Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

представник позивача уточнила позовні вимоги та просить суд позбавити батьківських прав, відповідача - [PERSON] , яка проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , щодо її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідача [PERSON] на користь малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/2 частини з усіх видів доходів (заробітку) до повноліття дітей, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, накласти судову заборону на відчуження майна, яке на праві власності належить [PERSON] , звільнити виконавчий комітет Ржищівської міської ради Київської області від сплати судового збору згідно п.14 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», обґрунтовуючи позов наступним. З метою захисту прав та законних інтересів малолітніх дітей, виконавчий комітет Ржищівської міської ради Київської області, як орган опіки та піклування, звертається із заявою про позбавлення батьківських прав матері - [PERSON] , 1976 року народження, зареєстрованої та проживаючої за адресою: [ADDRESS] , щодо її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] . [PERSON] . [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів. На виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування районних державних адміністрацій», 09 грудня 2020 року Ржищівською міською радої Київської області було прийнято рішення №34-02-08 «Про початок реорганізації Великопріцьківської, Грушівської, Кузьминецької, Малобукринської, Стайківської, Стрітівської сільських рад шляхом приєднання до Ржищівської міської ради Київської області». Батько - [PERSON] , 1974 року народження, був позбавлений батьківських прав згідно рішенням Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04.11.2020 року справа № 285/2644/20 (провадження у справі № 2/0285/859/20). Виконавчим комітетом Ржищівської міської ради Київської області, як органом опіки та піклування у 2021 році було подано позов про відібрання у матері [PERSON] її малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення матері батьківських прав. Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області справа № 368/194/21 (провадження № 2/368/360/21) від 23.07.2021 року позов виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області, як органу опіки та піклування до [PERSON] було задоволено, та відібрано малолітніх дітей від матері без позбавлення батьківських прав. Відповідно до чинного законодавства України, малолітні діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , набули статусу дітей, позбавлених батьківського піклування та рішеннями виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області (врахувавши згоду дітей) були влаштовані до дитячого будинку сімейного типу родини [PERSON] та [PERSON] , що проживають за адресою: [ADDRESS] , де і на даний час, проживають та виховуються діти. На виконання п.п. 7, 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 14.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», в якому зазначається, що якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав, було проведено ряд заходів з метою підтвердження або спростування факту ухилення від виконання батьківських обов`язків матір`ю [PERSON] . Зокрема, працівниками служби у справах дітей та сім`ї спільно з старостою села Великі Пріцьки, Дібрівка та Виселка було неодноразово обстежено умови проживання родини [PERSON] . Під час обстеження було виявлено, що будинок, в якому проживає родина складається з 2 кімнат та кухні, опалення пічне, будинок електрифікований, без зручностей, криниця та туалет на подвір`ї. Санітарні норми в будинку дотримані частково, кімнати та кухня потребують прибирання, сам будинок потребує здійснення ремонту. У будинку немає достатньої кількості меблів, зокрема ліжок для розміщення трьох різностатевих дітей, наявний лише один письмовий стіл для навчання та підготовки уроків, відсутня шафа для дитячого одягу. У кухні наявний рукомийник та ванна, яка не відокремлена дверима, відсутнє водопостачання та водовідведення. Відомості про умови проживання підтверджені відповідними актами обстеження умов проживання [PERSON] від 10.06.2022 року, 13.03.2023 року. Зі слів [PERSON] вона має неофіційний заробіток в м. Києві, який документально підтвердити не може, заощаджених коштів на банківському ранку також немає (підтверджуючого документа не надала). Аліменти [PERSON] за період відібрання дітей не сплачувала, що підтверджено довідками Ржищівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області від 06.06.2022 року № 1057, від 17.03.2023 року № 257. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 17 березня 2023 року складає 130 050 (сто тридцять тисяч п`ятдесят) гривень 00 копійок. 09.09.2022 року [PERSON] була запрошена на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Ржищівської міської ради, під час якого повідомила, що наразі умови проживання в будинку не змінилися та [PERSON] не вжила заходів для їх покращення. В той же час [PERSON] не виявила бажання приїздити до дітей, та підтримувати їх морально та матеріально, лише в телефонному режимі спілкується з ними та на даний час не готова повернути дітей до своєї родини. Малолітні діти [PERSON] , продовжують перебувати у дитячому будинку сімейного типу родини [PERSON] , що розташований в межах Ржищівської міської територіальної громади, недалеко від села Великі Пріцьки, а саме: в селі Гребені Обухівського району Київської області, між даними населеними пунктами постійно діє пряме сполучення маршрутних автобусів, що дає можливість безперешкодного доїзду до місця перебування дітей. Впродовж часу проживання дітей у дитячому будинку сімейного типу, незважаючи на невелику відстань між селами Великі Пріцьки та Гребені , мати - [PERSON] , так і не винайшла можливості регулярно приїздити до дітей для спілкування з ними особисто та прийняття участі у їх вихованні. Згідно характеристики старости сіл Великі Пріцьки, Виселка та Дібрівка від 08.09.2022 року № 39, за час проживання в селі Великі Пріцьки [PERSON] , зарекомендувала себе безвідповідальною матір`ю: ухилялась від виконання батьківських обов`язків, не забезпечувала дітей належним харчуванням, необхідною медичною допомогою, матеріальним утриманням. [PERSON] з 2018 року перебуває на обліку в наркологічному кабінеті Кагарлицької районної лікарні, упродовж 2019 - 2020 років двічі пройшла курс лікування від алкогольної залежності у КЗ КОР «ОПНМО» у смт. Глеваха. Згідно інформації Опорного закладу освіти «Ржищівська гімназія «Гармонія» [PERSON] не спілкувалася жодного разу з класними керівниками своїх дітей, до навчального закладу не приїздила, навчанням дітей, станом здоров`я, дозвіллям, життям дітей не цікавилася, участі у вихованні не приймала. Згідно інформації Ржищівської міської філії Київського обласного центру зайнятості від 22.06.2022 року №74/23.01/23.01-35 [PERSON] , в період з 22.02.2021 року по 18.03.2021 року, перебувала на обліку в службі зайнятості, як безробітна. За період перебування на обліку особі було запропоновано 2 вакансії до ТОВ «НОВОПАК СВ» та ТОВ «ПОБУТОВІ ТЕХНОЛОГІЇ». В одному випадку [PERSON] відмовилася від працевлаштування, в іншому -не відвідала роботодавця. З 19.03.2021 року [PERSON] було знято з обліку згідно абзацу 2 п.п. 2 п.30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу (невідвідування зареєстрованим безробітним без поважних причин центру зайнятості протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування). В подальшому [PERSON] до центру зайнятості за допомогою у працевлаштування не зверталася. Згідно інформації старости Гребенівського старостинського округу від 14.06.2022 року №15/14.03-02-02 та від 06.09.2022 року №28/14.03-02-02 за період перебування малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в будинку сімейного типу родини [PERSON] та [PERSON] , мати [PERSON] жодного разу не зверталась до старости Гребенівського старостинського округу та не цікавилась умовами проживання своїх малолітніх дітей. Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства Кагарлицької міської ради «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» від 03.05.2023 року [PERSON] перебуває на обліку в наркологічному кабінеті та має психічні та поведінкові розлади в наслідок вживання алкоголю, що є загрозою негативного впливу на психологічний розвиток дітей, загрозою вчинення протиправних дій щодо дітей. Враховуючи той факт, що в матері - [PERSON] діти були відібрані без позбавлення її батьківських прав, перешкод у спілкування з дітьми, участі у їх вихованні, відвідуванні за місцем проживання не було. Та в свою чергу, [PERSON] вкрай рідко приїздила до дітей, обмежилася епізодичними спілкуваннями по телефону. Тож можна зазначити, що [PERSON] життям, навчанням, захопленнями, здоров`ям, умовами проживання та виховання своїх дітей не цікавиться. [PERSON] було надано ряд рекомендацій, щодо належного виконання батьківських обов`язків та створення належних умов для проживання дітей, та наголошено на відвідуванні та спілкуванні з дітьми, повідомлено про подальші дії працівників служби у разі ухилення нею від виконання батьківських обов`язків. Згідно інформації батьків-вихователів дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] від 13.06.2022 року, 07.09.2022 року, 10.02.202 року. 06.03.2023 року за період перебування дітей у дитячому будинку сімейного типу, а саме: 28.10.2021 року по теперішній час мати [PERSON] лише одного разу приїздила до дітей, мала при собі солодощі для дітей та консервацію, мобільний телефон один для трьох дітей, який в найближчий час вийшов з ладу. За період проживання та виховання дітей дитячому будинку сімейного типу матеріальної допомоги на утримання дітей не надавала, не цікавилася їх життям та інтересами, дозвілля з дітьми не організовувала, лише іноді телефонувала, обіцяла приїздити, але обіцянки не виконувала. Своєю поведінкою [PERSON] засвідчує байдуже ставлення до долі дітей та відсутність бажання повернути їх до власної родини. 13.03.2023 року старостою села Великі Пріцьки, Виселка та Дібрівка та працівникам служби у справах дітей та сім`ї було обстежено житлово-побутові умови проживання [PERSON] та встановлено наступне, що умови проживання не змінилися, для дітей не створені належні умови для проживання, навчання та відпочинку. Відсутній інтернет для онлайн навчання дітей та комп`ютерна техніка, не облаштоване місце для купання (у кухні наявний рукомийник та ванна, яка не відокремлена дверима та відсутнє водопостачання та водовідведення). На даний час повернення дітей до матері неможливе, оскільки умови проживання можна назвати незадовільними для забезпечення навчання, виховання, фізичного, духовного розвитку дітей та їх підготовки до самостійного життя. За період відібрання малолітніх дітей в матері, без позбавлення її батьківських прав, та влаштування в дитячий будинок сімейного типу, а саме з 21.10.2021 року, [PERSON] жодного разу особисто не звернулася до служби у справах дітей та сім`ї з проханням про повернення дітей у родину. Відповідно до п. 2 ст.164 Сімейного кодексу України підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та, або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Враховуючи вище вказані факти, можна стверджувати, що громадянка [PERSON] фактично ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , 2009 р.н., [PERSON] , 2009 р.н., та [PERSON] , 2011 р.н., а саме: не забезпечує необхідного харчування для дітей, медичного огляду, лікування, не спілкується з дітьми в достатньому обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення. не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не створює умов для здобуття ними освіти, та в цілому не виявляє бажання займатися вихованням та утриманням дітей. Крім того, [PERSON] не має офіційного працевлаштування та постійного доходу, немає заощаджених коштів для утримання дітей, аліменти не сплачувала, має велику заборгованість. Тож можна стверджувати, що [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, фактичної участі у вихованні дітей не приймає, не піклується про їх життя, здоров`я, фізичний та розумовий розвиток, не цікавиться умовами проживання та інтересами дітей, не бере участь у їх утриманні. Враховуючи вище викладене та відповідно положень ст. 19 Сімейного Кодексу України виконавчим комітетом Ржищівської міської ради, як органом опіки та піклування був підготовлений висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання матері, участі у їх вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, з урахуванням інтересів дітей Європейський суд з прав людини вказав, що факт того, що дитина може бути поміщена в середовище, яке більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї. Передання дитини під державну опіку слід розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого повинно одразу припинитися, коли це дозволять обставини. Це означає, що такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і повинно оцінюватись у контексті позитивного обов`язку держави вживати виважені і послідовні заходи для сприяння возз`єднання дітей зі своїми біологічними батьками, тож саме з такою метою було вжито заходів до [PERSON] працівниками служби у справах дітей та сім`ї, та результатів це не дало. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно до ст. 155 Сімейного Кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Як передбачено ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачаються підстави, які зумовлюють позбавлення батьків, а саме, якщо батьки: ?не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я і протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування (без поважної причини); ?ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; ?жорстоко поводяться з дитиною (застосовують фізичне або психічне насильство, недопустимі методи виховання, принижують людську гідність дитини тощо); ?є хронічними алкоголіками або наркоманами (ці факти мають бути підтверджені відповідними медичними висновками); ?вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини (наприклад, залучають її до непосильної праці, заняття проституцією чи злочинною діяльністю), примушують її до жебракування та бродяжництва; ?засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тож відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З роз`яснень викладених у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року вбачається, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення: не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер. Частина друга статті 155 Сімейного Кодексу України містить спеціальне застереження про те, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Небезпека спілкування дитини з батьками являє собою крайній вид такої суперечності. