Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

Позивач 10.05.2023 звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, за змістом якої просить розірвати шлюб, зареєстрований 07.09.2019 Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №889, укладений між сторонами у справі. За змістом позовної заяви сторони перебувають у шлюбі з 07.09.2019, спільних дітей не мають. Основна причина припинення шлюбу, як зазначає позивач, - відсутність взаєморозуміння й втрата почуття любові. Позивач стверджує, що приблизно рік тому фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено, подальше спільне життя з відповідачкою суперечить їх інтересам, спору про розподіл подружнього майна не має. [PERSON] зазначає, що, оскільки відповідачка не бажає розривати шлюб у позасудовому порядку, він змушений звернутися до суду. На підставі наведеного, з посиланням на 110-112 СК України, позивач просить задовольнити позовну заяву. Ухвалою судді від 15.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач подав заяву за вх.№18526/23-Вх від 26.06.2023, за змістом якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, підтверджує обставини, викладені в позовній заяві, наполягає на задоволенні позову, просить розглядати справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду повідомлялася відповідно до ч.1,3 ст.128 ЦПК України шляхом надіслання судових повісток засобами поштового листування, смс-інформування. Про причини своєї неявки відповідачка суд не повідомила, не скориставшись своїм правом, передбаченим ч.1 ст.191 ЦПК України, до матеріалів справи відзиву на позовну заяву не подала. Ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про те, що вона підлягає задоволенню у зв`язку із таким. Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про шлюб, виданого 07.09.2019 Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області серії [NUMBER] , - 07.09.2019 між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №889. Сторони спільних неповнолітніх дітей не мають, заперечень з приводу обставин справи, що викладені у позовній заяві, відповідачкою не висловлено. Майновий спір між подружжям відсутній. Сторони припинили спільне проживання з травня 2022 року, спільного господарства не ведуть. При розгляді справи суд виходить за таких норм чинного законодавства. Згідно з ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За змістом ч.1 ст.104, ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За наявності законних підстав, судом встановлено, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини і не ведуть спільне господарство, збереження сім`ї при існуючих обставинах суперечить інтересам позивача, вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст.111 СК України суд не вважає за доцільне. Ст.113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідних клопотань відповідачкою до суду не подано. На виконання ч.7 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398VІ від 01.07.2010, ч.2 ст.115 СК України, копію рішення суду, яке набрало законної сили, необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує із відповідачки на користь позивача судовий збір у сумі 1 073,60 гривні, сплачений при пред`явленні позову до суду.

Outcome: approved