Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

25 квітня 2023 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якого діє - адвокат Холод О.А. до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тренчук Наталія Олексіївна про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позивач просить суд: визнати за [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Енергодарським МВ УМВС України в Запорізькій області 26.11.1996 року народження) право власності в порядку спадкування за законом на транспортний засіб - автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель TOUREG, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 2014 року випуску. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.04.2022 року. Спадкодавець - [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) був одружений на [PERSON] та мав двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 30 серпня 2022 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу - Тренчук Наталії Олексіївни із заявою про прийняття спадщини за законом. За даною заявою було відкрито спадкову справу № 5/2022 (номер у нотаріуса) та № 69626452 (номер у Спадковому реєстрі). За життя [PERSON] на праві власності належав транспортний засіб - автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель TOUREG, реєстраційний номер [NUMBER] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На момент смерті [PERSON] разом з ним за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована його дружина [PERSON] . 06 квітня 2023 року позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний автомобіль та отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 36/02-31 від 06.04.2023 року. Причиною відмови у видачі свідоцтва про прав на спадщину за законом, яке залишилось після смерті [INFO] , [PERSON] , зазначено те, що не надані документи, які встановлюють коло спадкоємців, а також свідоцтво про право на спадщину видає нотаріус за місцем відкриттям спадщини, тобто за місцем останнього проживання спадкодавця. Починаючи з 04 березня 2022 року та до сьогоднішнього дня Енергодарська міська територіальна громада входить до Переліку територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22 грудня 2022 року, а тому будь-які нотаріальні дії на вказаній території не вчиняються. На підставі вищевикладених обставин, позивача вважає, що вона як спадкоємець на даний час не має можливості іншим способом захистити своє право на спадщину за законом після померлого чоловіка, окрім як шляхом звернення з даною позовною заявою до суду. 24 травня 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 31 травня 2023 року на виконання вимог ухвали від 24.05.2023 року представник позивача Холод О.А. подав до суду заяву про усунення недоліків. 01 червня 2023 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тренчук Наталія Олексіївна про визнання права власності в порядку спадкування за законом за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання на 10 год. 30 хв. 12 липня 2023 року. Витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тренчук Наталії Олексіївни (місцезнаходження: [ADDRESS] ), а саме: належним чином засвідчену копію спадкової справи № 5/2022 (№69626452-номер у спадковому реєстрі) від 30.08.2022 року померлого [PERSON] . 28 червня 2023 року (вх.№ЕП-4942) до Дніпровського районного суду міста Києва надійшов відзив відповідачки [PERSON] . Позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить задовольнити. 30 червня 2023 року (вх.№ЕП-8085) до Дніпровського районного суду міста Києва надійшов відзив відповідача [PERSON] . Позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить задовольнити. 19 липня 2023 року (вх.№35476) на виконання вимог ухвали суду від 01 червня 2023 року Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тренчук Наталія Олексіївна подала до суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 5/2022 після смерті [INFO] [PERSON] . Окрім того, зазначає, щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом не заперечує та просить розгляд справи проводити за її відсутності. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25.07.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача Холод О.А. до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце повідомлені належним чином. У своїх відзивах просили розгляд справи проводити за їх відсутності. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тренчук Наталія Олексіївна до судового засідання не з`явилася, щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом не заперечує та просить розгляд справи проводити за її відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши підстави позову, а також дослідивши подані докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.04.2022 року. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , є дружиною померлого що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.07.1983 року, [PERSON] є сином померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є донькою померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Також судом встановлено, що в період зареєстрованого шлюбу [PERSON] був придбаний автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель TOUREG, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] 30.09.2016 року. Після смерті останнього відкрилася спадщина, в тому числі на вищезазначений транспортний засіб. 30 серпня 2022 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського, нотаріального округу - Тренчук Наталії Олексіївни, із заявою про прийняття спадщини за законом, було відкрито спадкову справу № 5/2022 (номер у нотаріуса) та № 69626452 (номер у Спадковому реєстрі), що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 69881428 від 30.08.2022 року. Як вбачається із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 30 серпня 2022 року, 30 серпня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Тренчук Наталією Олексіївною було заведено спадкову справу № 5/2022 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 06 квітня 2023 року позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний автомобіль та отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 36/02-31 від 06.04.2023 року. Обґрунтувавши тим, що позивачки не надала документи, які встановлюють коло спадкоємців, а також свідоцтво про право на спадщину видає нотаріус за місцем відкриття спадщини, тобто за місцем останнього проживання спадкодавця. Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями частини 1 статті 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавців та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, як вбачається з матеріалів справи спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON] (дружина померлого), [PERSON] (син померлого), [PERSON] (донька померлого). В силу ч. 1 ст.1268 ЦК України, ч. 1,5 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. У відповідності до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо спадкоємець протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається, таким, що не прийняв її. (ч.1 ст.1272 ЦК України). Відповідно до абз. 2 підпункту 2.1 пункту 2 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини. Оскільки позивачка [PERSON] проживала та була зареєстрована на момент смерті разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] та протягом встановленого строку звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, то позивачка вважається такою, що прийняла спадщину. Окрім того, відповідач [PERSON] та [PERSON] у відзивах на позовну заяву просили звернути увагу на те, що останні не звертались до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За змістом ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до ч.1 ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» № 164 від 28 лютого 2022 року установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтва про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно із ст.392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. Законом України від 21 квітня 2022 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» було внесено зміни до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Зокрема, згідно із п.7 ст.1(1) Закону, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309, Енергодарська міська територіальна громада та затверджено перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових дій) або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Так, зокрема, до вказаного переліку належить Енергодарська міська територіальна громада. Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позивачем вірно обрано спосіб захисту свого невизнаного права. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі «Case of Oneryildis v. Turkey» (справа відкрита за заявою №48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття «майно» охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Згідно зі ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Виходячи з передбаченого ст.8 Конституції України принципу верховенства права, наведені норми Конституції України надають людині можливість будь-якими незабороненими законом засобами самому захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Ст. 15 ЦК України також передбачає право кожної особи на захист своїх цивільних прав та інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання, аст. 16 цього ж кодексу право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, вказуючи в якості одного зі способів захисту цивільних прав та інтересів визнання права. Ст. 392 ЦК України також передбачено право власника майна на пред`явлення позову про визнання його права власності. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Отже, в даних конкретних правовідносинах визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосуватися, оскільки існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, усі надані позивачем докази, свідчать про те, спадкодавець [PERSON] за життя набув у власність транспортний засіб, автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель TOUREG, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 2014 року випуску, на підставах, що не заборонені законом, але у зв`язку з тимчасовою окупацією м.Енергодар, Запорізької області, позивачка позбавлена права на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, тобто за місцем останнього проживання спадкодавця. При прийнятті рішення по справі, судом враховано ту обставину, що інші спадкоємці за законом [PERSON] , [PERSON] підтримують позовні вимоги. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, виходячи з того, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, суд вважає, що його право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Оцінюючи дослідженні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Згідно ч.1,3 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved