Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

22.02.2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на неповнолітню дитину. 02.05.2023 року після отримання відомостей щодо місця реєстрації відповідача ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання. 11.07.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. В обґрунтування позову позивач зазначила, що в її родині тривалий час в якості члена сім`ї проживає її онук [PERSON] , [INFO] . Батьками онука є її рідна донька - [PERSON] , [INFO] , та відповідач - [PERSON] , [INFO] , які зареєстрували шлюб 03.09.2021 року у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №310, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Після реєстрації шлюбу, 17.09.2021 року відповідач [PERSON] визнав батьківство стосовно сина, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00034405561 від 28.12.2021 року, у зв`язку з чим 17.09.2021 року [PERSON] було видано повторне свідоцтво про народження та змінено прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Неповнолітній [PERSON] проживав разом зі своїми батьками за адресою: [ADDRESS] . Батьки ухилялися від виконання своїх обов`язків - не піклувалися про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечували необхідним харчування, медичним доглядом, лікування дитини, що негативно впливало на фізичний розвиток дитини, як складову виховання. Так, 12.07.2021 року відділ по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради спільно зі співробітниками СЮП ВП Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області по акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставки, влаштували дитину до КНП «Міська дитяча лікарня №1» ЗМР. Дитина була вилучена з родини, оскільки мати та батько перебували в стані алкогольного сп`яніння, дитина була знайдена працівниками СЮП ВП Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за адресою: м. Запоріжжя, вул. Руставі біля буд.12, сидів на лавці та плакав, поряд лежав батько дитини в стані алкогольного сп`яніння, матері поряд не було. Дитину разом з батьками було доставлено до відділу поліції. Дитина була одягнена в брудні речі, які не відповідали його віку, був голодний. Батьки у відділі поліції поводили себе агресивно, погрожували, кричали. Мати не могла триматися на ногах, падала, весь час тягнула до себе дитину, хлопчик весь час плакав, був наляканий, на вік трьох років майже не розмовляв. 13.07.2021 року [PERSON] та [PERSON] з`явилися до відділу служби, проте з ними поспілкуватися було неможливо, оскільки вони перебували в стані алкогольного сп`яніння, поводили себе агресивно. 13.07.2021 року вона також з`явилася до відділу служби та повідомила, що готова та має можливість забрати онука до себе у родину. 16.12.2021 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району було розглянуто питання щодо виконання [PERSON] батьківських обов`язків відносно сина, та встановлено, що батьки не усвідомлювали проблеми, яка стала причиною вилучення сина із родини, поводили себе агресивно. Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя до батька дитини з позовом про позбавлення його батьківських прав, та надав до суду Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.09.2022 року у справі №334/9933/21 відмовлено в задоволенні позову Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району до батька дитини - [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Зазначеним рішенням встановлено, що відповідач заперечував проти позбавлення його батьківських прав, мав намір на відновлення відносин з сином, за місцем роботи та проживання характеризувався позитивно, а позбавлення батьківських прав необхідно розглядати як крайній захід, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин справи не було доведено. Проте, після постановлення рішення, незважаючи на обіцянки в суді, його відношення до сина не покращилося, а навпаки його ставлення до дитини та поведінка погіршилися. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2022 року у справі №334/8801/21 задоволено позов Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району до матері дитини - [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позбавлено [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягнуто з [PERSON] на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитися дитина, аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 16.11.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Підставою позбавлення її доньки батьківських прав стало ухилення її від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, передбачена п.2 ч.1 ст.164 СК України. На теперішній час вона та її чоловік - [PERSON] займаються вихованням онука, турбуються про стан його здоров`я, його розвиток. [PERSON] проживає з нами за адресою: [ADDRESS] . Онук є членом їх родини. За час спільного проживання у них із онуком склалися дружні відносини. Вона повноцінно займається вихованням та розвитком дитини. Дитина постійно перебуває під її наглядом. Відповідач - батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, він постійно зловживає спиртними напоями разом із її донькою та не піклується про малолітнього сина. За весь час проживання в її родині онук не отримав від свого батька ніякої матеріальної допомоги, його батько не цікавився дитиною, не цікавився станом його здоров`я. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його розвитком і станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно. Дитина знаходиться на повному її утриманні. [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню сина, проте має всі можливості брати участь в його утриманні, так як за віком та станом здоров`я є працездатним, з нього можуть бути стягнуті аліменти на утримання дитини. Прохала позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього сина - [PERSON] ; внести зміни до актового запису про народження [PERSON] у відповідності до рішення суду; стягнути з [PERSON] на утримання [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини; судові витрати у справі покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач та її представник: адвокат Ляшенко О.С. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, прохали позбавити [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON] , та стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні відповідач фактично визнав позовні вимоги. В судовому засіданні представник третьої особи: Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району Маньковська Л.Г. не заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на висновок Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 30.05.2023 року щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина. В судове засідання представники третіх осіб: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), не з`явилися, 11.07.2023 року Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району надали заяву про розгляд справи у відсутність представника, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в с. Іванівка Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області народилася позивач - [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 21.07.2004 року. Позивач з 22.11.2003 року одружена з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.11.2003 року. [INFO] в м. Нижнєвартовськ Тюменської області росія народився відповідач - [PERSON] , місця реєстрації на території м. Запоріжжя не має, фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 15.03.2008 року. [INFO] в м. Запоріжжя народився [PERSON] , батьками якого є відповідач - [PERSON] та донька позивача - [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.09.2021 року, виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Батьки дитини - [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 03.09.2021 року у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №310, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Після реєстрації шлюбу, 17.09.2021 року відповідач [PERSON] визнав батьківство стосовно малолітнього сина, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00034405561 від 28.12.2021 року, у зв`язку з чим 17.09.2021 року [PERSON] було видано повторне свідоцтво про народження та змінено прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Неповнолітній [PERSON] проживав разом зі своїми батьками за адресою: [ADDRESS] , однак батьки ухилялися від виконання своїх обов`язків - не піклувалися про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечували необхідним харчування, медичним доглядом, лікування дитини, що негативно впливало на фізичний розвиток дитини, як складову виховання. Тому, 12.07.2021 року відділ по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради спільно зі співробітниками СЮП ВП Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області по акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставки, влаштували дитину до КНП «Міська дитяча лікарня №1» ЗМР. Дитина була вилучена з родини, оскільки мати та батько перебували в стані алкогольного сп`яніння, дитина була знайдена працівниками СЮП ВП Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за адресою: м. Запоріжжя, вул. Руставі біля буд.12, сидів на лавці та плакав, поряд лежав батько дитини в стані алкогольного сп`яніння, матері поряд не було. Дитину разом з батьками було доставлено до відділу поліції. Дитина була одягнена в брудні речі, які не відповідали його віку, був голодний. Батьки у відділі поліції поводили себе агресивно, погрожували, кричали. Мати не могла триматися на ногах, падала, весь час тягнула до себе дитину, хлопчик весь час плакав, був наляканий, на вік трьох років майже не розмовляв. 13.07.2021 року [PERSON] та [PERSON] з`явилися до відділу служби, проте з ними поспілкуватися було неможливо, оскільки вони перебували в стані алкогольного сп`яніння, поводили себе агресивно. 13.07.2021 року позивач також з`явилася до відділу служби та повідомила, що готова та має можливість забрати онука до себе у родину. 16.12.2021 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району було розглянуто питання щодо виконання [PERSON] батьківських обов`язків відносно сина та встановлено, що батьки не усвідомлювали проблеми, яка стала причиною вилучення сина із родини, поводили себе агресивно. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.09.2022 року у справі №334/9933/21 відмовлено в задоволенні позову Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району до батька дитини - [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Рішенням суду встановлено, що відповідач заперечував проти позбавлення його батьківських прав, мав намір на відновлення відносин з сином, за місцем роботи та проживання характеризувався позитивно, а позбавлення батьківських прав необхідно розглядати як крайній захід, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин справи не було доведено. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2022 року у справі №334/8801/21 задоволено позов Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району до матері дитини - [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позбавлено [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягнуто з [PERSON] на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитися дитина, аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 16.11.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час позивач та її чоловік - [PERSON] займаються вихованням онука, турбуються про стан його здоров`я, його розвиток, дитина проживає з нами за адресою: [ADDRESS] . Онук є членом їх родини. За час спільного проживання у них із онуком склалися дружні відносини. Вона повноцінно займається вихованням та розвитком дитини. Дитина постійно перебуває під її наглядом. Відповідно Акту обстеження умов проживання, проведеного за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що для дитини наявна окрема кімната та створені умови для проживання, розвитку, ігор, в достатній кількості наявні дитячі речі, одяг та іграшки, зі слів дитини йому дуже добре з бабусею та дідусем, з батькам йому не подобається бути. Згідно довідки КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №1» від 16.01.2023 року дитина перебуває на обліку в закладі з 2021 року, для надання медичної допомоги та профілактичних оглядів дитину супроводжувала бабуся - [PERSON] , яка також уклала декларацію з лікарем. Згідно довідки ЗДО (Ясла-садок) комбінованого типу №164 «Соловейко» ЗМР від 13.01.2023 року дитина відвідувала навчальний заклад з 01.09.2021 року по 24.02.2022 року, за цей час безпосередню участь у навчанні та вихованні приймала бабуся [PERSON] . Позивач [PERSON] та її чоловік [PERSON] позитивно характеризуються за місцем проживання, що підтверджується характеристиками Голови правління ОСББ «Соборний» від 27.01.2023 року, [PERSON] працює в Запорізькій філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення начальником Цеху №1, позитивно характеризується за місцем роботи, що підтверджується характеристикою Директора Запорізької філії Концерну РРТ від 27.01.2023 року. Відповідач - батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, він зловживає спиртними напоями та не піклується про малолітнього сина. За весь час проживання в родині позивача дитина не отримала від свого батька ніякої матеріальної допомоги, його батько не цікавився дитиною, не цікавився станом його здоров`я. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його розвитком і станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Згідно довідки ПП «Лазеротерапія» від 16.01.2023 року відповідач 20.09.2022 року звертався для лікування алкогольної залежності, ним пройдено повний курс лікування у виді двох сеансів 20.09.2022 року та 27.09.2022 року, рекомендовано пройти підтримуючий курс лікування в кінці жовтня 2022 року, однак [PERSON] для проходження підтримуючого курсу до Центру не звертався, його стан на сьогоднішній день Центру не відомий. [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема: 25.01.2023 року постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя за ч.1 ст.184 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі 850 грн.; 31.08.2022 року постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі 17000 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік; 11.05.2022 року постановою Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за ч.1 ст.126 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі 425 грн.; 12.07.2021 року постановою Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за ч.1 ст.178 КУпАП у виді попередження. Згідно Висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] , затвердженого 30.05.2023 року Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Дніпровському району, орган опіки та піклування дійшов висновку, що батько дитини неналежним чином виконує свої батьківськи обов`язки по відношенню до сина, тому вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до сина [PERSON] . Відповідач в судовому засіданні фактично визнав вказані обставини, не заперечував проти задоволення позову. Суд, задовольняючи позов в повному обсязі, виходить з наступного. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст.9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно ч.4,5,6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи . Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готування її до самостійного життя, батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно ч.1 п.2 ст.164 СК України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Відповідно ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах ВС (ч.4 ст.263 ЦПК України). Так, у Постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню пункту 2 ч.1 ст.164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Судом встановлено, що до суду звернулася позивач, яка є бабусею дитини [PERSON] , [INFO] , в сім`ї якої проживає дитина, з позовом про позбавлення батьківських прав відповідно ст.165 СК України його батька [PERSON] з підстави, передбаченої ч.1 п.2 ст.164 СК України, а саме ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно встановлених обставин справи відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, зловживає спиртними напоями, хоча проходив курс лікування від алкогольної залежності, не піклується про малолітнього сина. За весь час проживання в родині позивача дитина не отримала від свого батька ніякої матеріальної допомоги, його батько не цікавився дитиною, не цікавився станом його здоров`я. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його розвитком і станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Тому суд доходить висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з ним; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання освіти, тобто взагалі не приймає участі у його вихованні. Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини знайшов своє підтвердження в судовому засіданні під час встановлення обставин та перевірки їх доказами і підтверджується наданими суду письмовими доказами: довідкою з дитячого садку та закладу охорони здоров`я, актом обстеження умов проживання дитини, матеріалами перевірки органів поліції, висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, які суд вважає достовірними, належними та допустимими. Тому, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, з огляду на те, що відповідач свідомо ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дитини, причому робить це без поважних причин, він не відвідує свого сина, абсолютно не цікавиться його здоров`ям, самопочуттям, інтересами, не цікавиться його побутом, нагальними потребами дитини, що негативно впливає на його розвиток. При цьому, суд враховує як підтвердження свідомого ухилення відповідача від своїх обов`язків по вихованню сина - його визнання позову в судовому засіданні. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, виходить з того, що відповідач після позбавлення батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, а тому суд відповідно ч.3 ст.166 СК України приймає рішення про стягнення аліментів на сина з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому суд стягує з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Так, відповідно ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач в судовому засіданні фактично визнав пред`явлений до нього позов і визнання відповідачем позову не суперечить закону, тому суд враховуючи положення ст.206 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено вимоги позивача в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved