Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лохвицького районного суду з позовом до Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позов мотивовано тим, що [INFO] померла троюрідна тітка позивача - [PERSON] , що підтверджується Актовим записом про смерть № 11 від 01.04.1998 року. За життя від імені спадкодавця 17.06.1993 року було посвідчено заповіт державним нотаріусом Другої лохвицької державної нотаріальної контори за реєстром № 6814. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 2,82 га у межах згідно з планом , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лучанської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 057030, виданого 19.02.1998 року Лохвицькою районною державною адміністрацією та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю, кадастровий номер земельної ділянки : 5322684400:00:003:0765. Інших спадкоємців немає. Постановою Першої лохвицької державної нотаріальної контори від 19.06.2023 року відмовлено позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки неможливо встановити факт родинних відносин та відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно. Враховуючи викладене, позивач просить суд встановити факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] була троюрідною тіткою позивача, та визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлої тітки право власності на земельну ділянку. В судове засідання позивач не з"явився, надав заяву про підтримання позовних вимог, справу просить розглядати без його участі. Відповідач по справі на розгляд справи не з"явився, надавши до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, проти позову не заперечують. Третя особа на розгляд справи не з"явилася, подавши клопотання про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечує. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Як встановлено судом, [INFO] померла троюрідна тітка позивача - [PERSON] , що підтверджується Актовим записом про смерть № 11 від 01.04.1998 року. За життя від імені спадкодавця 17.06.1993 року було посвідчено заповіт державним нотаріусом Другої лохвицької державної нотаріальної контори за реєстром № 6814. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 2,82 га у межах згідно з планом , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лучанської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 057030, виданого 19.02.1998 року Лохвицькою районною державною адміністрацією та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю, кадастровий номер земельної ділянки : 5322684400:00:003:0765. Інших спадкоємців немає. Постановою Першої лохвицької державної нотаріальної контори від 19.06.2023 року відмовлено позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки неможливо встановити факт родинних відносин та відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно. Згідно довідки Лучанського старостинського округу Лохвицької міської об"єднаної територіальної громади від 26.01.2021 року [PERSON] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] , проживала одиноко. Згідно Витягу Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-9919012302023 [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 19.02.1998 року ІІ-ПЛ № 057030 перебуває земельна ділянка площею 2,82 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лучанської сільської ради. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту родинних відносин необхідно позивачу для оформлення спадкових прав після померлої та одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після її смерті. Письмовими поясненнями свідок [PERSON] , який попереджений про кримінальну відповідальність, підтвердив, що дійсно [PERSON] була троюрідною тіткою [PERSON] . Інших близьких родичів у [PERSON] не було, тому [PERSON] піклувався про тітку, допомагав по господарству. За приписами п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» №7 відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ст. 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на підставах, що не заборонені законом. На запит суду Першою лохвицькою державною нотаріальною конторою надано інформаційну довідку зі СР (заповіти/спадкові договори), інформаційну довідку зі СР (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), відповідно до якої після смерті [INFO] [PERSON] в шестимісячний термін з заявою про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався. Спадкова справа не заводилася. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). З огляду на вказані норми чинного законодавства суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, так як не порушують чиї-небуть права чи інтереси.

Outcome: approved