Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до «Мукачівського Учбово-виробниче підприємство УТОС» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 06.03.2023 року визнано незаконним та скасовано наказ Підприємства об`єднання громадян «Мукачівське учбово-виробниче підприємство №1 Українського товариства сліпих» №20К від 29.04.2022 про призупинення дії трудового договору з [PERSON] , стягнуто з Підприємства об`єднання громадян «Мукачівське учбово-виробниче підприємство №1Українського товариства сліпих» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.05.2022 р. по 31.07.2022 р. без урахування податків і зборів в сумі 11 202,75 гривень (одинадцять тисяч двісті дві гривні, сімдесят п`ять копійок). Зазначає, що рішенням суду стягнуто середній заробіток лише частково за період з 01.05.2022 року по 31.07.2022 року, однак спір перебував на розгляді з 31.07.2022 року 06.03.2023 року не з вини працівника [PERSON] , а отже наявні підстави для стягнення такого за весь час вимушеного прогулу. Таким чином, просить стягнути з Мукачівського учбово-виробничого підприємства Українського Товариства Сліпих на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.08.2022 року по 06.03.2023 року в сумі 26 714,25 гривень. Ухвалою суду від 08.06.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Представник відповідача відзиву на позовну заяву не подав. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Згідно зі ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що [PERSON] працював в Мукачівському учбово-виробничому підприємстві Українське товариство сліпих. Відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду від 06.03.2023 року, визнано незаконним та скасовано наказ Підприємства об`єднання громадян «Мукачівське учбово-виробниче підприємство №1 Українського товариства сліпих» № 20К від 29.04.2022 про призупинення дії трудового договору з [PERSON] , стягнуто з Підприємства об`єднання громадян «Мукачівське учбово-виробниче підприємство №1Українського товариства сліпих» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.05.2022 по 31.07.2022 року без урахування податків. Рішення набуло законної сили 11.04.2023 року. Відповідно до ст. 235 КЗпП України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати. Положення статті 235 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування. Отже, вимушеним прогулом у розумінні ст. 235 КЗпП України є період часу з дня звільнення працівника по день винесення рішення суду про поновлення його на роботі. Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу приймається судом одночасно з рішенням про поновлення на роботі. Відтак, як вбачається із рішення від 06.03.2023 року, з відповідача на користь позивача стягнуто середній заробіток лише частково за період з 01.05.2022 року по 31.07.2022 року, а отже наявні підстави для стягнення середнього заробітку по день винесення рішення. З урахуванням абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, середньомісячна зарплата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, із якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. За п. 5 Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абз. 1 п. 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника. Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку). Щодо розрахунку середнього заробітку позивача, суд виходить з наступного, заробітна плата за останні два місяці становить - 4136,79 гривень, кількість відпрацьованих днів - 24 день, середньоденна заробітна плата позивача складає 172,36 грн.( 4136,79/24) Розрахунковий перiод з 01.08.2022 року по 06.03.2023 року, становить 155 робочих днів, тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 26 714,25 гривень (172,36*155). Так, у відповідності зі ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем відзив на позов не подано, вищевказані фактичні дані щодо суми заборгованості та періоду розрахунку не спростовані. За таких обставин справи, приймаючи до уваги регламентовані законодавством України положення щодо необхідності захисту трудових прав громадян, позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved