Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

19 квітня 2023 року представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить [PERSON] , [INFO] , позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Окрім того просить судові витрати та витрати правову допомогу стягнути з відповідача. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] . У них народився син [PERSON] . Заочним рішенням від 16.10.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та визначено місце проживання сина разом з батьком [PERSON] . В даний час позивач перебуває на військовій службі, як військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період з 16.09.2022 року. З моменту призову позивача на військову службу, неповнолітній [PERSON] , проживає з бабусею [PERSON] , та дідом [PERSON] в м. Івано-Франківськ. Проте бабуся, є інвалідом 3-ої групи загального захворювання, дід страждає на глаукому обох очей. У зв`язку із фізичними вадами та віком родичі не в змозі забезпечити дитині належний догляд. Мати дитини [PERSON] не цікавиться дитиною, не бере участі у вихованні дитини, не піклується про її фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування. Заочним рішення від 16.12.2015 року вирішено стягувати аліменти з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина. Однак, станом на 2023 рік наявна заборгованість у розмірі 67\~750 грн. За таких обставин позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2023 року відкрито провадження по справі та призначене підготовче судове засідання по справі. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23 травня 2023 року підготовче провадження було закрите та призначено справу до судового розгляду по суті. 24 травня 2023 року на адресу суду надійшла заява від позивача та відповідача про укладення мирової угоди. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2023 року заяву про укладення мирової угоди між позивачем та відповідачем залишено без розгляду за клопотанням представника позивача. Відзив відповідачем не подано, інших заяв та клопотань по справі від учасників справи до суду не надходило. В судове засідання представник позивача адвокат Мушинський В.Т. не з`явився, на адресу суду найшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи належним чином, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи Служба у справах дітей Дубовецької сільської ради Івано-Франківської області у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутності представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження /а.с.11/. Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 жовтня 2014 року, шлюбі між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Малолітнього сина [PERSON] визначено проживати з батьком, [PERSON] /а.с.14,15/. Заочним рішенням суду Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2015 року, стягнуто із [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з 04 листопада 2015 року до досягнення дитиною повноліття /а.с.17-19/. Відповідачка [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01 квітня 2023 року, становить 133\~500,00 грн, про що свідчить відповідний розрахунок складений у виконавчому провадженні № 51754451 державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ Івано-Франківської області від 19.05.2016 року /а.с.21-23/. Згідно витягу з реєстру Івано-Франківської територіальної громади від 10.04.2023 року /а.с. 12/ неповнолітній [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] /а.с.12/. Як вбачається із довідки центру надання адміністративних послуг м. Івано-Франківська від 04.04.2023 року, [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а.с.13/. Відповідно до листа з ліцею № 22 Івано-Франківської міської ради від 11.04.2023 року за № 01-24/163 /а.с. 26/, [PERSON] , мама учня 7-А класу, [PERSON] , не спілкується з педагогами, які навчають сина, не відвідує батьківськи збори, не цікавиться шкільним життям дитини, не забирає його з ліцею /а.с.26/. Згідно довідки військової частини, [PERSON] перебуває на військовій службі у ВЧ, смт. Ярмолинці, як військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період з 16.09.2022 року /а.с.27/. Служба у справах дітей Дубовецької сільської ради Івано-Франківської області своїм висновком від 24.07.2023 року вважає можливим та доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] /а.с.96,97/. Згідно із заявою [PERSON] від 22 липня 2023 року, остання, надала згоду на позбавлення її батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказана заява нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Данилюком О.О. /а.с 98/. Згідно ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних \~для \~всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст.\~150\~ч.\~1 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Статтею 155 ч. ч. 1 та 2 СК України\~визначено, що\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, \~фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для \~розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, \~готувати її \~до самостійного життя та праці. Частиною 5 ст. 12 цього ж закону передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення \~від \~виконання \~батьківських \~обов`язків \~відповідно до закону. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Таким чином, оглянувши всі надані докази, як по одинці так і в сукупності, суд приходить до висновку, що дійсно матір малолітньої дитини - відповідачка по справі, ухиляється від своїх обов`язків по вихованню та розвитку дитини, які передбачені ст. 150 СК України. Крім того, суд визнає винною поведінку матері, визнає свідоме нехтування матір`ю своїх обов`язків, оскільки вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не приймає участі у підготовці до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Ухилення відповідачки від виховання дитини суперечить її інтересам, перешкоджає її нормальному вихованню в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини і сім`ї. З урахуванням викладеного, враховуючи поведінку відповідача, яка позовні вимоги визнає, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не приділяє уваги сину навіть в умовах перебування батька дитини, із яким визначено його місце проживання, у лавах ЗСУ, суд вважає, що захист прав малолітньої дитини шляхом позбавлення відповідача батьківських прав є виправданим і таким, що відповідає інтересам дитини. Крім того, [PERSON] подала до служби у справах дітей Дубовецької сільської ради Івано-Франківської області нотаріально посвідчену заяву про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав стосовно сина, що свідчить про те, що вона самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. Окрім цього, суд зазначає, що відповідач не позбавлена права ініціювати питання поновлення батьківських прав згідно\~ст. 169 Сімейного кодексу України. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачкою, як матір`ю неповнолітнього сина, своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є підставою для позбавлення її батьківських прав. Що стосується витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Згідно з частинами 1-4\~статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Витрати на правничу допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Так, на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи позивачем долучено договір про надання правової допомоги від 05.04.2023 року, попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, згідно якого встановлено, що: витрати на правничу допомогу становлять 5000 гривень /а.с. 10/. Таким чином, слід задовольнити позивачу вимогу у стягненні з відповідачки судових витрат на правничу допомогу. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по справі за сплату судового збору в розмірі \~1073, 60 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved