Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] , який обґрунтований наступним. 04 серпня 2020 року о 09 годині 00 хвилин біля будинку № 30-а по бульвару Вінтера в м.\~Запоріжжі сталась ДТП за участю [PERSON] та [PERSON] , в результаті якої був пошкоджений автомобіль позивача. Постановою суду від 09.09.2020 відповідач [PERSON] був визнаний винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ», позивач звернувся до страхової компанії та отримав страхове відшкодування в розмірі 127\~400 гривень (в межах ліміту страхового відшкодування з урахуванням франшизи). Однак, оскільки внаслідок ДТП, що сталася з вини відповідача, позивачу [PERSON] була завдана матеріальна шкода в розмірі 292\~752,98 грн., отримане ним страхове відшкодування не покриває всієї шкоди, а відповідач [PERSON] в добровільному порядку відмовився сплачувати різницю, позивач був вимушений звернутись до суду з даним позовом. Крім того, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу була завдана моральна шкода, він просив суд стягнути з [PERSON] на її відшкодування 10\~000 гривень. Також позивач просив суд покласти на відповідача судові витрати, які складаються з судового збору та з витрат на правову допомогу в розмірі 10\~000 гривень. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні, виходячи з наступного. Дійсно, 04 серпня 2020 року з його вини сталась ДТП, в якій був пошкоджений автомобіль позивача [PERSON] . Оскільки його відповідальність була застрахована в ПАТ «СК «Оранта-Січ», відповідачу було виплачене страхове відшкодування. Відповідач категорично не погоджується з висновками зі Звіту оцінювача № 339, яким визначено завищену ринкову вартість автомобіля позивача. Це підтверджується тим, що транспортний засіб позивача Toyota Scion, привезений ним зі США, а вартість таких автомобілів в Україні є суттєво нижчою, ніж вартість автомобіля Toyota Auris, який оцінювачем взято як аналог пошкодженого ТЗ позивача. Позивач вважає, що ринкова вартість була завищена для того, щоб вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ не стала дорівнювати фактичній вартості даного автомобіля, що зробило б недоцільним його ремонт. При розрахунку вартості відновлювального ремонту ТЗ вартість запчастин вносилась до звіту в ручному режимі, що не відповідає «Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» (далі за текстом - Методика). За таких обставин вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача в розмірі 292\~752,98 грн. належним чином не обґрунтована. Не зважаючи на те, що автомобіль позивача Toyota Scion був ввезений до України в пошкодженому стані та відремонтований вже в Україні, оцінювачем в звіті не наведено жодного посилання на попередній ремонт. Оцінювач не встановив, які саме запчастини були використані під час такого ремонту (оригінальні чи ні), що впливає на визначення ринкової вартості пошкодженого ТЗ та, відповідно, на розмір завданих внаслідок ДТП збитків. Автомобілі [PERSON] виготовлені для американського ринку та не продається в Україні; офіційної статистики щодо продажів [PERSON] , що були у використанні, також немає. За таких обставин фактична ринкова вартість повинна була визначатись виходячи з фактичних витрат [PERSON] на придбання, транспортування та розмитнення саме цього автомобіля і саме з цієї ціни мав виходити оцінювач, при визначенні розміру завданих збитків. Крім того, відповідачем було сплачено позивачу [PERSON] 2\~600 гривень франшизи, про що свідчить відповідна розписка. В судових дебатах відповідачем, додатково до аргументів відзиву на позовну заяву, зазначено, що оцінювач [PERSON] не мав право встановлювати розмір збитків, завданих в результаті ДТП, оскільки п. 1.7. Методики прямо встановлено, що це відноситься до виключної компетенції експерта, а [PERSON] експертом не є. За таких обставин відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. Представником позивача до суду подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій він викладає свої заперечення проти доводів відзиву та зазначає, що оцінка автомобіля проведена оцінювачем [PERSON] у повній відповідності до Методики. Представником третьої особи ПАТ «СК «Оранта-Січ» до суду подані письмові пояснення, згідно до яких страхова компанія повністю виконала свої зобов`язання за відповідним полісом. Просив суд розглянути справу без його участі. Суд, вислухавши учасників провадження дослідивши подані докази та допитавши експерта [PERSON] в якості спеціаліста, дійшов наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 04 серпня 2020 року о 09 годині 00 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем ЗАЗ-Daewoo д/н: [NUMBER] порушив правила дорожнього руху та скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Scion д/н: [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобіль останнього був пошкоджений. Постановою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 09 вересня 2020 року по справі № 334/4591/20 [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (том 1, а.с. 13). Позивачем до матеріалів справи додано копію Звіту № 339 від 25.08.2020 про проведення оцінювачем [PERSON] оцінки колісного транспортного засобу Toyota Scion державний номер [NUMBER] , який досліджений судом (том 1, а.с.\~14-42). Вказаним звітом встановлено, що вартість матеріального збитку внаслідок ДТП становить 344\~157,58 грн., що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу Toyota Scion. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників, що підлягають заміні 292\~752,98 грн. Позивачем до суду також надані акт надання послуг з технічного огляду та розрахунку вартості ремонту від 09.09.2020 № НМ-К-000000000000026, підписаний позивачем [PERSON] та ФОП [PERSON] , та відповідний акт виконаних робіт від 09.09.2020 (том 1, а.с. 43, 44). В матеріалах справи міститься копія Полісу № АО/2614405 від 12.12.2019, згідно до якого відповідач [PERSON] застрахував свою цивільну відповідальність в ПАТ «СК «Оранта-Січ». Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 130\~000 гривень. Франшиза 2\~600 гривень (том 1, а.с. 47). Також судом оглянутий поліс страхування позивача [PERSON] (том 1, а.с. 48). Як вбачається з копії розписки, що надана відповідачем разом з відзивом на позовну заяву, 22 вересня 2020 року відповідач [PERSON] сплатив позивачу [PERSON] 2\~600 гривень франшизи (том 1, а.с. 93). Судом за клопотанням відповідача з ТСЦ МВС-2341 були витребувані докази: копії документів, що стали підставою для реєстрації транспортного засобу Toyota Scion державний номер [NUMBER] . Ці документи досліджені судом та ними встановлено, що автомобіль позивача 09 грудня 2019 року був ввезений на територію України через Одеську митницю зі Сполучених Штатів Америки. Додано сертифікат відповідності транспортного засобу від 26 травня 2020 року з додатками (т. 1, а.с. 156-161). Також судом досліджені надані ПрАТ «СК «Оранта-Січ» матеріали за страховим випадком: страховий акт від 21 вересня 2020 року; поліс страхування цивільно-правової відповідальності відповідача; заява позивача про виплату страхового відшкодування від 04 серпня 2020 року; висновок про прийняття страховиком звіту оцінювача [PERSON] № 498 від 25.08.2020; сам звіт оцінювача № 498; ремонтна калькуляція № 339; протокол огляду транспортного засобу від 17.08.2020; повідомлення страховику про дорожньо-транспортну пригоду від 05.08.2020 зі схемою ДТП; пояснення водіїв учасників ДТП тощо (том 1, а.с. 167-184). При цьому суд звертає увагу на той факт, що висновок оцінювача [PERSON] № 498 від 25.08.2020 був перевірений представником страхової компанії та визнаний таким, що не має помилок і відхилень технологічного і цінового характеру. Висновки щодо розміру матеріального збитку за цим висновкам повністю ідентичні висновкам по висновку № 339, який проведений оцінювачем [PERSON] та який використаний позивачем для обґрунтування позовних вимог. Оцінюючи досліджені докази в контексті позовних вимог, суд зазначає наступне. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту рішення - Закон) встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи ч. 1 ст. 22 Закону. У відповідності до статті 28 Закону шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно із частинами першою та другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України. Ст. 29 та пунктом 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. В даній справі вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників, що підлягають заміні, складає 292\~752,98 грн., що встановлено висновком оцінювача [PERSON] № 339 від 25.08.2020. При цьому суд не може погодитись з доводами відповідача щодо неналежності зазначеного висновку, висловленими ним у відзиві на позовну заяву, у виступах в ході судового розгляду та в судових дебатах, виходячи з наступного. Відповідач в ході виступів у судовому засіданні неодноразово зазначав на відсутності у [PERSON] права проводити оцінку збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП, однак це твердження не відповідає Розділу І «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», що затверджена спільним наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України № 42/5/2092 від 24.11.2003 року (далі Методика). Як вбачається з додатків до висновку № 339, [PERSON] є сертифікованим оцінювачем та 08 вересня 2008 року внесений у відповідний реєстр за № 6841. Таким чином він є суб`єктом, який відповідно до загальних положень Методики має право проводити оцінювання колісних транспортних засобів. В судових дебатах відповідачем зазначено, що згідно з п. 1.7. Методики «встановлення розміру збитків належить тільки до компетенції професіоналів, фахівців які мають відповідну освіту судового експерта». Однак, Методика в жодній, починаючи з 2003 року, редакції взагалі не містила пункту 1.7. Жоден інший пункт Методики також не має такої норми. Доводи позивача щодо відсутності у висновку дати, на яку проводилась оцінка автомобіля, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, адже у вступній частині висновку ця дата зазначена 04 серпня 2020 року, тобто день, коли сталась дорожньо-транспортна пригода. Суд не може погодитись і з твердженням відповідача щодо невідповідності висновку оцінювача [PERSON] вимогам Методики, оскільки судом повністю перевірені джерела отримання оцінювачем вихідних даних, перевірено його розрахунки згідно до вимог Методики та встановлено, що висновок № 339 повністю відповідає встановленим вимогам. Доводи відповідача щодо необхідності врахування оцінювачем при визначенні ринкової вартості автомобіля його реальної вартості, що складається з фактичних витрат [PERSON] на його придбання, ввезення та митне оформлення, суд вважає помилковими, оскільки подібний порядок визначення ринкової вартості автомобіля використовується лише в разі його ввезення на митну територію України. В даному випадку автомобіль позивача вже був зареєстрований на території України і його оцінка мала проводитись так, як це і зробив оцінювач [PERSON] . В цьому контексті суд також враховує те, що інший оцінювач [PERSON] у своєму висновку № 498 визначив аналогічні суми ринкової вартості автомобіля та розміру збитків з урахуванням коефіцієнтів зносу. Цей висновок був перевірений представником страхової компанії та визнаний належним. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що страховиком [PERSON] виплачене страхове відшкодування в сумі 127\~400 гривень, що повністю відповідає обов`язку страхової компанії з урахуванням франшизи. Як встановлено з відповідної розписки, сума франшизи (2\~600 гривень) була відшкодована позивачу відповідачем. Цей факт представник позивача не оспорювався. Таким чином, позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню на різницю сум матеріального збитку та виплаченого страхового відшкодування (з урахуванням сплаченої відповідачем суми франшизи). Крім того, судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача, позивачу [PERSON] була завдана моральна шкода, яка полягає у зміні звичного укладу життя та необхідності вживати заходів щодо ремонту автомобіля, пов`язаної з цим стресової ситуації. Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню в даній справі, судом визначається на підставі принципів розумності та справедливості. Судові витрати, які в даній справі складаються з судового збору, суд розподіляє пропорційно до задоволених позовних вимог. Крім того суд не може погодитись з доводами позивача щодо наявності в даній справі витрат на правову допомогу, оскільки будь-яких належних доказів її надання до справи не додано. Представник позивача до або під час судових дебатів не зазначав про наявність таких доказів та/або про намір їх подати. Повний текст рішення виготовлено та підписано 31 липня 2023 року.

Outcome: partial