Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Короткий зміст позову. Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, внаслідок заподіяної дорожньо-транспортної пригоди. Посилаються на те, що 27.05.2020 року між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №200082137. Зазначають, що 30.04.2021 року в м. Чернівці відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Skoda Oktavia A5» д.р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля марки «Mercedes-Benz 124» д.р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та транспортного засобу Тролейбус «Дніпро Т20322» д.р.н. [NUMBER] . Згідно Постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.05.2021 року (справа № 727/4150/21), ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України. Внаслідок ДТП було завдано майнової шкоди власнику автомобіля «Mercedes-Benz 124» д.р.н. [NUMBER] . Окрім наведеного мотивують вимоги і тим,, що на підставі заяви власника автомобіля, полісу обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №200082137 та на підставі вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «СК «Уніка» було складено страховий акт №00425488 та визначено розмір страхового відшкодування в сумі - 57 947,68 грн.(п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот сорок сім гривень 68 коп.), які були сплачені потерпілій особі. Вказують, що згідно Постанови Шевченківського районного суду від 14.06.2021р. (справа №727/4152/21), під час скоєння ДТП [PERSON] перебував у стані сп`яніння. Стверджують, що до ПрАТ «СК «Уніка» у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від винної особи компенсації у порядку регресу матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Mercedes-Benz 124» д.р.н. [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка мала місце 30.04.2021 року в м. Чернівці. Просить, заявлені вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з [PERSON] суму сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 57 947,68 грн., а також понесені судові витрати, які становлять 2 684,00 грн. Рух справи та позиція сторін. Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.05.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просять розгляд справи проводити за відсутності представника Позивача за наявними матеріалами справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.129-131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву до суду не надав. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Проте, згідно із ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПКУкраїни. Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вважає, що можливо розглянути справу у відсутність відповідача, та зі згоди позивача в заочному порядку, що відповідатиме вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд зважає на наступне. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Досліджені докази та застосовані норми права. Судом досліджені наступні докази, надані сторонами. Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі №727/4150/21 від 28.05.2021 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 гривень(а.с.32). Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що 30.04.2021 року о 16 год. 35 хв. [PERSON] , керуючи т.з. марки «Skoda Oktavia A5», номерний знак [NUMBER] , в м. Чернівці по вул. Г.Майдану, 150, порушив вимоги п.п. 11.2, 12.1, Правил дорожнього руху України, а саме при зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався із керуванням, не дотримався інтервалу в русі та виїхав на зустрічну смугу руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz 124», номерний знак [NUMBER] під керуванням гр. [PERSON] , котрий внаслідок ДТП зіткнувся із тролейбусом «Дніпро Т20322» під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] здійснив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На час розгляду справи в суді дана постанова є чинною, не скасовувалася, а тому суд вважає встановленим факт вини водія [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 30.04.2021 року. Постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці у справі №727/4152/21 від 14.06.2021 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування т.з. на строк 1(один) рік(а.с.34-37). Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що 30.04.2021 року о 16 год. 30 хв. [PERSON] , керува т.з. марки «Skoda Oktavia A5», номерний знак [NUMBER] у стані алкогольного сп`яніння, в м. Чернівці по вул. Г.Майдану, 150, порушив вимоги п. 2.9а, Правил дорожнього руху України. Своїми діями [PERSON] здійснив правопорушення, передбачене ст.130 ч. 1 КУпАП. Постанова набрала законної сили 25.06.2021р. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля «Skoda Oktavia A5», номерний знак [NUMBER] , була застрахована відповідно до поліса №200082137 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПАТ «СК «Уніка»(а.с.17). Відповідно до Звіту експертного дослідження №11810/1 - експерта-оцінювача автомобіля «Mercedes-Benz 124» р.н. [NUMBER] , складеного 02.06.2021 року, вартість КТЗ, який належить власникові [PERSON] в результаті пошкодження при ДТП складає: 19902,36 грн.(а.с.18). Відповідно до Звіту № 11810 про оцінку вартості(розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу експерта-оцінювача автомобіля «Mercedes-Benz 124» р.н. [NUMBER] , складеного 02.06.2021 року, матеріальний збиток, завданий власникові [PERSON] в результаті пошкодження його т.з. при ДТП складає: 76 350,04 грн.(а.с.19-21). Судом також встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого полісом №200082137 з 28.05.2020 року до 27.05.2021 року включно, забезпечено транспортний засіб марки «Skoda Oktavia A5» д.н. № [NUMBER] . Поліс укладено між страховиком - ПАТ «СК «Уніка» та страхувальником [PERSON] (а.с.17). 07.05.2021 року потерпілі особи [PERSON] та [PERSON] звернулися з заявою №00425488 до ПрАТ «СК «Уніка» про виплату матеріального збитку по полісу №200082137 від 27 травня 2020р. Просять, у разі визнання даної події страховим випадком виплатити страхове відшкодування(а.с.10-11). Згідно страхового акту/наказу №00425488 від 02.08.2021р. було надано висновок комісії, у якому зазначено, що на підставі наявних документів вказана подія кваліфікована як: страховий випадок. На підставі цього Акту та Полісу ОСЦПВВНТЗ №200082137 виплатити страхове відшкодування згідно розрахунку у розмірі: 57 947,68 грн.(а.с.8). Відповідно до п.2 копії акту узгодження розміру страхового відшкодування №00425488 від 02.08.2021 року, сторони погодили та визнають, що розмір страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку, визначеного у п.1 цього Акту становить: 57 947,68 грн.(а.с.9) Відповідно до платіжного доручення №237452 від 03.08.2021 року ПрАТ «СК «Уніка» виплатило потерпілій особі страхове відшкодування в сумі 57 947 грн. 68 коп. (а.с.7). Підстави та умови відповідальності за завдану майнову шкоду, встановлені ст.22 та Главою 82 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу Україниза договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові)або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речову право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використанням, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пунктом 9 частини першої цієї статті віднесено страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Згідно ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Таким чином, регрес, це нове право, що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Роз`яснення про застосування вищезазначених понять також наведені у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року згідно з яким, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 Цивільного кодексу України), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Позивач (який є страховиком винної особи) виконав свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків, із урахуванням ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну. Згідно приписів п. в ст. 38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика винної особи) у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від винної особи компенсації в порядку регресу матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Mercedes-Benz 124» д.р.н. [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30.04.2021 року в м. Чернівці. За ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до частин першої, другої статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з пунктом 1.8 статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховий поліс - це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. З указаного вбачається, що належним доказом укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності може бути лише оригінал страхового полісу. Згідно з частиною шостою статті 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Такі правові висновки зроблені в постановах Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18), від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19 (провадження № 61-320св20). Таким чином, суд на підставі з`ясованих обставин і перевірки їх доказами вищенаведеними у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими на законі та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved