Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі АТ «Криворізька теплоцентраль») звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] обґрунтовуючи свій позов тим, що надає послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) відповідачам за адресою: [ADDRESS] , але відповідачі у повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснювали, у результаті чого виникла заборгованість за період з березня 2016 року по квітень 2018 року у сумі 15\~619,95 грн. та з листопада 2018 року по листопад 2021 року у сумі 16\~967,98 грн. Відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме6 майно від 12.01.2009 є власником житлового приміщення, а 18 березня 2016 року він уклав з АТ «Криворізька теплоцентраль» договір купівлі-продажу теплової енергії № 1738, із заявою про розірвання якого до позивача він не звертався. Крім того, з 16.08.2018 власником нежитлового приміщенні 1 по [ADDRESS] , являється [PERSON] , яка із заявою про укладення договору купівлі-продажу теплової енергії до позивача не зверталась, хоча саме на споживача покладено такий обов`язок. Акти здачі-приймання робіт за період з листопада 2018 року по січень 2020 року підписані [PERSON] . Тому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 15\~619,95 грн., компенсацію за інфляційні втрати у сумі 11\~264,58 грн. та 3% річних у сумі 2\~676,11 грн. та з огляду не неможливість установлення дійсного споживача теплової енергії просить стягнути солідарно з відповідачів суму основного боргу 16\~967,98 грн., компенсацію за інфляційні втрати у сумі 6\~248,33 грн. та 3% річних у сумі 1\~281,79 грн. Ухвалою суду від 04 квітня 2023 року прийнято до\~розгляду позовну\~заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 10 травня 2023 року за ініціативою суду витребувано від приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мазепи Наталії Миколаївни належним чином завірену копію договору купівлі-продажу приміщення 1 в будинку [ADDRESS] , серія та номер 1256 виданого 16.08.2018. Ухвалою суду від 09 серпня 2023 року розгляд справи вирішено проводити у заочному порядку. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином у порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України. Представник позивача звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на вимогах наполягає. Відповідачі не повідомили причини неявки, відзиву на позов не подали. Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень статті 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12 січня 2009 року, був власником нежилого приміщення за адресою: [ADDRESS] . 18 березня 2016 року між Державним підприємством «Криворізька теплоцентраль» та ФОП [PERSON] було укладено договір № 1738 купівлі-продажу теплової енергії, де відповідно до дисклокації об`єктів до договору об`єктом постачання теплової енергії являється магазин « [INFO] » по [ADDRESS] . Строк дії договору сторони погодили до 31 грудня 2016 року, однак договір вважається пролонгованим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією із сторін. Матеріали справи не містять відомостей про припинення дії договору з підстав, передбачених погодженими сторонами підстав у частині 10 указаного договору. На підставі договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 16 серпня 2018 року, власником указаного приміщення являється відповідач [PERSON] , станом на 08.12.2021, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином відповідачі є споживачами послуг з постачання теплової енергії, що надаються АТ «Криворізька теплоцентраль» за вказаною адресою, що ними не спростовано. З матеріалів справи убачається, що між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг з постачання теплової енергії, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII), Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 р. № 2633-IV (далі Закон № 2633-IV) та Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (далі Правила). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до частини шостої статті 19 Закону № 2633-IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктами 31, 32 Правил установлено, що вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а для багатоквартирних будинків, обладнаних системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії. Плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Згідно пунктів 35-37 Правил, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль» відповідно до тарифів постачається теплова енергія до приміщення по [ADDRESS] , однак зобов`язання по оплаті за надані послуги здійснюється неналежним чином. Так,\~згідно з\~наданим до\~суду розрахунком,\~сума боргу\~по оплаті\~за постачання\~теплової енергії\~приміщення №\~1\~у будинку\~ [ADDRESS] \~за період\~з березня\~2016\~року по\~квітень 2018\~року становить\~15\~619,95\~грн.\~За період\~з листопада\~218\~року по\~листопад 2021\~року сума боргу по оплаті за постачання теплової енергії указаного приміщення становить 16\~967,98 грн. Доказів на спростовування зазначеного відповідачами не надано. Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України). За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Правовідносини, які склалися між сторонами щодо надання та отримання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Беручи до уваги зазначене, правовідносини і зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанови Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11, від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13; постанова Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі № 369/88/17, провадження № 61-4924св18). Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини другої статті 625 ЦК України та погоджується з наданим позивачем розрахунком 3% річних та інфляційних втрат за період з березня 2016 року по квітень 2018 року та з листопада 2018 року по листопад 2021 року. Положеннями частини першої статі 13 ЦПК України установлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, згідно договору купівлі-продажу нежилого приміщення, відповідач [PERSON] придбала нежиле приміщення по [ADDRESS] у третьої особи, якій приміщення належало на підставі договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 28 липня 2017 року. Тобто відомості щодо періоду належності указаного приміщення відповідачу [PERSON] у матеріалах справи відсутні. Разом з тим суд приймає до уваги продовження дії договору від 18 березня 2016 року, укладеного між Державним підприємством «Криворізька теплоцентраль» та ФОП [PERSON] щодо купівлі-продажу теплової енергії, та факт підписання відповідачем [PERSON] актів здачі-приймання робіт (надання послуг) за період з листопада 2018 року до січня 2020 року, наданих на виконання що ним не спростовано у судовому засіданні. Належним чином повідомлені про дату слухання справи відповідачі відзиву на позов до суду та доказів на його обґрунтування, суду не надали, тому враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору у сумі 2\~481,00 грн., сплаченого ним при подачі позову, яку суд вважає можливим задовольнити з врахуванням роз`яснень, викладених у пункті 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Outcome: approved