Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., зареєстрований в реєстрі за № 85543, про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі - ТОВ "ФК "ЄАПБ" або Товариство) боргу в розмірі 20050 грн. В обґрунтування позову зазначав, що 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 85543, про стягнення з нього на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" суми боргу в розмірі 20050 грн. Позивач вважає, що цей виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням законодавства, оскільки між ним іТОВ "ФК "ЄАПБ" відсутні будь-які фінансові зобов`язання, жодної письмової вимоги (повідомлення) від кредитора він не отримував, тому позбавлений був можливості бути вчасно проінформованим про наявність суми заборгованості та можливості оспорити пред`явлені до нього вимоги. Нотаріус не перевіряв надсилання йому вимоги про стягнення з нього боргу, зазначена у виконавчому написі нотаріуса сума боргу є необґрунтованою та безпідставною, її розмір ним не визнається та є спірним, при вчиненні виконавчого напису безспірність суми боргу нотаріусом не перевірялась. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов підтримує, просив суд розглянути справу у його відсутність та задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ "ФК "ЄАПБ" Дідук Р.А. у судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позов, у якому зазначав, що доводи позивача про відсутність у нього фінансових зобов`язань перед відповідачем ТОВ "ФК "ЄАПБ" є необґрунтованими та спростовуються тим, що 16 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвеструм" (далі - ТОВ "ФК "Інвеструм") і [PERSON] укладено кредитний договір № 11774-03/2021, а 29 жовтня 2021 року між ТОВ "ФК Інвеструм" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір відступлення прав вимоги № 29102021, за умовами якого Товариство набуло прав вимоги за вказаним кредитним договором, тому згідно із вимогами закону відбулася заміна кредитора у зобов`язанні. Для вчинення оспорюваного позивачем виконавчого напису нотаріусу надано перелік документів відповідно до вимог законодавства, тому зазначена у виконавчому написі сума заборгованості вважається безспірною. Просив суд відмовити у задоволенні позову, справу розглянути за відсутності сторони відповідача. Треті особи у справі приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Суліма О.О., будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, пояснення на позов до суду не подавали. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 85543, про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача ТОВ "ФК "ЄАПБ" суми боргу в розмірі 20050 грн. 12 серпня 2022 року на підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Сулімою О.О. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] із примусового виконання цього виконавчого документа. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з цим позовом, вважає, що вказаний виконавчий напис нотаріуса від 22 грудня 2021 року за № 85543 є незаконним та таким, що виконанню не підлягає, оскільки вчинений з грубим порушенням вимог чинного законодавства. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ЦК України, Законом України "Про нотаріат" від 02 вересня 1993 року № 3425-XII (далі - Закон № 3425-XII), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік № 1172). За змістом ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону № 3425-XII нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. За змістом п. 19 ч. 1 ст. 34 цього ж Закону виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. У ч. 1 ст. 87 Закону України "Про нотаріат", п. 1.1 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно із ч. 2 ст. 87 Закону України "Про нотаріат", п. 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить такі ж самі правила та умови вчинення нотаріусами виконавчих написів (п. п. 1, 3 Глави 16 розділу II цього Порядку). Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису про стягнення суми заборгованості нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172. При цьому, даний Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені у Законі № 3425-XII та Порядку № 296/5. 26 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову за № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". Зазначеною постановою до вказаного Переліку внесені зміни, після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами", Перелік доповнено новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, згідно із яким для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Внесеними до вказаного вище Переліку змінами нотаріусам було надано право вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, укладених у простій формі, тобто які нотаріально посвідченні не були. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року за № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, у частині доповнення Переліку новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року вказану постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін та вона набрала законної сили. Пленум Вищого адміністративного суду України у п. 10.2 постанови № 7 від 20 травня 2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі" роз`яснив, що визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Оспорюваний позивачем [PERSON] виконавчий напис № 85543 про стягнення із нього на користь відповідача ТОВ "ФК "ЄАПБ" суми боргу в розмірі 20050 грн., приватним нотаріусом Солонець Т.М. був вчинений 22 грудня 2021 року, тобто тоді коли діяла редакція Переліку № 1172, яка передбачала вчинення виконавчого напису нотаріусом лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору. Згідно із вимогами підпункту 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у цивільній справі № 137/1666/16-ц виклала правовий висновок і роз`яснила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт, зокрема, подання стягувачем відповідних документів приватному нотаріусу, не свідчить про відсутність спору стосовно суми заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує доти, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, та може оспорювати у судовому порядку вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчого напису нотаріуса може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог стягувача до боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно із переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідач ТОВ "ФК "ЄАПБ", заперечуючи проти позовних вимог [PERSON] , своїм правом на спростування заявлених вимог належним чином не скористалося, доказів на спростування доводів позовних вимог, зокрема, копії документів, на підставі, яких вчинений виконавчий напис, у тому числі, нотаріально посвідчений кредитний договір № 11774-03/2021, укладений 16 березня 2021 року між ТОВ "ФК "Інвеструм" та [PERSON] , на який представник відповідача посилається у відзиві на позов, який став підставою для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису та договір відступлення прав вимоги № 29102021 від 29 жовтня 2021 року, укладений між ТОВ "ФК "Інвеструм" і ТОВ "ФК "ЄАПБ", за умовами якого відповідач набув прав вимоги за зазначеним кредитним договором, розрахунок суми заборгованості [PERSON] , суду не надав, що позбавляє суд можливості встановити відповідність поданих нотаріусу Солонець Т.М. документів для вчинення нею виконавчого напису, відповідність суми заборгованості тій, що зазначена у виконавчому написі, перевірити дотримання строків звернення для її стягнення, враховуючи, що позивач [PERSON] категорично заперечує існування у нього будь-якої суми заборгованості перед відповідачем ТОВ "ФК "ЄАПБ". Відповідачем ТОВ "ФК "ЄАПБ" належних і допустимих доказів на обґрунтування того, що приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. подані усі відомості про безспірність суми боргу [PERSON] , до суду подано, не надано і доказів надсилання позивачу досудових вимог про виконання ним зобов`язань за кредитним договором № 11774-03/2021 від 16 березня 2021 року, що позбавило позивача процесуальної можливості реалізувати свої права щодо вирішення спору в добровільному порядку чи оскарження суми заборгованості, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави вважати, що зазначена у виконавчому написі приватного нотаріуса сума боргу позивача [PERSON] перед відповідачем ТОВ "ФК "ЄАПБ" за кредитним договором є безспірною. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вчинений 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Солонець Т.М. виконавчий напис за реєстровим № 85543 про стягнення із [PERSON] боргу в розмірі 20050 грн. не відповідає вимогам закону, тому цей виконавчий напис нотаріуса суд визнає таким, що не підлягає виконанню. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову (992 грн. 40 коп.) та заяви про забезпечення позову (496 грн. 20 коп.) судовий збір у загальному розмірі 1488 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved