Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

В грудні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від батьків - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , без позбавлення їх батьківських прав. В обгрунтування позовних вимог вказує на те, що інформаційним листом Подільського УП ГУ НП в м. Києві від 07.12.2022 №15873/125/3-2022, Службу у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації повідомлено про те, що за адресою: [ADDRESS] , проживає чоловік та жінка, які вживають наркотичні засоби, та мають на утриманні новонароджену дитину, яку із сусідів давно ніхто не бачив та не чув її плачу. 07.12.2022 працівниками Служби у справах дітей спільно з працівниками Подільського УП ГУ НП в м. Києві здійснено відвідування адреси місця проживання родини та встановлено незадовільний рівень умов проживання дитини. Зокрема, малолітня [PERSON] знаходилася вдома із батьком [PERSON] , від якого відчувався запах алкоголю, матір [PERSON] була відсутня, зі слів батька, між ними відбулася сварка та матір покинула їх з донькою. Санітарно-гігієнічні умови проживання дитини не відповідають норма, помешкання захаращене брудними речами, антисанітарія. Від дитини відчувається неприємний запах, відсутнє місце для сну, дитина має ознаки недогляду: вага та зріст не відповідають віку дитини, відсутній сезонний одяг, дитяче харчування в обмеженій кількості. Зі слів сусідів, батьки ведуть аморальний спосіб життя, в квартирі збираються сторонні люди, із дитиною на прогулянку ніхто не виходить, у зв`язку із чим, спеціалістами Служби прийнято рішення про вжиття невідкладних заходів для забезпечення безпеки дитини [PERSON] , та поміщення її до медзакладу КНП «Київська міська клінічна лікарня №1», з метою проведення медичного обстеження, надання медичної допомоги. Враховуючи викладені обставини, позивач звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22.12.2022 відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 04 травня 2023 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою, направила на адресу суду заяву, згідно якої просила судове засідання проводити без її участі, позовні вимоги в частині відібрання дитини задовольнити в повному обсязі, вказала, що стосовно прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, будучи неодноразово повідомленими про дату та час судового засідання, клопотання про відкладення не подавали, про прочини неявки суд не повідомили, відзив у встановлений законом строк не подали. За таких обставин, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За вимогами ст. 56 ЦК України, органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 17 СК України, орган опіки та піклування надає допомогу особі у здійсненні нею своїх сімейних прав та виконанні сімейних обов`язків в обсязі та в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» у п. 16 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] народилася [INFO] (актовий запис про народження №594 від 21.07.2022, складений Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Батьками малолітньої [PERSON] є [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Листом Подільського УП ГУ НП в м. Києві від 07.12.2022 №15873/125/3-2022 Службу у справах дітей та сім`ї повідомлено, що за адресою: [ADDRESS] , проживає чоловік та жінка, які вживають наркотичні засоби, та мають на утриманні новонароджену дитину, яку із сусідів давно ніхто не бачив та не чув її плачу. 07.12.2022 працівниками Служби у справах дітей спільно з працівниками Подільського УП ГУ НП в м. Києві здійснено відвідування адреси місця проживання родини та встановлено незадовільний рівень умов проживання дитини. З копії акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 07.12.2022 вбачається, що умови проживання в квартирі не створені для виховання та належного розвитку дитини, зокрема, малолітня [PERSON] знаходилася вдома із батьком [PERSON] , від якого відчувався запах алкоголю, місце знаходження матері [PERSON] невідоме. У дитини синець на щоці, ознаки погіршення стану здоров`я, а саме ознаки гіпотрофії, анорексії, білкової енергетичної недостатності. Малолітня [PERSON] має ознаки недогляду: низький рівень гігієни, дитина у брудному памперсі, одяг не відповідає сезону, розвиток дитини не відповідає віку. Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини від 07.12.2022, умови проживання дитини незадовільні, відсутнє облаштоване місце для сну, в квартирі брудно, антисанітарія, розкидані речі, зламані меблі, температура повітря низька. Дитина не забезпечена одягом, дитячим харчуванням, памперсами, іграшками, основні потреби дитини не задоволені. Розвиток дитини не відповідає віку, у дитини ознаки гіпотрофії, дитина недоглянута, плач слабкий. Батьки дитини не працюють, ведуть аморальний спосіб життя, матір, зі слів батька, пішла з дому 05.12.2022. З слів сусідів, батьки ведуть аморальний спосіб життя, вживають наркотичні речовин. Таким чином, під час інспектування виявлені ознаки неналежного виконання батьківських обов`язків та загрози життю та здоров`ю дитини. Рекомендовано жити заходів щодо відібрання дитини від батьків. На підставі акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 07.12.2022, клопотання Служби у справах дітей та сім`ї від 08.12.2022 року №10658-1916 направлено до тимчасового виконувача обов`язків голови Подільської районної в м. Києві державної адміністрації Про відібрання малолітньої дитини від батьків з метою тимчасового влаштування дитини до «Київської міської дитячої клінічної лікарні №1 Оболонського району м. Києва» для проведення повного медичного обстеження. Наказом Начальника Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 08.12.2022 малолітню [PERSON] , [INFO] , постановлено на облік як таку, що перебуває у складних життєвих обставинах. Розпорядженням тимчасового виконувача обов`язків голови Подільської районної в м. Києві державної адміністрації №663 від 09.12.2022 прийнято рішення про відібрання малолітньої [PERSON] від батьків, поміщення останньої до «Київської міської дитячої клінічної лікарні №1 Оболонського району м. Києва» для проведення повного медичного обстеження, зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї письмово повідомити Подільську окружну прокуратуру про прийняті заходи. Згідно даних, викладених у висновку органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 07.02.2023 №106-949 про влаштування малолітньої [PERSON] , орган опіки та піклування Подільської РДА не заперечує щодо влаштування в родину громадянки [PERSON] малолітньої [PERSON] , з подальшою передачею під соціальний супровід Подільського районного в м. Києві центру соціальних служб. За статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що відповідачем не здійснюється. Відповідно до частини четвертої статті 170 Сімейного кодексу України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ч. 2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч. 1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України, передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або Органу опіки та піклування. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , батьки малолітньої [PERSON] , ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини. При ухваленні рішення у вказаній справі суд враховує положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27.02.1991 року, в якій зазначено, що в усіх діях щодо дітей суд першочергово приділяє увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно вимогами ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Таким чином, відібрання дитини у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків, яка не є крайнім і незворотним заходом. Отже, відповідач не позбавлений можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення йому дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, та те, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та обгрунтованими доказами, тому суд дійшов висновку щодо задоволення позову в повному обсязі. Окрім того, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, необхідно оплату на користь держави судових витрат в розмірі 992,40 гривень покласти на відповідачів у рівних частках. На підставі викладеного,

Outcome: approved