серпня 2019 року. З копії довідки №792 від 27.12.2021 р. виданої КП «УК «Господар» вбачається, що [PERSON] , [INFO] проживає разом із Позивачкою за адресою: [ADDRESS] . З копії Довідки №289 від 29.12.2021 р. вбачається, що за 2,5 роки від народження [PERSON] , [INFO] на прийоми до лікаря із дитиною з`являлася виключно мати. З копії Довідки №05 від 29.12.2021 р. вбачається, що відповідач за час перебування дитини в дитячому садку, батько не приводив і не забирав сина з дитячого садка та не відвідував загальногрупові та загальносадові заходи. З відповіді Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області №Г-920/з від 13.09.2022 року на адвокатський запит вбачається, що [PERSON] , 11.08.2022, 24.08.2022, 28.08.2022 року звертався до чергової частини у зв`язку із створенням перешкод [PERSON] у спілкуванні із сином, про що було складено відповідні протоколи. З характеристики психолога [PERSON] від 20 серпня 2022 року вбачається, що [PERSON] відчуває тривогу з приводу перешкод стосовно спілкування та побачень із дитиною, переймається долею сина та прагне постійно приймати учать у його вихованні. З довідки - розрахунку по ВП №60805306 про розмір сплачених аліментів вбачається, що у відповідача відсутня заборгованість зі сплати аліментів, а навпаки існує переплата, яка станом на березень 2022 року складає 6992,95 грн.. З характеристики на гр. [PERSON] ,, складеної Виконавчого комітету Городоцької міської ради №02.13.03-17/19 від 10.05.2022 р. вбачається, що останній проживає у селі Карабчиї разом зі своїми батьками, працює у ФГ «Скіпченське». Родина Гвоздецьких працьовита, утримує чимале господарство, обробляють земельні наділи та вирощують сільськогосподарські культури, за весь час проживання в громаді [PERSON] проявив себе як законослухняний, працелюбивий та законослухняний громадянин. З характеристики на гр. [PERSON] ,, складеної ФГ «СКІПЧЕНСЬКЕ» вбачається, що останній зарекомендував себе як привітний і сумлінний працівник, користується повагою та авторитетом у керівництва, його поважають та цінують колеги, трудову дисципліну не порушував. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Разом з тим, позбавлення батьківських прав - це санкція, застосовувана в тих випадках, коли здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини піддається небезпеці внаслідок застосування батьками неправомірних способів здійснення батьківських прав, неналежного їхнього поводження або злісного ухилення від виконання батьківських обов`язків. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2019 року за результатом розгляду справи № 459/1736/16-ц. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). З висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] затвердженого рішенням 23 сесії Кам`янець-Подільської міської ради від 06.10.2022 р. за №77/23 вбачається, що відповідач злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина, з часу його народження, аліменти сплачує в примусовому порядку, має заборгованість та інше, чим порушує права дитини, тому орган опіки та піклування вважає за доцільне батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] . Однак даний висновок, винесений без врахування всіх обставин, у зв`язку з чим він не підтверджує злісної вини відповідача в ухиленні від виконання ним батьківських обов`язків та не містить належного обґрунтування доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав. Перед наданням відповідного висновку орган опіки та піклування не з`ясовував думки [PERSON] про позбавлення його батьківських прав та не зазначив, яка робота проведена органом опіки та піклування із відповідачем щодо врегулювання даного конфлікту. Крім того, неможливість участі у вихованні дитини, через перешкоди, які створюються Відповідачу, не може у повній мірі свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків по утриманню дитини. Крім того суд враховує пояснення позивачки, в яких вона вказала , що після спливу двох місяців після народження дитини вона познайомилась з іншим чоловіком. який має намір усиновити дитину. При відмові в задоволенні позову суд враховує, що відповідач не забрав дитину з позивачкою з пологового будинку через те, що позивачка не повідомила його про народження дитини, як тільки він дізнався про народження дитини. Він одразу намагався зустрітися з позивачкою , що позивачка перешкоджає відповідачу у зустрічах з дитиною. З цих підстав суд не бере до уваги висновок органу опіки і піклування про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина. Крім того суд враховує, що даний висновок складено без врахування тієї обставини, що відповідач бажає приймати участь у вихованні дитини. За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, з відповідача не підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір в сумі 992 гривень 40 коп..

Outcome: dismissed