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав крайнім заходом, суд може у виняткових випадках у разі доведеності винної поведінки когось їх батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька й матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків, що і було фактично здійснено по відношенню до [PERSON] під час винесенні попереднього рішення. В той же час, позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування зі дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновленням батьківських прав. Статтею 168 Сімейного Кодексу України передбачено право матері, батька, позбавлених батьківських прав, на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення, гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років - 2272 гривні, для дітей віком від 6 до 18 років становить - 2833 гривень. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 247, п. 2 ч. 1 ст. 248 Сімейного Кодексу України, а також п. 3 ч. 3 ст. 71 Житлового кодексу України в разі поміщення дитини (дітей) на виховання в дитячий заклад, до родичів, опікуна чи піклувальника за нею (ними) зберігається право користування житлом, у якому вона проживала. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина, в тому числі й усиновлена, має право на одержання в установленому законом порядку в спадщину майна і грошових коштів батьків чи одного з них у разі їх смерті або визнання їх за рішенням суд) померлими незалежно від місця проживання. Дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не втрачає права на успадкування їх майна. Батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти правочини щодо нерухомого майна, право власності на яке належить дитині, а у випадках, визначених законом, також щодо нерухомого майна, право користування яким належить дитині, відмовлятися від належних дитині майнових прав, зобов`язуватися від імені дитини порукою чи видавати письмові зобов`язання. Суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав є одночасно має право накласти заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Беручи до уваги той факт, що [PERSON] свідомо порушує батьківські обов`язки, злісно не виконує вимог та рекомендацій органів опіки і піклування, тривалий час ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків по догляду, вихованню та утриманню своїх малолітніх дітей, не турбується про їх здоров`я, фізичний та духовний розвиток, здобуття освіти, не створила належних умов для їх проживання та повноцінного розвитку, має алкогольну залежність, що становить загрозу психічному і фізичному здоров`ю дітей, виконавчий комітет Ржищівської міської ради, як орган опіки та піклування, маючи на меті захист прав та інтересів дитини, беручи до уваги той факт, що мати не виправила поведінки, не бачить своєї відповідальності щодо виховання дітей, вважає, що позбавлення матері - [PERSON] її батьківських прав, є доцільним. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Матюшенков Д.В. позовні вимоги позивача не визнають та заперечують проти їх задоволення і вважають, що підстав для задоволення позову відсутні. Її діти бажають жити з нею, вона трохи змінилась. Обстановка в будинку стала кращою. Відповідач працює, хоч не офіційно. Суд, вислухавши сторони, свідків та дітей, приходить до наступного висновку. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 7 статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.03.2011 року виконкомом В. Пріцьківської сільської ради Кагарлицького району Київської області, [PERSON] народився [INFO] , його батьками у свідоцтві зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 28). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.11.2009 року виконкомом В. Пріцьківської сільської ради Кагарлицького району Київської області, [PERSON] народився [INFO] , його батьками у свідоцтві зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 29). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.11.2009 року виконкомом В. Пріцьківської сільської ради Кагарлицького району Київської області, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками у свідоцтві зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 30). Рішенням Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області від 04.11.2020 року було позбавлено батьківських прав [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також стягнуто аліменти на утримання дітей (а.с. 25-27). Рішенням Кагарлицьким районним судом Київської області від 23.07.2021 року було відібрано малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та передано дітей на піклування органу опіки та піклування до вступу в законну силу рішення суду про повернення дітей. Окрім того, стягнуто аліменти з відповідача [PERSON] на утримання її дітей в розмірі частині від її заробітку (а.