Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ВП №11 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, Лабунця Ю.А. про захист честі, гідності та ділової репутації. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 10.07.2022 р. поліцейським ВП №11 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Лабунцем Ю.А. було складено терміновий заборонний припис відносно нього, згідно якого зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Даний припис було винесено на підставі свідомо неправдивих даних, вказаних у формі оцінки ризиків, а саме: п.1 - що він колись погрожував застосувати та/або застосовував зброю або інші предмети, які можуть спричинити шкоду життю постраждалої особи; п.2 - що він загрожував вбити постраждалу особу чи її дітей; п.3 - що постраждала особа допускає, що він може спробувати вбити постраждалу особу чи її дітей. Вказана невідповідна дійсності інформація поліцейським Лабунцем Ю.А. була розповсюджена шляхом внесення її у «Форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства» та повідомлення про це громадськості. Вважає дане ствердження стосовно нього розповсюдженням недостовірної інформації, якою порушені його особисті немайнові права. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події і явища, яких не існувало взагалі, чи існували, але відомості про них не відповідають дійсності. Згідно ч.3 ст. 277 ЦК України, негативна інформація, розповсюджена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її розповсюджувала, не доведе протилежного (презумпція доброчесності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема норм діючого законодавства та яка, на думку позивача, порушує його право на повагу честі, гідності та ділової репутації. У відповідності зі ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу його гідності та честі. Гідність і честь є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду із позовом про захист його гідності та честі. На підставі викладеного, позивач просить визнати недостовірною інформацію, викладену стосовно нього у п.п. 1, 2, 3 «Форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства» та зобов`язати відповідачів спростувати її у письмовому вигляді. Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09.01.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судового засідання ( а.с. 18). Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 16.03.2023 року за клопотання представника позивача замінено первісного відповідача - ВП №11 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області належним відповідачем - Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області ( а.с. 47). Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.80). Відповідач Лабунець Ю.А. подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позовні вимоги не визнає. Посилається на те, що 09.07.22 під час несення служби о 23.16 год. на планшетний пристрій надійшло повідомлення про те, що до лінії 102 звернулася [PERSON] з повідомленням про те, що за її місцем мешкання у будинку за адресою: [ADDRESS] , її батько [PERSON] вчиняє домашнє насильство. Виїздом на місце події було вжито заходи реагування на дане повідомлення відповідно до ст.10 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству", якою визначено повноваження органів Національної поліції України у даній сфері. Уповноважені підрозділи органів Національної поліції України здійснюють повноваження у сфері запобігання та протидії домашньому насильству з урахуванням міжнародних стандартів реагування правоохоронних органів на випадки домашнього насильства та оцінки ризиків. У подальшому відповідно до порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, який закріплений Наказом Міністерства соціальної політики України та Міністерства внутрішніх справ України 13.03.2019р. за №369/180, ним було проведено оцінку ризиків шляхом спілкування з постраждалою від такого насильства особою, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для неї. Напідставі здобутої інформації він заповнив Форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства і визначив рівень небезпеки, урахувавши який, виніс терміновий заборонний припис стосовно кривдника. Жодних власних домислів, неправдивих чи надуманих даних до Форми оцінки ризиків він не вносив. Вніс інформацію виключно ту, яку отримав під час спілкування з [PERSON] . Ним жодним чином не була оприлюднена інформація, яка вносилася до Форми оцінки ризиків перед громадськістю. Тому вважає зміст позовної заяви надуманим та таким, що не відповідає дійсності ( а.с. 22-24). Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Посилається на те, що спірні правовідносини врегульовано Порядком проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства внутрішніх справ України 13.03.2019р. за №369/180. Згідно позову, останній оскаржує інформацію, зазначену у "Формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства", а саме пункти 1, 2, 3. Відповідно до ч.1 ст.25 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. Частиною 4 ст.25 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" встановлено, що терміновий заборонний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівником уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України за результатами оцінки ризиків. Аналогічні норми закріплені в п.2 Розділу II Порядку винесення термінового заборонного припису від 01.08.2018 №654. Вимоги щодо оформлення термінового заборонного припису закріплені в п.10 Розділу II Порядку винесення термінового заборонного припису від 01.08.2018 №654. Так, 10.07.2022 року поліцейським СРПП ВП №11 Лабунець Ю.А. винесено терміновий заборонний припис серії АА №197896 за порушення вимог п.п.16 п.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". 12.07.2022 року було складено протокол про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] за ст. 173-2 КУпАП, а 15.08.2022 року Царичанським районним судом винесено постанову, якою провадження в справі відносно [PERSON] закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" у порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження. Відповідно до ст.25 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" особа, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, може оскаржити його до суду в загальному порядку, передбаченому для оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників уповноважених підрозділів органів Національної поліції України. Звертає увагу на те, що позивач в порядку, передбаченому чинним законодавством України, терміновий заборонний припис від 10.07.2022 року не оскаржував. Вважає, що [PERSON] не надано до суду доказів щодо порушення ГУНП його прав, а саме честі, гідності та ділової репутації, а отже позовні вимоги є безпідставними (а.с.60-63). У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов з підстав, зазначених у позові, просить позовні вимоги задовольнити. Представник позивача - адвокат Барановський А.Л. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі з підстав, зазначених у позові, також пояснив, що факт розповсюдження недостовірної інформації відносно позивача підтверджується листом начальника ВП №11 Дніпровського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області від 20.07.2022 р. №43.11/4111, адресованого голові Царичанської об`єднаної територіальної громади Г. Сумському, який міститься у справі про адміністративне правопорушення №196/464/22. Відповідач Лабунець Ю.А. у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд даної справи у його відсутності, поданий ним відзив на позовну заяву підтримує (а.с. 36). Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. У поданому до суду відзиві просить розглянути дану справу за відсутності представника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та відмовити у задоволенні позову (а.с. 60-63). Суд заслухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали даної справи та матеріали справи про адміністративне правопорушення №196/464/22, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Главою 22 ЦК України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких і право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 270, 275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права, зокрема, права на повагу до гідності та честі, від протиправних посягань інших осіб. У пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року роз`яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності фізичної особи, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Судом встановлено, що 12.07.2022 р. поліцейським СРПП ВП №11 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області сержантом поліції Лабунцем Ю.А. було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача [PERSON] за ст.173-2 КУпАП, у якому зазначено, що 12.07.2022 р. о 10.15 год. гр. [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , порушив вимогу термінового заборонного припису серії АА №197896, винесеного 10.07.2022, чим порушив вимоги п.п.16 п.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" ( а.с. 1 справи про адміністративне правопорушення №196/464/22). Також відповідачем Лабунцем Ю.А. було проведено оцінку ризиків вчинення домашнього насильства, про що заповнено відповідну форму оцінки ризиків, де вказано кривдником позивача [PERSON] , постраждалою особою - доньку позивача [PERSON] . У пунктах 1,2,3 даної форми зазначено про те, що кривдник колись погрожував застосувати та/або застосовував зброю або інші предмети, які можуть спричинити шкоду життю та здоров`ю постраждалої особи та/або її дітям; кривдник погрожував вбити постраждалу особу та/або її дітей; постраждала особа допускає, що кривдник може спробувати вбити постраждалу особу та/або її дітей ( а.с. 4 справи про адміністративне правопорушення №196/464/22). Постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 15.08.2022 р., яка набрала законної сили 26.08.2022 р., закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.173-2 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення ( а.с. 40-41 справи про адміністративне правопорушення №196/464/22). Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на ту обставину, що відповідачем Лабунцем Ю.А. були внесені неправдиві дані у вищевказаних пунктах 1, 2, 3 форми оцінки ризиків та відповідно розповсюджена вказана інформація, яка не відповідає дійсності, шляхом внесення її у форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства і повідомлення про це громадськості. Звернувшись за викладених обставин до суду за захистом свого порушеного права, позивач просить визнати недостовірною інформацію, викладену стосовно нього у п.п. 1, 2, 3 «Форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства» та зобов`язати відповідачів спростувати її. У судовому засіданні представник позивача посилається на лист начальника ВП №11 Дніпровського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області від 20.07.2022 р. №43.11/4111, адресований голові Царичанської об`єднаної територіальної громади Г. Сумському, яким, за твердженням представника позивача, підтверджується факт розповсюдження вищевказаної недостовірної інформації відносно позивача ( а.с. 3 справи про адміністративне правопорушення №196/464/22). Так, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» /далі - Закон/ регульовано правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству (ст.3 Закону). Згідно ч.4. ст.25 Закону, терміновий заборонний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівником уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України за результатами оцінки ризиків. Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 1 Закону, оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно ч.9 ст. 25 Закону, особа, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, може оскаржити його до суду в загальному порядку, передбаченому для оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників уповноважених підрозділів органів Національної поліції України. Згідно п.4 Розділу I Загальні положення Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства внутрішніх справ України від 13.03.2019 № 369/180 /далі - Порядок/, оцінку ризиків проводить поліцейський уповноваженого підрозділу органу Національної поліції України (далі - уповноважений підрозділ поліції) за фактом вчинення домашнього насильства. Відповідно до п.2, п.3 Розділу II Порядку, за результатами заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції визначає рівень небезпеки, який ураховується під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, надання допомоги постраждалим особам. Фактори небезпеки/ризику щодо вчинення домашнього насильства визначаються за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства, і представлені у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства у вигляді питань, на які відповідає поліцейський уповноваженого підрозділу поліції за результатами спілкування з постраждалою особою, та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Залежно від визначеного рівня небезпеки, яка загрожує постраждалій особі, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції приймає рішення щодо необхідності винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника та застосування заходів, передбачених частиною другою статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (п.7 Розділу II Порядку). Після проведення оцінки ризиків поліцейський уповноваженого підрозділу поліції долучає форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства до матеріалів, зібраних за фактом такого насильства (п.11 Розділу II Порядку). Отже, відповідачем Лабунцем Ю.А. при виконанні посадових обов`язків згідно вищевказаного Порядку було складено форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства та додано до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно позивача. Форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства є підставою для винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника. Терміновий заборонний припис може бути оскаржений до суду в порядку, передбаченому для оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників уповноважених підрозділів органів Національної поліції України, особою, стосовно якої він винесений. У даному випадку предметом та підставою позову не являється оскарження термінового заборонного припису. Предметом позову є вимога позивача до відповідачів про визнання недостовірною інформації внесеної до пунктів 1, 2, 3 «Форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства» та зобов`язання спростувати таку інформацію, а підставою позову є розповсюдження відповідачем недостовірної інформації шляхом внесення її у форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства та повідомлення про це громадськості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, … в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках /ч. 1 ст.13 ЦПК України/ і кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень / ч. 3 ст. 12 ЦПК України/. Вирішуючи питання про поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, суд зазначає наступне. Позивачем в порушення вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України не надано належних доказів на підтвердження факту розповсюдження відповідачем Лабунцем Ю.А. інформації, зазначеної у п.п. 1, 2, 3 «Форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства». Саме заповнення відповідачем вказаної форми не являється поширенням, розповсюдженням інформації, оскільки зазначення відповідної інформації та долучення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства до матеріалів, зібраних за фактом такого насильства, передбачено вищевказаним Порядком проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства. Також суд не може взяти до уваги посилання представника позивача на лист начальника ВП №11 Дніпровського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області від 20.07.2022 р. №43.11/4111, адресований голові Царичанської об`єднаної територіальної громади Г. Сумському, як на доказ факту розповсюдження вищевказаної недостовірної інформації відносно позивача ( а.с. 3 справи про адміністративне правопорушення №196/464/22), оскільки вказаний лист стосується лише повідомлення про складення відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення та винесення термінового заборонного припису, даний лист не містить інформацію про зміст форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, зокрема п.п. 1, 2, 3 вказаної форми. Розповсюдження інформації іншим шляхом громадськості не знайшло підтвердження у судовому засіданні. Інший спосіб розповсюдження інформації не доведено позивачем. Щодо твердження позивача про недостовірність інформації, зазначеної у п.п. 1, 2, 3 форми оцінки ризиків, то суд зазначає, що у даному випадку відсутній факт поширення зазначеної інформації. Лише у разі наявності факту поширення інформації, суд надає оцінку такій інформації з точки зору її недостовірності. Враховуючи предмет та підставу позову, а також положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України, суд доходить висновку про безпідставність позовних вимог та вважає заявлений позов необґрунтованим, а тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed