Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, який обґрунтовувала тим, що 20.02.2022 року в с. Нове Грякове, Полтавської області відбулася дорожньо-транспортна пригода в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки «АЗПК 21412» реєстраційний номер [NUMBER] здійснив наїзд на перешкоду. Внаслідок даної ДТП пасажир [PERSON] , [INFO] від отриманих травм померла. Вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 18.07.2022 року у справі № 550/155/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. В результаті вказаної ДТП та наслідків від неї, мати потерпілої [PERSON] - [PERSON] зазнала шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача, 26000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, встановленої п.27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та 234000,00 грн. в рахунок відшкодування витрат у зв`язку з втратою годувальника (для батьків). Відповідач здійснив виплату страхового відшкодування моральної шкоди в розмірі 26000,00 грн. на користь позивача, а страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника сплачено не було та листом повідомлено позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника, а тому позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника. 27 січня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 14.02.2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти заявлених позовних вимог, вважає їх безпідставними та необгрунтовними з огляду на таке. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 23 Закону передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Станом на дату страхового випадку, особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди, завданої смертю потерпілої є три особи: мати (позивач), син - [PERSON] та син - [PERSON] , а тому кожен із них має право на отримання відшкодування рівної частки моральної шкоди. На день страхового випадку розмір мінімальної заробітної плати становив 6500,00 грн. Відповідно, належна частка моральної шкоди для кожного із заявників становить: 78000,00 грн./3=26000,00 грн. Відповідно до п. 27.4 ст. 27 Закону страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. [PERSON] було надано відповідачу документальне підтвердження понесених витрат на поховання потерпілої у розмірі 28700,00 грн. 30.11.2022 року відповідачем було повідомлено [PERSON] , [PERSON] та позивача листами про прийняття Страховиком рішення про здійснення страхових відшкодувань на їхню користь у таких розмірах: - для [PERSON] - 54700,00 грн., з яких 26000,00 грн. - 1/3 частки моральної шкоди, завданої смертю потерпілої, 28700,00 грн. - понесені витрати на поховання потерпілої; - для [PERSON] - 26000,00 грн., що відповідає 1/3 частки моральної шкоди, завданої смертю потерпілої; - для позивача (матері потерпілої) - 26000,00 грн., що відповідає 1/3 частки моральної шкоди, завданої смертю потерпілої. Цього ж дня відповідачем було здійснено виплати страхового відшкодування в сумі 106700,00 грн. Згідно із ч. 1 ст. 1200 Цивільного кодексу України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Як вбачається зі змісту пенсійного посвідчення та довідки про доходи позивача, вона отримує пенсію за віком, починаючи з 23.12.1992 року по теперішній час, а доказів того, що потерпіла утримувала позивача або мала можливість її утримувати, матеріально чи іншим чином підтримувати позивача не надано, а тому представник відповідача просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 04.04.2023 року представником позивача надано заяву про уточнення позовних вимог згідно якої ліміт відповідальності страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР/5116916 становить 260000,00 грн. Виходячи з того, що відповідачем вже виплачено по цьому страховому випадку 106700,00 грн. страхового відшкодування, до стягнення належить різниця між лімітом відповідальності страховика і виплаченою сумою відшкодування, а тому просить стягнути з відповідача 153300,00 грн. страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника. 04.04.2023 року представником позивача надано відповідь на відзив, в якому він зазначає, що згідно ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Крім того, відповідно до ст. 1200 Цивільного кодексу України право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які не тільки були на утриманні померлого, а й особи, які мали на день смерті право на одержання від нього утримання, отже позивач обґрунтовано вважає, що має право на отримання від відповідача відшкодування шкоди, заподіяної смертю її доньки відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону №1961-IV. Представник позивача адвокат Стефківський В.І. надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Представник відповідача в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Суд встановив, що 14.09.2022 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК Євроінс Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть № 245 від 21.02.2022 року, [PERSON] померла між с. Вільхуватка та с. Ливенцівка, причина смерті - відкрита черепно - мозкова травма з переломом кісток черепу в результаті травми отриманої 20.02.2022 року. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] , 14.04.2005 року зареєстровано шлюб. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є сином [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є сином [PERSON] . Згідно копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] , [PERSON] отримує пенсію за віком. Згідно довідки про доходи виданої пенсіонеру [PERSON] , вона перебуває на обліку в Чутівському об`єднаному управлінні ПФУ в Полтавській області і отримує пенсію за віком, яка становила: лютий 2021 року 3172,84 грн. на місяць, з березня 2021 року по листопад 2021 року - 3272,84 грн. на місяць, за період з грудня 2021 року по січень 2021 року в розмірі 3395,54 грн. на місяць. Згідно листа ПрАТ «СК «Євроінс Україна» від 14.11.2022 року [PERSON] відмовлено у задоволенні заяви про виплату страхового відшкодування пов`язане із втратою годувальника. Відповідно до п. 27.2 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ч.1-3 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: … 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; … Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються: … е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, згідно з якими пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні… Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. У постанові від 09 липня 2020 року у справі № 756/8644/19 Верховний суд дійшов таких висновків (http://reestr.court.gov.ua/Review/90385221). Положеннями ст. 27 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV визначено, що страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, виключно лише на умовах, встановлених ст. 1200 Цивільного кодексу України. За змістом абзацу 1 ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Частиною 2 ст. 1200 ЦК України встановлено, що особам, визначеним у пунктах 1 - 5 ч. 1 цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Тобто, коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, можна розділити на дві групи: непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання та дитина потерпілого, народжена після його смерті. Факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом. Таким чином, для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць. Також у постанові від 27 січня 2021 року у справі № 584/1166/15-ц Верховний суд дійшов таких висновків. Факт перебування особи на утриманні померлого має місце, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц та від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18 (провадження № 61-8512св20). Відповідно до п.п. «г» п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного із них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи. Враховуючи встановлені судом обставини і зміст зазначених вище норм права та висновків Верховного суду, суд дійшов висновку про те, що позовна заява не підлягає задоволенню, адже позивач не надала достатніх доказів того, що вона на час настання страхового випадку та смерті доньки перебувала на її утриманні. Всупереч ст. 35.2.е «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач не надала ні ПрАТ «СК «Євроінс Україна» ні суду документів, які підтверджують повне перебування на утриманні своєї доньки - [PERSON] , і що частка її доходу, яка припадала на неї, була основним і постійним джерелом її існування. Крім того, позивачем було надано копію пенсійного посвідчення, з якого вбачається, що [PERSON] отримує пенсію за віком, а також копію довідки про доходи виданої [PERSON] , що вона перебуває на обліку в Чутівському об`єднаному управлінні ПФУ в Полтавській області і отримує пенсію за віком, яка становила: лютий 2021 року - 3172,84 грн. на місяць, з березня 2021 року по листопад 2021 року - 3272,84 грн. на місяць, за період з грудня 2021 року по січень 2021 року в розмірі - 3395,54 грн. на місяць, таким чином розмір пенсії не є менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 01.01.2022 року - 1934 грн., з 01.07.2022 року - 2027 грн., з 01.12.2022 року - 2093 грн. Таким чином, на підставі наданих суду доказів встановлено, що позивач на момент страхового випадку (дорожньо-транспортної пригоди) і смерті її доньки отримувала дохід у вигляді пенсії за віком у розмірі, що перевищує розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, та доказів того, що позивач знаходилася на повному утриманні своєї доньки [PERSON] суду не надано. Тому суд дійшов висновку про недоведеність факту перебування позивача [PERSON] на утриманні її доньки [PERSON] на час страхового випадку (дорожньо-транспортної пригоди) і смерті останньої. За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed