Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, про визнання права власності на спадкове майно. У позові вказувала, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) у землі, посвідченого сертифікатом серії ЧВ №0111432, яка перебувала у колективній власності колгоспу «Україна», розміром 1,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться в с. Черешенька Вижницького району Чернівецької області. На день смерті [PERSON] з ним в одному будинку був зареєстрований і проживав його брат - [PERSON] , [INFO] , якому 08.08.2001 року державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори Новосельською Л.І. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії АЕА №936429 на право на земельну частку (пай) у землі, посвідчене сертифікатом, яка перебувала у колективній власності колгоспу «Україна», розміром 1,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться в с. Черешенька Вижницького району Чернівецької області. Однак за життя [PERSON] не зареєстрував дане майно за собою і не отримав правовстановлюючого документа на нього. [INFO] [PERSON] помер. За життя, 23.05.2005 року [PERSON] склав заповіт, за яким усе своє майно заповів їй. Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Черешенської сільської ради Вижницького району Чернівецької області 23.05.2005 року та зареєстрований в реєстрі за №21. Згідно відомостей Державного земельного кадастру - на сертифікат серії ЧВ №0111432 правовстановлюючі документи на земельні ділянки не видавалися. Однак сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧВ №0111432 втрачений і оголошення про визнання його недійсним розміщене в газеті «Вижницькі обрії» №10 (8585) від 09.03.2023 року. Постановою №24/02-31 від 07.03.2023 року нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу «Україна», розміром 1,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться в с. Черешенька Вижницького району Чернівецької області у зв`язку з тим, що нею не було надано належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на дане майно. Просила визнати за нею право на земельну частку (пай) у землі, посвідчене сертифікатом серії ЧВ №0111432, яка перебувала у колективній власності колгоспу «Україна», розміром 1,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться в с. Черешенька Вижницького району Чернівецької області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . У підготовче засідання позивачка [PERSON] не з`явилася. До початку судового засідання представник позивачки адвокат Ткач В.В. надала до канцелярії суду заяву, у якій просила справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. У підготовче засідання представник відповідача - Вижницької міської ради не з`явився. До початку підготовчого засідання надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги визнають повністю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області у підготовче засідання не з`явився. До початку проведення підготовчого засідання надіслав на електронну адресу суду заяву, у якій просив розгляд справи провести без участі їх представника. Ухвалою від 12.06.2023 року позов залишено без руху. Ухвалою від 22.06.2023 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 22.06.2023 року витребувано від приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Мицкан Ж.І., юридична адреса: м. Вижниця, вул. Українська, 95, Чернівецької області: належним чином завірену копію спадкової справи №21/2009, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] в с. Черешенька Вижницького району Чернівецької області. Листом приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Мицкан Ж.І. №75/01-16 від 27.06.2023 року суд повідомлено, що ухвала направлена за належністю до Державного нотаріального архіву у Чернівецькій області. 10.07.2023 року ухвалу виконано Державним нотаріальним архівом у Чернівецькій області. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, враховуючи визнання відповідачем, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.09.1996 року Черешенською сільською радою Вижницького району Чернівецької області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася із права на земельну частку (пай) у землі, посвідченого сертифікатом, яка перебувала у колективній власності колгоспу «Україна» розміром 1,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться в с. Черешенька Вижницького району Чернівецької області, належного померлому [PERSON] на підставі сертифікату серії ЧВ №0111432, виданого Вижницькою районною державною адміністрацією Чернівецької області 20.12.1996 року згідно рішення Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області від 04.09.1996 року №221, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №432, 20.12.1996 року Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області. Зазначену спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії АЕА №936429, виданого 08.08.2001 року в.о. державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори Новосельською І.Л. Однак [PERSON] не зареєстрував належним чином право власності на зазначене майно, оскільки помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.09.2008 року виконкомом Черешенської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. 23.05.2005 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого усе своє майно, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що він за законом матиме право заповідав [PERSON] . Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Черешенської сільської ради Вижницького району Чернівецької області Іванюк Г.І. 23.05.2005 року та зареєстрований в реєстрі за №21, що підтверджується його копією. Позивачка [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 17.02.2000 року Вижницьким РВ УМВС України в Чернівецькій області. Позивачка [PERSON] вчасно прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки 22.01.2009 року, тобто у встановлений законом шестимісячний строк, звернулася до Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області із заявою про прийняття спадщини і видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спадкове майно померлого, де того ж дня було заведено спадкову справу №21/2009, що підтверджується її копією. Інших спадкоємців та осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, немає, що підтверджується довідкою старостату с. Черешенька Вижницької міської ради №511 від 14.06.2023 року та матеріалами зазначеної спадкової справи. Оригінал сертифікату серії ЧВ №0111432, виданий Вижницькою районною державною адміністрацією Чернівецької області 20.12.1996 року на прізвище [PERSON] втрачений і оголошення про визнання його недійсним розміщено в газеті «Вижницькі обрії» за 09.03.2023 року №10 (8585). Листом №29-24-0.21-1656/2-22 від 20.09.2022 року Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області повідомило, що згідно відомостей Державного земельного кадастру та інформації, наданої відділом №1 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, на сертифікат серії ЧВ №0111432 правопосвідчуючі документи на земельні ділянки не видавалися. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що складається із права на земельну частку (пай) у землі, посвідченого сертифікатом ЧВ №0111432, яка перебувала у колективній власності колгоспу «Україна», розміром 1,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться в с. Черешенька Вижницького району Чернівецької області державним нотаріусом позивачці відмовлено у зв`язку з тим, що нею не було надано належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на дане майно, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №24/02-31 від 07.03.2023 року, винесеною приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Мицкан Ж.І. Дана відмова стала підставою для звернення з даним позовом до суду. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У п.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася і була прийнята до 01.01.2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Відповідно до п.1 ч.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому суд вважає, що оскільки на час відкриття спадщини діяв Цивільний кодекс Української РСР в редакції 1963 року, то при вирішенні питання про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом слід керуватись саме його положеннями. Згідно ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, 2 ст.549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У п.3.5 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» надано роз`яснення, що спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30.05.2008 року №7. Відповідно до п.11 ППВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). А згідно з п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай) отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. У пункті 3.5 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за заповітом відповідно до ст.1217 ЦК України. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця. Відповідно до чч.2-4 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Згідно вимог пп.3, 9 ч.1 ст.27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. З наданих позивачкою та її представником належних, достатніх та допустимих доказів судом установлено, що: на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧВ №0111432, виданого 20.12.1996 року Вижницькою РДА Чернівецької області згідно рішення Вижницької РДА Чернівецької області від 04.09.1996 року №22, зареєстрованого Вижницькою РДА Чернівецької області 20.12.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №432, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колгоспу «Україна», розміром 1,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться в с. Черешенька Вижницького району Чернівецької області; [INFO] [PERSON] помер; спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] , який 08.08.2001 року у Вижницькій державній нотаріальній конторі Чернівецької області отримав свідоцтво про право на спадщину за законом серії АЕА №936429, і в силу положень ст.548 ЦК УРСР 1963 року став власником даного спадкового майна; [INFO] [PERSON] помер; оригінал сертифікату серії ЧВ №0111432 від 20.12.1996 року втрачений і оголошення про визнання його недійсним розміщено в газеті «Вижницькі обрії»; позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] і вчасно прийняла спадщину; інших спадкоємців та осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині [PERSON] немає; спору відносно спадкового майна немає. За встановлених обставин позов [PERSON] , про визнання права власності на зазначене спадкове майно в порядку спадкування за заповітом є обґрунтованим та підлягає до задоволення. На підставі ст.ст.524, 529, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст.182, 328, 1217, 1218, 1235, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved