Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

22.07.2021 року до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В позовній заяві вказувала на те, що вона перебувала з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] в них народилася донька [PERSON] . Проте, з моменту народження дитини сімейні відносини припинилися. [PERSON] не проявив себе як турботливий батько, більше того вони стали проживати окремо. Відповідач абсолютно не приймає участі у вихованні дитини, не переймається культурним та духовним розвитком. З 19.12.2020 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який і займається вихованням доньки. Крім того, [PERSON] жодного разу не потурбувався про матеріальне становище дитини, проте він як батько має матеріально забезпечувати доньку. В зв`язку з чим вона просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. 16.09.2021 року суддею Орджонікідзевського районного суду м.Харкова Глібко О.В. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 01.05.2023 року Київським районним судом м.Полтави на підставі розпорядження Верховного Суду України від 14.03.2022 року №7/0/9-22 цивільну справу №644/6818/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини прийнято до провадження та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 24.07.2023 року закрито підготовче засідання, а розгляд справи призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, попередньо надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. Третя особа Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання свого представника не направив, про причин неявки суд не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходило. У відповідності до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином були повідомлені і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач в судове засідання не з`явився, не направив свого представника для участі у засіданні, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм статті 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно з нотаріально посвідченого перекладу свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] її батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.27-30). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19 грудня 2020 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.9). Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.164 СК України, батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Так, поведінка відповідача, який тривалий час взагалі не спілкується з дитиною, не виховує її, не утримує доньку, свідчить про його байдуже ставлення до дитини та про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст.164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15,16,17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. При вирішенні спору, суд також приймає до уваги висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 08.10.2021 року №561 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно своєї малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] (а.с.50-51). Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч.4 зазначеної статті, суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. А тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законнимі обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Отже, враховуючи подані докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення аліментів з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також судом встановлено, що в матеріалах справи мається уточнена позовна заява [PERSON] , в якій вона просила суд стягнути з [PERSON] грошову суму в розмірі 4 695 грн. на оплату додаткових витрат на дитину, [PERSON] , [INFO] . Проте як встановлено судом, позивачем не було надано суду жодних доказів, які б підтверджували факт понесення даних витрат, а тому в даній частині позовних вимог слід відмовити. Крім того, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовийзбір» [PERSON] звільнено від сплати судового збору. Отже, з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial