Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

25.01.2021 року Акціонерне товариство АТ «АЛЬФА-БАНК» звернулося до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова з позовною заявою до [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №839/3/27/38/7-285, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 95000,00 дол. США. Відповідно до затвердженого передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «АЛЬФА-БАНК» та рішення єдиного акціонера АТ «УКРСОЦБАНК» від 15 жовтня 2019 року внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «АЛЬФА-БАНК» став правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків після АТ «Укрсоцбанк». Відповідно до рішення Московського районного суду м.Харкова заборгованість [PERSON] за даним кредитним договором становить 130592 дол. СЩА 24 центи, що складає 3337685 грн. 32 коп. Згідно розрахунку 3% річних від простроченої суми на період з дати ухвалення рішення до моменту подання позовної заяви становить 252932,51 грн. та 440908,19 грн. - інфляційних втрат. На даний час рішення суду не виконане, в зв`язку з чим просили суд стягнути з відповідача на користь банку 693 840 грн. 70 грн. заборгованості, з якої: 252932,51 грн. - 3% річних; 440908,19 грн. - інфляційних втрат, розрахованих на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 10407,61 грн. 03.03.2021 року суддею Орджонікідзевського районного суду м.Харкова Зябровою О.Г. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 17.04.2021 року дана цивільна справа у відповідності до розпорядження Верховного Суду України від 14.03.2022 року №7/0/9-22 була передана до Київського районного суду м.Полтави. 21.04.2023 року суддею Київського районного суду м.Полтави Турченко Т.В. прийнято до провадження та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №839/3/27/38/7-285, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 95000,00 дол. США. Відповідно до затвердженого передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «АЛЬФА-БАНК» та рішення єдиного акціонера АТ «УКРСОЦБАНК» від 15 жовтня 2019 року внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «АЛЬФА-БАНК» став правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків після АТ «Укрсоцбанк». Відповідно до рішення Московського районного суду м.Харкова заборгованість [PERSON] за даним кредитним договором становить 130592 дол. США 24 центи, що складає 3337685 грн. 32 коп. 01.12.2022 було внесено запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування АТ «АЛЬФА-БАНК» на АТ «СЕНС БАНК» у зв`язку зі зміною найменування банку без зміни реквізитів. Рішення Московського районного суду м.Харкова є чинним, однак відповідачем не виконане. Відповідно до наданих розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, розрахованих на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, у позивача виникла заборгованість в розмірі 693 840 грн. 70 грн., з якої: 252932,51 грн. - 3% річних та 440908,19 грн. - інфляційних втрат. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема,статтею 625 ЦК України в регульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18. З матеріалів справи вбачається, що відповідач станом на дату звернення АТ «АЛЬФА-БАНК» (АТ «СЕНС БАНК» після 01.12.2022) до суду, має грошове зобов`язання перед Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «АЛЬФА-БАНК» (АТ «СЕНС БАНК» після 01.12.2022). Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами наявні грошові зобов`язання. З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, які не виконані боржником в повному обсязі, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. Суд погоджується з розрахунком 3% річних та інфляційних втрат, наданим позивачем. З врахуванням вищезазначеного, вимоги позивача підлягають задоволенню. Окрім того, позивачем по справі подано заяву, у якій останній просить суд, зокрема, замінити АТ «АЛЬФА-БАНК» на АТ «СЕНС БАНК», у зв`язку зі зміною назви позивача, на що суд зазначає наступне. Як встановлено вище, 01.12.2022 Національним банком України було внесено запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування АТ «АЛЬФА-БАНК» на АТ «СЕНС БАНК» у зв`язку зі зміною найменування банку без зміни реквізитів. Положеннями ЦПК України не передбачено заміну сторони у справі у зв`язку із заміною її (його) назви. Разом з тим, ст. 55 ЦПК України передбачає процесуальне правонаступництво, відповідно до чого суд, у разі смерті фізичної особи,припинення юридичної особи,заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Проте, вказана норма статті не стосується питання з приводу зміни назви юридичної особи, що в своєму розумінні не є правонаступництвом. Таким чином слід зазначити, що у разі коли така зміна сталася у процесі вирішення спору судом, про неї обов`язково зазначається в описовій частині рішення (при цьому у мотивувальній частині, за необхідності, також зазначається нове найменування учасника судового процесу) або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи. Питання про стягнення судових витрати суд вирішує відповідно дост.141 ЦПК України.

Outcome: approved