Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовним вимог позивач посилається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням суду від 31.10.2018. Їх спільно набуте у шлюбі майно було поділено рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 12.12.2019 (справа №628/2568/19), згідно з яким у приватній власності позивача залишився житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельна ділянка, що розташовані в [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу та поділу спільного майна подружжя, відповідач придбав собі квартиру в м.Куп`янську, у якій мешкає і в даний час. Однак, відповідач залишається зареєстрованим у будинку позивача, хоча фактично з 28.01.2020 за зазначеною адресою не проживає, його особистих речей в будинку немає, відповідач не сплачує комунальні послуги по утриманню будинку, жодних стосунків сторони не підтримують. Факт реєстрації відповідача у будинку створює позивачу перешкоди у реалізації її прав користування та розпорядження належним майном. Тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] .\~ Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25 листопада 2021 року відкрито спрощене провадження у вищезазначеній справі, призначено судове засідання. Розпорядженням Верховного Суду від 18.03.2022 № 11/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Куп`янського міськрайонного суду Харківської області на Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. 01 березня 2023 року з Куп`янського міськрайонного суду Харківської області\~ до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла вищевказана\~ цивільна справа. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 березня 2023 року для розгляду даної справи визначено суддю Оладенко О.С. Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2023 року прийнято справу до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явилася. В матеріалах справи наявна заява від позивача про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.46). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 12.12.2019\~ у справі №628/2568/19 в порядку поділу майна подружжя визнано за [PERSON] право власності в т.ч. на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-11). На підставі цього рішення право власності позивача зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом №203822762 від 12.03.2020 (а.с.14). Згідно відповіді на запит суду щодо зареєстрованого місця проживання відповідача №17-10/15414 від 24.11.202, [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с.38). З акту про фактичне місце проживання (не проживання) від 15.06.2021, складеного власником житлового приміщення за участю сусідів, підпис яких засвідчено уповноваженим виконавчого комітету Куп`янської міської ради, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] з 28 січня 2020 року (а.с.26). У відповідності до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб. На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає суду підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Оскільки відповідач зареєстрований у житловому приміщенні як член сім`ї власника, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст.405 ЦК України. Так, у відповідності до ст.405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З наданих позивачем доказів судом встановлено, що відповідач не проживає у спірному будинку з 28 січня 2020 року, а лише зареєстрований в ньому, також, що його реєстрація у будинку впливає на права та інтереси позивача, зокрема і щодо реалізації її прав користування та розпорядження належним майном, сплати комунальних послуг, наявність перешкод у його проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачем свого права користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. (ставка, що діяла на день подачі позову). На підставі викладеного,

Outcome: approved