Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначає, що 15.02.2017 року у Львівському міському відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. У цьому шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність спільних інтересів, взаєморозуміння. Позивач зазначає, що між ними немає подружніх відносин, жодних почуттів між ними немає, а шлюб між ними існує лише формально. В судове засідання позивач не з`явилася, подавши при цьому заяви, якою просить справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у випадку неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням на офіційному веб-порталі судової влади України. За вказаних обставин, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Оцінивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення, з огляду на таке. Згідно з ч.1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони зареєстрували такий 15.02.2017 року у Львівському міському відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області , про що складено актовий запис №284. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у сторін будувати у подальшому сімейні відносини, різні погляди на шлюб та сім`ю. Сторони припинили подружні відносини та впродовж тривалого часу не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3,4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Крім цього, суд, розриваючи шлюб між сторонами, враховує інтереси неповнолітньої дочки сторін, оскільки її повноцінний розвиток та виховання у сім`ї, у якій у батьків різні погляди на життя, шлюб, сім`ю, відсутнє взаєморозуміння, є неможливим. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження шлюбу, у зв`язку з чим доцільно такий розірвати, а позов відповідно задовольнити. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved