Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,0399 га та житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами під [ADDRESS] . У встановлений законом шестимісячний строк він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки з 11.11.2015 року по 2022 рік перебував за межами України. У 2022 році вступив до лав Збройних сил України, восени отримав бойове поранення, яке потребує довготривалого лікування, на якому він зараз перебуває. 06.12.2022 року він звернувся до Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Південного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з приводу оформлення права на спадщину, але йому було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як пропущений встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що строк для прийняття спадщини він пропустив з поважної причини, тому звернувся до суду з позовом. Представник позивача [PERSON] адвокат Коренко Т.В. у судовому засіданні на задоволенні позову наполягала. Пояснила, що позивач працював за межами України, що є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини. Позивач [PERSON] у судовому засіданні на задоволенні позову наполягав. При цьому пояснив, що відповідач по справі його рідний брат, він неодноразово говорив, що все майно, яке залишилося після смерті батька, буде належати їм обом, не повідомляв його про те, що подав заяву про прийняття спадщини і отримав свідоцтво про право на спадщину. Він працював за межами України, тому не мав можливості подати заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк. Коли почалася війна, [PERSON] зізнався йому, що оформив спадщину, і зазначив, що не проти того, щоб він також прийняв спадщину. Він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але отримав відмову. Вважає, що строк на прийняття спадщини він пропустив з поважної причини, тому позов просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала. При цьому пояснила, що позивач пропустив строк на прийняття спадщини після смерті батька, доказів поважності причин пропуску строку не надав. Щодо будь-якої домовленості між сторонами по справі з приводу спадщини заперечувала. Просила відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] , явка якого у судове засідання була визнана обов`язковою, не з`явився. Його представником [PERSON] надана довідка про те, що згідно витягу з наказу № 191 від 29.06.2023 року [PERSON] вибув з 29.06.2023 року у оперативне підпорядкування 92 омбр з метою виконання бойового розпорядження ОСУВ «Хортиця». Представник Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Південного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, але надіслав заяву, в якій вказав, що просить справу розглянути у його відсутність (а.с. 110). Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з ч.1, ч.2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). Ч.3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця об`єктивних перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено у судовому засіданні, [INFO] помер батько позивача та відповідача - [PERSON] , згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] (а.с. 10). Тобто, [PERSON] і [PERSON] , є рідними братами, та відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями за законом першої черги. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами під [ADDRESS] та складається з одного житлового будинку, зазначеного на плані «А», загальною площею 93,70 кв. метрів, житловою площею 19,40 кв. метрів та господарських будівель і споруд літери: «Б»-літній душ, «В»-вбиральні, І-вигрібної ями, № 1-5 огорожі, а також земельної ділянки площею 0,0399 га, кадастровий номер 5121080300:03:001:0614, згідно свідоцтва про право власності [NUMBER] , виданого виконкомом Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області 23.12.2011 року (а.с. 77), та державного акту серії ЯИ № 100699 (а.с. 86). Згідно довідки Августівської сільської ради Одеського району Одеської області № 260 від 06.06.2016 року, [PERSON] по день смерті [INFO] був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 66). 14.06.2016 року відповідачем по справі [PERSON] до Біляївської районної державної нотаріальної контори було подано заяву про прийняття спадщини, в заяві він зазначив, що інших спадкоємців, крім нього, немає (а.с. 63), була заведена спадкова справа № 348/2016. 27.07.2016 року державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Ю.А. на ім`я [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами під [ADDRESS] та складається з одного житлового будинку, зазначеного на плані «А», загальною площею 93,70 кв. метрів, житловою площею 19,40 кв. метрів та господарських будівель і споруд літери: «Б»-літній душ, «В»-вбиральні, І-вигрібної ями, № 1-5 огорожі, а також земельної ділянки площею 0,0399 га, кадастровий номер 5121080300:03:001:0614 (а.с. 100, 102). 06.12.2022 року позивач звернувся до державного нотаріуса Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Ю.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 104). Але листом № 2980/22-14 від 06.12.2022 року державним нотаріусом Шевченко Ю.А. відмовлено позивачу у прийнятті вказаної заяви, так як пропущений строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки він повинен був звернутися із заявою про прийняття спадщини до Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області до 26.06.2015 року (а.с.11). На підтвердження перебування за межами України позивача, що унеможливило подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] у визначений законом шестимісячний строк, позивачем надана копія паспорту для виїзду за кордон. З паспорту для виїзду за кордон на ім`я [PERSON] (а.с. 12-21) вбачається, що 24.12.2015 року позивач в`їхав на територію України, виїхав 26.01.2016 року; 14.04.2016 року в`їхав на територію України, і цього ж дня виїхав; 13.09.2016 року в`їхав на територію України, 21.09.2016 року виїхав. Таким чином, оскільки позивач з 6 місяців, які відведені законом для подачі заяви про прийняття спадщини, лише 32 дні перебував на території України, ним був пропущений строк на прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Як вбачається з паспорту та листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 7 від 26.04.2023 року, в період 2016-2019 р.р. перебував за межами України, з різною періодичністю. З 15.04.2022 року у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, позивач в період до 31.08.2022 року брав безпосередню участю у бойових діях та забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, що підтверджується довідкою в/ч [NUMBER] (а.с. 23). Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 08.06.2018 по справі № 592/9058/17-ц. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 04.11.2015 року № 6-1486цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України. Так, оскільки в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, тому суд виходить з конкретних обставин справи. Суд вважає, що причини пропуску строку, вказані у позові перебування позивача за межами України, що підтверджено матеріалами справи, є поважними, через які позивач не зміг реалізувати своє право на подачу заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини у встановленому законом порядку. Виходячи з наведеного суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог. В позовній заяві позивач просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяці, тому суд вважає за доцільне надати йому саме такий строк - три місяці, з дня набрання рішенням законної сили. Крім того, суд звертає увагу на наступне. Поняття розумних строків розгляду справи в контексті\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~нетотожне (неідентичне) поняттю процесуальних строків в національних системах права. Право Європейського Суду з прав людини є «автономним» і його тлумачення Судом Конвенції не пов`язане з тлумаченням права національними судами. Європейський суд з прав людини оцінює «розумність» тривалості провадження з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливість предмета спору для заявника. В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У пункті 33, 35 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст.6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати. У судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал. Тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, у зв`язку з надмірним навантаженням, унеможливлює розгляд справ у строки, передбачені національним законодавством. З 01.01.2023 року по 07.09.2023 року внаслідок автоматизованого розподілу в провадження судді Трушиної О.І. надійшло 1167 справ, що перевищує річне навантаження на одного суддю, яке згідно з коефіцієнтом, визначеного Радою суддів України спільно з ДСА України, має становити 183 справи на одного суддю на рік. З урахуванням надмірного навантаження, яке виходить за межі фізичних можливостей, недостатньою кількістю суддів (з 2016 року кількість суддів у Біляївському районному суді зменшилася з 11 до 7), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ, суд позбавлений можливості вирішувати процесуальні питання, в тому числі скласти повний текст судового рішення у строки, передбачені національним законом, тому повний текст рішення складено 07.09.2023 року.

Outcome: approved