Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

09.02.2023 року позивач звернулась до Менського районного суду Чернігівської області з зазначеною позовною заявою. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 21 лютого 2023 року справу передано за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 17 березня 2023 року справа надійшла у провадження судді Аркатової К.В. Ухвалою Дзержинського районного суду від 30 березня 2023 року у цивільній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29 листопада 2019 року між нею та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області, актовий запис № 300. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Бітьком дітей, відповідно до свідоцтва про народження, виданого 26 лютого 2020 року Менським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), серія [NUMBER] , актовий запис № 31 та свідоцтва про народження, виданого 10 червня 2021 року Менським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), серія [NUMBER] , актовий запис № 66, є відповідач [PERSON] . Позивач зазначає, що діти проживають разом з нею, відповідач, в свою чергу, не виконує свого батьківського обов`язку, передбаченого ст. 180 СК України, дітей матеріально не утримує, матеріальної чи іншої допомоги не надає, що стало підставою для звернення до суду з вказаною позовною заявою. У судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись вчасно та належним чином, позивач направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, відповідач причин неявки не повідомив, відзиву або клопотань з процесуальних питань суду він нього не надходило. Враховуючи викладене, оскільки відповідач повідомлений про час та місце слухання справи своєчасно та належним чином, позивач надала згоду на ухвалення заочного рішення, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, відповідно до положень\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного 29 листопада 2019 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області, актовий запис № 300. Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітній дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Бітьком дітей, відповідно до свідоцтва про народження, виданого 26 лютого 2020 року Менським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), серія [NUMBER] , актовий запис № 31 та свідоцтва про народження, виданого 10 червня 2021 року Менським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), серія [NUMBER] , актовий запис № 66, є відповідач [PERSON] . Діти проживають разом з позивачем, що підтверджується наданою суду довідкою, виданою Березнянською селищною радою 03 лютого 2023 року за № 138. [PERSON] не виконує свого батьківського обов`язку, передбаченого ст. 180 СК України, дітей матеріально не утримує, матеріальної чи іншої допомоги не надає, що стало підставою для звернення до суду з вказаною позовною заявою, зворотнього відповідачем, враховуючи принципи цивільного судочинства диспозитивність та змагальність сторін, не доведено, доказів суду не надано. Відповідач [PERSON] є військовослужбовцем, що підтверджується належними та допустимими доказами, таким, як: довідка від ВЧ [NUMBER] МО України від 22 серпня 2022 року, посвідчення Управління персоналу штабу ВЧ [NUMBER] військовослужбовця [PERSON] , Витяг з наказу командира ВЧ [NUMBER] від 24 травня 2022 року. Статтею 180 СК України\~встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до вимог ч. 1 та ч. 2\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з пунктом 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ратифікованої\~Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991\~Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1,2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Суд констатує, що відповідач має задовільний стан здоров`я, працездатний, інвалідності відсутні, не має тяжких захворювань, інших осіб на утриманні не має, є військовослужбовцем, доказів на спростування зазначених обставин суду не надано. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік»\~\~встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2272,00 гривні. Виходячи з вищевказаних норм\~Сімейного кодексу України, приймаючи до уваги, що діти сторін проживають з позивачем та перебувають на повному її матеріальному утриманні та відповідач в добровільному порядку не виконує обов`язки покладені ст.ст. 150, 180 СК України, беручи до уваги, що сторони повинні забезпечити дитям рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, встановленого прожиткового мінімуму на дітей, суд вважає вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів на утримання дітей у заявленому розмірі обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору згідно\~зі ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, з відповідача на користь держави підлягають до стягнення судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 1073,6 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved