Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-20 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Дубчак Л.С., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 19.06.2010 року вона уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі у них народилася донька - [PERSON] . Водночас, на даний час між позивачкою та відповідачем фактично припинені шлюбні стосунки, вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, з огляду на це, будь-які відносини, що притаманні шлюбу, і які повинні бути між подружжям, між позивачем та відповідачем відсутні. Протягом часу окремого проживання позивачкою усвідомлена неможливість подальшого перебування у шлюбі з відповідачем. У зв`язку з цим позивач просить не надавати строк на примирення, оскільки подальше існування шлюбу між нею та відповідачем неможливе, суперечить інтересам позивача, у зв`язку з чим позивач наполягає на його розірванні. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, та без участі позивача, прийняти рішення по суті спору. Відповідач у судове засідання не з"явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причин неявки суд не повідомив, відзиву на позов відповідачем не подано, а тому суд уважає, що у відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 19.06.2010 року сторони уклали шлюб, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. У шлюбі у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. Як встановлено згідно пояснень позивача, та не спростовано відповідачем, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини між сторонами припинені. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу між нею та відповідачем є неможливим. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved