Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 23.09.2020 року відповідачем [PERSON] було отримано у борг грошові кошти від [PERSON] в сумі 17 600 гривень, 04.12.2020 року відповідачем [PERSON] було отримано у борг грошові кошти від [PERSON] в сумі 335 000 гривень, 28.12.2020 року відповідачем [PERSON] було отримано у борг грошові кошти від [PERSON] в сумі 19 100 гривень, 03.10.2021 року відповідачем [PERSON] було отримано у борг грошові кошти від [PERSON] в сумі 40 000 гривень, 10.10.2021 року відповідачем [PERSON] було отримано у борг грошові кошти від [PERSON] в сумі 7 000 гривень, які він зобов`язався повернути у встановлені строки. На підтвердження даного зобов`язання Відповідачем були надані відповідні розписки. Та у зазначені строки Відповідачем кошти Позивачу повернуто не було. Відповідач ухиляється добровільно повернути борги. У зв`язку з викладеним, позивач просив суд стягнути з [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) грошові кошти у сумі 455 060 (чотириста п`ятдесят п`ять тисяч шістдесят) гривень 11 копійок, а саме 418 700 (чотириста вісімнадцять тисяч сімсот) гривень 00 копійок - заборгованість за розписками; 27 547 (двадцять сім тисяч п`ятсот сорок сім) гривень 30 (тридцять) копійок - інфляційні витрати; 8 812 (вісім тисяч вісімсот дванадцять) гривень 81 (вісімдесят одна) копійка - 3% річних, та судові витрати в сумі 4 550 (чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень 60 (шістдесят) копійок. Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 20.07.2022 року відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, подали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судові засідання не з`явився про місце та час розгляду справи належно повідомлений за адресою місця проживання, зареєстрованої у встановленому законом порядку. Заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву, зустрічного позову, заперечень відповідач не надав. Враховуючи згоду позивача суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Судом встановлено, 23.09.2020 року позивач передав Відповідачеві грошові кошти у розмірі 17 600 гривен, а відповідач отримав кошти у сумі 17 600 гривень, та зобов`язався повернути кошти до 01.10.2020 року (що підтверджується розпискою від 23.09.2020 року (а.с. 12). 04.12.2020 року позивач передав Відповідачеві грошові кошти у розмірі 335 000 гривен, а відповідач отримав кошти у сумі 335 000 гривень, та зобов`язався повернути кошти до 01.08.2021 року (що підтверджується розпискою (а.с. 13). 28.12.2020 року позивач передав Відповідачеві грошові кошти у розмірі 19 100 гривен, а відповідач отримав кошти у сумі 19 100 гривень, та зобов`язався повернути кошти до 01.08.2021 року (що підтверджується розпискою (а.с. 14). 03.10.2021 року позивач передав Відповідачеві грошові кошти у розмірі 40 000 гривен, а відповідач отримав кошти у сумі 40 000 гривень, та зобов`язався повернути кошти до 03.11.2021 року (що підтверджується розпискою (а.с. 15). 10.10.2021 року позивач передав Відповідачеві грошові кошти у розмірі 7 000 гривен, а відповідач отримав кошти у сумі 7 000 гривень, та зобов`язався повернути кошти до 10.11.2021 року (що підтверджується розпискою (а.с. 16). Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до чч.1 та 2 ст.207 ЦК правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Якщо інше не встановлено договором або законом. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи його укладення, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Позивачем надано до суду розписки, наданих відповідачем. Наявність оригіналу розписок у позивача, відсутність доказів неправомірного заволодіння позивачем розписками та фактичне визнання відповідачем суми боргу, свідчать, що відповідач зобов`язань щодо повернення грошових коштів до теперішнього часу не виконав. Суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Ст. 611 ЦК України встановлює правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно ст. 612 ЦК врегульовує прострочення боржника, тобто боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Таким чином за розпискою від 23.09.2020 року Позивач має право нарахувати 3 % річних та інфляційні втрати, 04.12.2020 року Позивач має право нарахувати 3 % річних та інфляційні втрати, 28.12.2020 року Позивач має право нарахувати 3 % річних та інфляційні втрати, 03.10.2021 року Позивач має право нарахувати 3 % річних та інфляційні втрати та за розпискою 10.10.2021 року Позивач має право нарахувати 3 % річних та інфляційні втрати. Суд погоджується з розрахунком 3% та інфляційних втрат, наданий позивачем, а також приймає до уваги той факт, що позивачем не надано спростувань та заперечень на такий розрахунок. Станом на 11.05.2022 року 3% річних на суму боргу в 17 600 грн. складають 806.83 грн., при цьому інфляційні витрати складають 2 972.64 грн. Станом на 11.05.2022 року 3% річних на суму боргу в 335 000 грн. складають 6 993.70 грн., при цьому інфляційні витрати складають 21 306.00 грн. Станом на 11.05.2022 року 3% річних на суму боргу в 19 100 грн. складають 398.75 грн., при цьому інфляційні витрати складають 1 214.76 грн. Станом на 11.05.2022 року 3% річних на суму боргу в 40 000 грн. складають 526.03 грн., при цьому інфляційні витрати складають 1748.00 грн. Станом на 11.05.2022 року 3% річних на суму боргу в 7 000 грн. складають 88.03 грн., при цьому інфляційні витрати складають 305.90 грн. Загальний розмір інфляційних витрат становить 27 547, 30 гривень,3 % річних 8 812,81 гривень. При цьому, згідно із вимогами ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази по даній справі в їх сукупності, суд доходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню, ґрунтуються на нормах чинного законодавства і доведені письмовими доказами. Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір, а також витрати на правову допомогу. Відповідачем не надано заперечень та не заявлено клопотання про зменшення розміру на правову допомогу, а тому судові витрати слід задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 1046 -1050 ЦК України,

Outcome: approved