с. 8-24). Згідно довідки про склад сім`ї, виданої виконавчим комітетом Ржищівської міської ради Київської області вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрованими є: [PERSON] співмешканець та власник будинку, [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 32). Довідкою № 195 від 03.05.2023 р. про те, що [PERSON] , 1976 року народження лікувалась віл алкогольної залежності КНП КОР «ОПНМО» у 2020 р., діагноз якої є психічна та поведінкові розлади внаслідок алкогольної залежності (а.с. 33). Згідно характеристики на [PERSON] виданої старостою Великопріцьківського старостинського округу вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . Перебуває на обліку в наркологічному кабінеті Кагарлицької ЦРЛ з 2018 року. [PERSON] у продовж 2019-2020 років двічі пройшла курс лікування в КЗ КОР «ОПНМО» у смт. Глеваха від алкоголізму. [PERSON] ухилялась від виконання батьківських обов`язків, не забезпечувала дітей належним харчуванням, необхідною медичною допомогою, матеріальним утриманням. Це спричинило складні життєві обставини малолітніх дітей [PERSON] , 2009 р.н., [PERSON] , 2009 р.н., [PERSON] , 2011р.н. Умови, в яких перебували діти, негативно вплинули на життя та розвиток і загрожували їх здоров`ю, з грудня 2019 року діти перебували в Київському обласному центрі соціально - психологічної реабілітації дітей «Оберіг» м. Богуслав, наразі діти влаштовані до дитячого будинку сімейного типу родини [PERSON] та [PERSON] . Зі слів [PERSON] , вона їх жодного разу не провідувала. Спосіб життя сім`ї [PERSON] , умови проживання, майновий стан лише умовно можна назвати сприятливими для забезпечення охорони здоров`я, навчання, виховання, фізичного, духовного та інтелектуального розвитку, дітей, їх психосоціальної адаптації та активної життєдіяльності. Сімейне оточення не завжди сприятливе для панування атмосфери миру та поваги до дітей. [PERSON] офіційно не працює, відповідно самостійного доходу для утримання дітей немає. Звернень щодо повернення дітей в сім`ю не було (а.с. 34). Згідно акту обстеження умов проживання від 10.06.2022 р. встановлено, що житловий будинок складається із двох кімнат. На час перевірки для дітей, які перебувають в ДПСТ «[PERSON] та [PERSON] », частково створені умови для проживання - облаштоване лише одне спальне місце, не має місць для проведення навчання. Наявне ванна, яка знаходиться на кухні і не відокремлена нічим. Відсутнє водопостачання, водовідведення. До дітей не приїздить, не спілкується та не відвідує (а.с. 35). Згідно акту обстеження умов проживання від 13.03.2023 р. встановлено, що житловий будинок складається із двох кімнат. Санітарні норми дотримані частково. Кімната та кухня потребують прибирання. Будинок мебльований, але не в достатній кількості. Відсутня шафа для одежі. Лише наявний один стіл для навчання. Ванна кімната не облаштована відсутнє водопостачання та водовідведення. Недостатня кількість ліжок для дітей. До дітей приїжджала двічі. Спілкується з дітьми лише по телефону (а.с. 36). Рішенням Ржищівської міської ради Обухівського району Київської області № 306 від 21.10.2021 р. було влаштовано до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] дитину, позбавлену батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] та передано на виховання та спільне проживання батькам - вихователям [PERSON] та [PERSON] малолітнього [PERSON] , [INFO] , який має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, на підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 13.07.2021 року справа № 368/194/21 «Про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів» та рішення Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04.11.2020 року справа № 285/2644/20 «Про позбавлення батьківських прав батька» (а.с. 37). Рішенням Ржищівської міської ради Обухівського району Київської області № 304 від 21.10.2021 р. було влаштовано до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] дитину, позбавлену батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] та передано на виховання та спільне проживання батькам - вихователям [PERSON] та [PERSON] малолітнього [PERSON] , [INFO] , який має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, на підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 13.07.2021 року справа № 368/194/21 «Про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів» та рішення Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04.11.2020 року справа № 285/2644/20 «Про позбавлення батьківських прав батька» (а.с. 38). Рішенням Ржищівської міської ради Обухівського району Київської області № 305 від 21.10.2021 р. було влаштовано до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] дитину, позбавлену батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] та передано на виховання та спільне проживання батькам - вихователям [PERSON] та [PERSON] малолітню [PERSON] , [INFO] , яка має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, на підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 13.07.2021 року справа № 368/194/21 «Про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів» та рішення Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04.11.2020 року справа № 285/2644/20 «Про позбавлення батьківських прав батька» (а.с. 38). Згідно інформації наданої Ржищівським відділом державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) встановлено, що у Ржищівському відділі державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) станом на 17.03.2023 року на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 68467970 відповідно до Виконавчого листа № 368/194/21, виданого 11.11.2021 Кагарлицьким районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , щомісячно, в розмірі 1/4 частини її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не менше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позитивної заяви, 11.03.2021 р., до набрання законної сили рішення суду про повернення дітей. Боржник: [PERSON] дата народження: [INFO] , адреса: [ADDRESS] . Стягувач: Виконавчий комітет Ржищівської міської ради Київської області як органу опіки та піклування. Станом на 17.03.2023 року боржник аліментів не сплачує, сума несплаченого боргу становить 130 050,00 грн. (а.с. 40-41). Згідно інформації Ржищівської міської ради Обухівського району Київської області встановлено, що на виконання звернення служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області № 64/08-01-19 від 03.06.2022 року «Про надання інформації» повідомляють наступне: - по [ADDRESS] в будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] влаштовані та проживають неповнолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Також повідомлено, що мати неповнолітніх [PERSON] жодного разу не зверталась до Гребенівського старостинського округу та особисто до нього, як до старости Гребенівського старостинського округу та не цікавилась умовами проживання своїх неповнолітніх дітей (а.с. 43-44). Згідно інформації наданої Ржищівською міською філією Київського обласного центру зайнятості стало відомо, що за період перебування на обліку особі - [PERSON] , було запропоновано 2 вакансії: ТОВ «НОВОПАК СВ» укладальник-пакувальник - відмова особи; ТОВ «ПОБУТОВІ ТЕХНОЛОГІЇ» підсобний робітник - невідвідування роботодавця. З 19.03.2021 року особу було знято з обліку згідно абзац 2 п.п. 2 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу (невідвідування зареєстрованим безробітним без поважних причин центру зайнятості протягом 30 робочих днів з прийняття рішення про таке відвідування) (а.с. 45). Згідно інформації наданої Опорним закладом освіти «Ржищівська гімназія «Гармонія»» Ржищівської міської ради Київської області встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , навчаються у 7 класі, а [PERSON] , [INFO] , у 5 класі ОЗО «Ржищівська гімназія «Гармонія». Діти виховуються у дитячому будинку сімейного тину родини [PERSON] та [PERSON] . які опікуються ними. Мати, [PERSON] , в закладі освіти не з`являлася жодного разу, не цікавилася навчанням, дозвіллям, станом здоров`я та життям дітей. З класним керівником не спілкувалася щодо успішності навчання, поведінки учнів, батьківські збори та гімназію не відвідувала; всім необхідним (шкільним приладдям, одягом, взуттям тощо) не забезпечувала [PERSON]. [PERSON] , [PERSON] (а.с. 49). На даний час [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] у сім`ї [PERSON] . Відповідач [PERSON] постійної роботи не має, хоча повідомила про наявність роботи та оплату на карточку. Немає ніякого підсобного господарства. Тобто суд не володіє іншою інформацією, оскільки будь - яких даних ні відповідач, ні її представник суду не надав. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було вирішено, що відповідно до п. 2 ст.164 Сімейного кодексу України підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти, то що враховуючи вище вказані факти, можна стверджувати, що громадянка [PERSON] фактично ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , 2009 р.н., [PERSON] , 2009 р.н. та [PERSON] , 2011 р.н., а саме: не забезпечує необхідного харчування для дітей, медичного огляду, лікування, не спілкується з дітьми в достатньому обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не створює умов для здобуття ними освіти, та в цілому не виявляє бажання займатися вихованням та утриманням дітей. Крім того, [PERSON] не має офіційного працевлаштування та постійного доходу, немає заощаджених коштів для утримання дітей, аліменти не сплачувала. [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, фактичної участі у вихованні дітей не приймає впродовж майже трьох років, особисто не відвідує дітей, не піклується про їх життя. здоров`я, фізичний та розумовий розвиток, не цікавиться умовами проживання га інтересами дітей, не бере участь у їх утриманні (а.с. 6-7). Згідно з рішенням комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ржищівської міської ради від 16.03.2023 року, протокол № 38, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ржищівської міської ради вирішив затвердити висновок про доцільність позбавлення матері - [PERSON] , батьківських прав щодо малолітніх дітей - [PERSON] . [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що діти відповідача попали до них у 2021 р. Діти дуже хороші, але потребували проведення певної виховної роботи. Навчання їхнє покращилося. Вони допомагають у господарстві. Мати двічі навідувалась до дітей, а більшу частину спілкується з ними по телефону. Проте, вони вважає, що після спілкувань з дітьми діти стають нервовими, тому вказані розмови погано пливають на дітей. Відповідач дітям щось пообіцяє, а потім не виконує. [PERSON] повідомила, що вона була у матері вдома. Нічого там не змінилось. Обіцянки мати не виконує. Вона їй не вірить, що вона зміниться. Мати п`є , а говорить що ні. На роботу не спішить іти. Їй добре у сім`ї [PERSON] , а тому наміру повернутися до матері не має. [PERSON] повідомив, що сам він не був у матері, але йому сестра все детально розповіла. Наміру повертатися зараз до матері не має. [PERSON] хоче повернуся до матері, але бажає, щоб мати змінилася і найшла роботу. Щодо вимог про позбавлення батьківських прав Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини (пункти 1-6 частини першої статті 164 СК України). Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100)». Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Згідно із частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18, на яку посилався заявник як на приклад неоднакового застосування норм права, зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18), від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19 (провадження № 61-1344св20). Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, не цікавиться їхнім життям, не спілкується із дітьми, не надає матеріальної допомоги, не піклується про здоров`я дітей, їхній фізичний, духовний та моральний розвиток. Доказів того, що відповідач не виконує своїх батьківські обов`язки з поважних причин судом не встановлено, а тому суд вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Проаналізувавши надані докази, а також вказані вище законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, законності та справедливості, суд доходить до висновку, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітніх дітей, тому вважає необхідним позбавити її батьківських прав щодо її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дітей, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав. Що стосується аліментів, то слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Так, відповідно до ст. 243 Сімейного кодексу України, над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування встановлюється опіка чи піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до п. 3.1 Правил опіки та піклування, затверджених спільним наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26 травня 1999 року, для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. Згідно вимог статей 67, 69 Цивільного кодексу України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, також опікун малолітньої та неповнолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток. Стаття 246 Сімейного кодексу України визначає, що орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року, дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері чи батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Станом на момент пред`явлення позову, у відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на один місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня становить 2833 гривень. Батьки зобов`язані нести витрати по утриманню дітей. Таке утримання повинно забезпечувати хоча б мінімальні потреби дітей, необхідні для повноцінного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Суду не подано доказів, що відповідач має вади здоров`я, які б не дозволяли їй працювати та утримувати дітей, інших дітей чи осіб, що перебувають на її утриманні. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Представник позивача уточнила позовні вимоги та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частки його заробітку на дітей, до досягнення дітьми повноліття. Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Ні відповідач, ні її представник не надали до суду будь - яких належним та допустимих доказів, про неможливість сплачувати аліменти в розмірі вказаному представником позивача. Згідно вимог ст. 251 Сімейного кодексу України, особа може бути звільнена від обов`язків опікуна або піклувальника дитини у випадках, передбачених Цивільним кодексом України, а також тоді, коли між опікуном, піклувальником та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню ними опіки, піклування. Приписами статей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial