Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

У квітні 2023 року позивач ТОВ «КРЕДИТПРОМІНВЕСТ» звернувся із вказаним позовом до суду, зазначивши, що 31.12.2022 між ТОВ «Фінансова Компанія «Є ГРОШІ КОМ» та відповідачем у порядку Закону України «Про електронну комерцію» було укладено договір позики «Вигідний» №3728004513-2569617 у вигляді електронного правочину за допомогою офіційного веб-сайту https://e-groshi.com/, шляхом його підпису одноразовим ідентифікатором (смс-кодом). Укладенням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись правил, які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам. 17.03.2023 відбулась заміна сторони-кредитора у договорі з ТОВ«ФК «ЄГРОШІ КОМ» на ТОВ «КРЕДИТПРОМІНВЕСТ» у порядку укладання договору про надання фінансових послуг з факторингу. За умовами договору позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 13 000 грн., що за вирахуванням комісії становило 12 675,00 грн., які одразу ж після укладення договору були зараховані на банківську картку відповідача. Строк кредитування (строк позики) за договором складає 30 календарних днів, позика мала бути повернута у термін до 29.01.2023 включно. Протягом строку дії договору позики розмір відсотків за користування коштами склав 4,00 % від суми позики щоденно, що за календарний рік становить 1460 % річних. При цьому з першого дня надання позики до закінчення строку відповідачу здійснювалося нарахування пільгової процентної ставки 2,00%. За користування позикою також передбачено одноразову комісію за видачу позики та комісія за використання позики. Вказані комісії визначені як плата за обслуговування споживчого кредиту, яка нараховується за фактичний період користування споживчим кредитом до дня повного виконання своїх зобов`язань відповідачем, та не обмежена періодом кредитування. Позивач вказує, що [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка станом на 01.01.2023 склала 57 782,00 грн. та складається з наступного: 13 000,00 грн. - тіло позики; 42 640,00 грн. - проценти; 2 142,00 грн. - комісія. На підставі викладеного, враховуючи, що від сплати вказаної заборгованості відповідач ухиляється, позивач просить стягнути з [PERSON] вищевказану суму заборгованості та судові витрати. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2023 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою судді від 11.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу - для подання відповіді на відзив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав. Заперечень щодо ухвалення заочного рішення до суду не надано. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд ухвалив провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог із наступних підстав. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 31.12.2022 між ТОВ «Фінансова Компанія «Є ГРОШІ КОМ» та [PERSON] у порядку Закону України «Про електронну комерцію» було укладено договір позики «Вигідний» №3728004513-2569617 у вигляді електронного правочину за допомогою офіційного веб-сайту https://e-groshi.com/, шляхом його підпису одноразовим ідентифікатором (смс-кодом). Укладенням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись правил, які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам. 17.03.2023 відбулась заміна сторони-кредитора у договорі з ТОВ«ФК «ЄГРОШІ КОМ» на ТОВ «КРЕДИТПРОМІНВЕСТ» у порядку укладання договору про надання фінансових послуг з факторингу. Згідно правил надання грошових коштів у позику клієнт надав згоду на укладення електронного договору шляхом направлення повідомлення кредитодавцю, яке підписується відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Договір став укладеним після введення відповідачем у відповідне поле на сайті позивача всіх особистих даних та отриманого ним одноразового ідентифікатора у вигляді смс-повідомлення. За умовами договору позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 13 000,00 грн., що за вирахуванням комісії становило 12 675,00 грн., які одразу після укладення договору були зараховані на банківську картку відповідача № [NUMBER] . Факт переказу вказаної суми позивачем на картку відповідача підтверджується довідкою від 22.03.2023, виданою ТОВ «ФК «Елаєнс», що діє на підставі договору №43067861-1_07/10/19 про надання послуг з переказу грошових коштів, укладеного з ТОВ«ФК «ЄГРОШІ КОМ». Строк кредитування (строк позики) за договором складає 30 календарних днів, позика мала бути повернута у термін до 29.01.2023 включно. Протягом строку дії договору позики розмір відсотків за користування коштами склав 4,00 % від суми позики щоденно, що за календарний рік становить 1460 % річних. При цьому з першого дня надання позики до закінчення строку відповідачу здійснювалося нарахування пільгової процентної ставки 2,00. За користування позикою також передбачено одноразову комісію за видачу позики та комісію за використання позики. Вказані комісії визначені як плата за обслуговування споживчого кредиту, яка нараховується за фактичний період користування споживчим кредитом до дня повного виконання своїх зобов`язань відповідачем, та не обмежена періодом кредитування. Відповідно до п. 2.4, 2.4.1, 2.4.2 договору за користування позикою також передбачено: одноразову комісію за видачу позики у розмірі 2,5 % від суми позики, але не менше 100,00 грн. та комісію за використання позики, яка складає 0,2 % від суми позики та нараховується щоденно за супроводження стану заборгованості та надання позичальнику цілодобової підтримки з приводу виконання умов договору. При цьому, за умовами договору комісії визначені як плата за обслуговування споживчого кредиту, яка нараховується за фактичний період користування споживчим кредитом до дня повного виконання своїх зобов`язань позичальником за цим договором та не обмежена періодом кредитування. Згідно з п.2.5 договору вартість вказаних у п. 2.4 договору комісії є фіксованою та протягом дії цього договору зміні не підлягає. Комісії підлягають сплаті у строки, визначені графіком платежів. Крім того, п.5.3 договору передбачено, що у разі прострочення виконання договору позичальник зобов`язаний сплатити 4,00 % від суми позики за кожен день прострочення з першого дня прострочення (пеня), у разі прострочення сплати заборгованості більш ніж на 30 календарних днів, пеня збільшується на 2 %. Згідно із ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ч.1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1046 ЦК України. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею, що передбачено ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Частина 5 ст. 11Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Судом встановлено, що відповідачем була прийнята пропозиція (оферта) укласти електронний договір позики, розміщений на веб-сайті ТОВ«ФК «ЄГРОШІ КОМ», шляхом реєстрації та заповнення заявки з накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, надісланим кредитором у смс-повідомленні засобом зв`язку, а саме: N57101. Такі дії сторін свідчать про укладення договору позики з дотриманням встановленої Законом України «Про електронну комерцію» форми правочину. Приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що належними та допустимими доказами у справі підтверджується факт укладання відповідачем договору позики, а також те, що внаслідок неналежного виконання умов договору у відповідача виникла заборгованість за тілом кредитом, відсотками та комісією. Разом із тим, суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості. Так, за умовами договору сторони визначили, що позика в сумі 13 000,00 грн. надається строком до 29.01.2023 включно, що передбачено в п.п. 2.1, 2.2 договору. Однак судом встановлено, що позивачем проведено розрахунок заборгованості за договором позики «Вигідний» №3728004513-2569617 від 31.12.2022 поза межами цього строку - тобто до 23.03.2023. При цьому загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем склала 57 782,00 грн., з якої: 13 000,00 грн. - тіло позики; 42 640.00 грн. - проценти; 2 142,00 грн. - комісії. 28.03.2018 Велика Палата Верховного у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у правовідносинах з неналежного виконання грошового зобов`язання поза межами строку дії договору права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Під час вирішення питання про можливість нарахування та стягнення процентів від суми позики на підставі ст. 536 ЦК України необхідно мати на увазі, що такі проценти нараховуються у разі, якщо період нарахування процентів від суми позики є період дії договору позики в межах строку, протягом якого позичальник може правомірно не сплачувати кредитору борг, оскільки на період після закінчення цього строку позика не надавалася. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №464/3790/16-ц (провадження №14-465цс18). Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства та пункти договору, після 29.01.2023 право позикодавця на нарахування заборгованості за позикою припинилося та після цієї дати нарахована безпідставно. Права та інтереси позивача у цій частині можуть бути захищені у відповідності з положеннями ч.2 ст. 625 ЦК України. Отже, з огляду на зазначене, суд вважає доведеними та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики «Вигідний» №3728004513-2569617 від 31.12.2022 за наданою позикою (тіло кредиту, відсотки та комісія) в загальному розмірі 18 328,00 грн., що виникла станом на 29.01.2023. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні з позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 684,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 974 від 22.03.2023. Враховуючи те, що задоволено 31,71 % відсотків позовних вимог (18 328,00 грн. від 57 782,00 грн.), наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 851,09 грн., а саме пропорційно розміру задоволених позовних вимог (2 684,00 грн. х 31,71 % / 100%). На підставі викладеного,

Outcome: partial