Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Кіріченко В.М. звернувся до суду з позовною заявою 23 листопада 2021 року, в якій просив суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 08 квітня 2010 року станом на 27 жовтня 2021 року в загальному розмірі 23\~495 грн. 18 коп., яка включає: заборгованість за тілом кредиту 20\~561 грн. 68 коп., заборгованість за процентами 2 933 грн. 50 коп.; стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2270 грн. 00 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 08 квітня 2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви б/н, згідно з якою позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який кінцево було збільшено до 20\~710 грн. 00 коп. Цього ж дня позичальник також підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява, довідка про умови кредитування разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на офіційному банківському сайті www.privatbank.ua, складають між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Свідченням приєднання відповідача до угоди та дії укладеного між банком та нею кредитного договору є факт користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що узгоджується зі ст.642 ч.2 ЦК України. Виконання [PERSON] кредитного договору також підтверджується випискою по рахунку, в якій зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, повернення коштів зі сплатою процентів за користування ними, що в сукупності є свідченням виникнення між сторонами фінансово-кредитних відносин та укладення кредитного договору загалом. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.2.1.1.2.3 договору, на підставі якого відповідач при укладанні договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тим самим допустила порушення виконання покладених на неї зобов`язань. У результаті цього станом на 27 жовтня 2021 року виникла заборгованість, розмір якої з урахуванням внесених відповідачем коштів на погашення заборгованості, становить 23 495 грн. 18 коп. та включає: заборгованість за кредитом 20 561 грн. 68 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 2933 грн. 50 коп. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Ухвалою суду від 04 січня 2022 року (головуючий суддя Чернова Н.В.) позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження (а.с.67). На підставі розпорядження керівника апарату суду №1215 від 04 жовтня 2022 року та протоколу за результатами повторного автоматизованого розподілу матеріали цивільної справи передано в провадження судді Ткаченку А.В., яку ухвалою суду від 07 листопада 2022 року прийнято ним до свого провадження (а.с.73-75). Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2023 року позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було задоволено повністю (а.с.90-92). Ухвалою суду від 04 травня 2023 року за заявою відповідача [PERSON] заочне рішення суду від 19 січня 2023 року скасоване, а справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.124-125). Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, відповідач [PERSON] подала відзив шляхом направлення на адресу суду засобами поштового зв`язку, що надійшов до суду 05 червня 2023 року (а.с.128-132, 133). Свої заперечення по суті пред`явлених вимог мотивувала тим, що при укладенні договору вона не ознайомлювалась під підпис з Умовами та правилами надання банківських послуг, а тому вони не можуть розцінюватись як складова частина кредитного договору. Крім того, позивачем не надано доказів, що на момент укладення договору 08 квітня 2010 року та протягом всього строку кредитування діяли саме надані банком Витяг з Тарифі та Витяг з умов і правил надання банківських послуг в тій редакції, які надав позивач суду. До того ж анкета-заява не містить відмітки, який саме вид картки було видано позичальникові, а відтак які тарифи для неї діяли. Що стосується наданого банком розрахунку заборгованості, то він не є належним доказом, який би доводив обставини, викладені в позові та був достатнім для їх встановлення. Надана банком виписка по рахунку не містить обов`язкових реквізитів документу, а саме даних про посадову особу банку, яка склала документ. За відсутності в матеріалах справи доказів щодо видачі кредиту (виписки з рахунку позичальника, заяви на видачу готівки, розрахунково-касових документів, розписки про отримання тощо), при недоведеності даної обставини підстави для задоволення позову відсутні. Надана банком виписки та розрахунок заборгованості, підготовлені працівниками банку, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є підставою для стягнення відповідних сум та не можуть слугувати доказом безспірності вимог банку. Зважаючи на викладене у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором [PERSON] просила відмовити повністю. 19 червня 2023 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла відповідь на відзив від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.137-146, 147). Свою позицію представник позивача Меркулова В.В. відносно заперечень відповідача мотивувала тим, що укладений між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] кредитний договір №б/н від 08 квітня 2010 року за своїм характером та формою є договором приєднання, що відповідає положенням ч.1 ст.634 ЦК України. При укладенні договору сторони погодили усі його істотні умови, позичальник початково здійснювала виконання його умов належним чином, здійснюючи погашення кредиту, тобто тим самим засвідчила свою згоду з умовами кредитування. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості, випискою по її рахунку. Тим паче, з моменту укладення кредитного договору минуло понад 13 років, та за весь цей час позичальник не зверталась до банку щодо неправильного нарахування їй процентів, що свідчить про її обізнаність з розміром процентної ставки. Наданий банком розрахунок заборгованості жодними доказами з боку відповідача не спростований, власний контррозрахунок вона суду не надала, клопотань про призначення судово-економічної експертизи не заявляла. Оскільки укладений між сторонами кредитний договір є дійсним, визнаний обома сторонами, не визнався недійсним та ніким не оспорювався, тому банк має усі законні підстави для стягнення з відповідача заборгованості, що утворилась в результаті порушення виконання позичальником взятих зобов`язань. Щодо зміни тарифів та умов банком, то представник зазначила, що умовами кредитного договору передбачено право банку проводити зміну тарифів, умов обслуговування карткового рахунку, про що інформує клієнта шляхом надання виписки по картковому рахунку та в системі інтернет-банкінг (Приват24). Оскільки після зміни банком тарифів та умов кредитування відповідач не висловлювала своєї незгоди, тому фактично приймала їх. Крім того, згідно з випискою по рахунку, [PERSON] до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про її обізнаність з умовами кредитування та визнання зобов`язань за договору. На думку представника, наданий банком розрахунок заборгованості є достатньо розгорнутим, узгоджується з інформацією у виписці по рахунку та в сукупності доводять факт наявності порушення виконання відповідачем зобов`язань та обґрунтованість заявленого розміру боргу. Правом на подання заперечень на відповідь на відзив відповідач не скористалась, клопотань про надання додаткового часу для цього не заявляла. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, реалізацію нею права на подання відзиву у встановлений строк, позивачем відповіді на відзив, суд вважає за можливе ухвалити по справі рішення на підставі наявних доказів з урахуванням позиції сторін за їх відсутності. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено, що 08 квітня 2010 року [PERSON] підписала анкету-заяву №0603040100150192191, в якій зазначено, що ця заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складають між нею та банком договір про надання банківських послуг (далі кредитний договір), що підтверджується підписом відповідача у заяві, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.13). Цього ж дня [PERSON] підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка є додатком до кредитного договору (а.с.14). За умовами кредитного договору [PERSON] отримала кредит в межах встановленого кредитного ліміту. шляхом зарахування на кредитну картку № [NUMBER] , зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 2,5% на місяць. Строк дії кредитного договору відповідає строку дії кредитної картки до 02/14, яку позичальник отримала 08 квітня 2010 року, про що є відповідний підпис на зворотній стороні анкети-заяви. Крім того, 22 червня 2020 року [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту (а.с.15-17). Активно користуватись кредитними картками відповідач почала з 28 квітня 2010 року, що слідує з виписки по рахунку позичальника (а.с.61). Так, 08 квітня 2010 року [PERSON] отримала емітовану банком кредитну картку № [NUMBER] із встановленим кредитним лімітом 0 грн., яку початково використовувала для зберігання власних коштів (як депозитну) шляхом її поповнення через термінами самообслуговування, готівкою у відділенні, переведенням коштів між рахунками. Власні кошти відповідач використовувала як при безготівковому розрахунку у споживчих цілях (придбання товарів, оплата послуг), так і шляхом зняття готівки. Протягом періоду з вересня 2010 року по лютий 2015 року будь-які банківські операції по картці не здійснювались. У подальшому кредитку картку було неодноразово перевипущено, а саме 04 серпня 2014 року за № [NUMBER] зі строком дії до 07/18, 18 грудня 2015 року за № [NUMBER] зі строком дії до 06/18 та востаннє 06 серпня 2018 року за № [NUMBER] зі строком дії до 05/22 (а.с.12). Тобто станом на момент пред`явлення позову до суду кредитний договір був діючим. Як слідує з довідки про зміну умов кредитування (а.с.11), за картковим рахунком відповідача кредитний ліміт неодноразово змінювався, а саме: встановлено на рівні 0 грн., збільшено до 8000 грн. з 20 січня 2016 року, збільшено до 12\~700 грн. з 31 січня 2017 року, збільшено до 20\~710 грн. 06 серпня 2018 року та одразу зменшено до 15\~000 грн., і кінцево встановлено на рівні 0 грн. з 04 вересня 2018 року. З 21 травня 2018 року найменування ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінено на АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що не є перетворенням юридичної особи, а також тип банку на «Приватне» з «Публічне». Відповідні зміни зафіксовано у статуті товариства (а.с.48-49). До анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 08 квітня 2010 року позивачем долучено Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що підписала позичальником (а.с.14), та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, розміщених на офіційному веб-сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с.18-42). Згідно з наданим банком розрахунком (а.с.3-10), заборгованість [PERSON] за кредитним договором №б/н від 08 квітня 2010 року станом на 27 жовтня 2021 року складає 23 495 грн. 18 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 20 561 грн. 68 коп., заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом 2\~933 грн. 50 коп. Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд виходить з наступного. Згідно з ч.1 та ч.2\~ст.207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Виходячи з правового аналізу вказаних норм, Умови надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо: 1) такі Умови не містять підпису позичальника; 2) не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи анкету-заяву позичальника. Так, надані позивачем Умови та правила не містять підтверджень, що саме їх в наданій суду редакції розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. З огляду на зазначене суд приходить до висновку щодо відсутності підстав вважати, що при укладенні договору з відповідачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», дотримався вимог, передбачених чинним законодавством України про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих Правил тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Отже, суд приходить до висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила надання банківських послуг, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що\~встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вищезазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року. Аналогічно має місце з паспортом споживчого кредиту, де зазначений перелік усіх типів кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», однак не деталізовано, який з них обрано саме [PERSON] . Довідка банку (а.с.15-17) також містить інформацію про видачу позичальникові кредитної картки та її перевипуск за типом «Універсальна», однак без деталізації за яким конкретно типом кредитування. Однак, доведеність факту отримання відповідачем кредитної картки із встановленим на ній кредитним лімітом, підписання довідки про умови кредитування, в якій вказані узгоджені сторонами процентна ставка за користування кредитування, розмір штрафу, пені, активне користування кредитною карткою, неодноразове її імітування та зміна кредитного ліміту за запитом самого ж позичальника, в сукупності є свідченням наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань. Так, виписка з банківського рахунку позичальника (а.с.51-61) містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача баланс станом на дату укладання кредитного договору, всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції). Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року №578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання державної операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Перевіряючи обґрунтованість заявленого позивачем розміру заборгованості, суд виходить з доведеності заборгованості за простроченим тілом кредиту 20\~561 грн. 68 коп. станом на 27 жовтня 2021 року, яку суд вважає доведеною. Приходячи до такого висновку суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, хоча й не містить строку повернення кредиту (користування ним), однак враховуючи вимоги ч.2 ст.530 ЦК України та те, що отримані та використані позичальником кредитні кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується із тим, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та процентів за користування ним. При цьому суд не погоджується із розміром заявленої заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2933 грн. 50 коп. з огляду на наступне. Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч.1\~ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що визначено ст.628 ЦК України. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно умов укладеного кредитного договору, сторони домовились, що договір є строковим, та відповідає строку дії картки. Кредитна картка є дійсною до останнього календарного дня зазначеного на ній місяця. По закінченню строку дії відповідна картка пролонгується банком на новий строк дії (якщо раніше, до початку місяця закінчення строку дії не надходило письмових заяв від позичальника про закриття карткового рахунку). Так, як слідує з довідки ПРИВАТБАНК (а.с.12), в рамках дії кредитного договору №б/н від 08 квітня 2010 року кредитку картку\~було неодноразово\~перевипущено,\~а саме\~04\~серпня 2014\~року за\~№ [NUMBER] \~зі строком\~дії до\~07/18,\~18\~грудня 2015\~року за\~№ [NUMBER] \~зі строком\~дії до\~06/18\~та востаннє\~06\~серпня 2018\~року за\~№ [NUMBER] \~зі строком\~дії до\~05/22\~(а.с.12).Таким чином, станом на момент звернення позивача до суду кредитний договір є діючим, а тому банк вправі нараховувати проценти за користування кредитом за погодженою сторонами ставкою. З довідки про умови кредитування, підписаної позичальником 08 квітня 2010 року (а.с.14), слідує, що при отриманні [PERSON] кредитної картки сторони погодили умови кредитування, у тому числі базову процентну ставку за користування кредитом 2,5% на місяць, за якою проценти нараховуються на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів/рік. Приписів про можливість зміни ставки в односторонньому порядку довідка не містить. Поміж іншим, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що\~АТ КБ «ПРИВАТБАНК»\~з 01 вересня 2014 року підвищив розмір процентної ставки до 34,8 % річних, а з 01 квітня 2015 року до 43,2% річних, після чого процентну ставку зменшив до 42% річних (3,5% на місяць) з 01 липня 2015 року, з 01 серпня 2020 року знову зменшив до 3,4% на місяць, залишивши на цьому рівні протягом усього подальшого періоду користування відповідачем кредитом. Відповідно до ч.1, 3, 4 ст.1056-1 ЦК України (в редакції, яка була дійсна на момент укладення договору), процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Так, в матеріалах справи відсутні докази того, що\~АТ КБ\~«ПРИВАТБАНК» у визначений ст.1056-1 ЦК України спосіб, належним чином, письмово повідомило позичальника про зміну процентної ставки, а також доказів отримання відповідачем вказаного листа, про зміну умов договору, під розписку в матеріалах справи немає. Суд не приймає до уваги посилання\~АТ КБ «ПРИВАТБАНК»\~на Умови та Правила надання банківських послуг, згідно яких, боржник зобов`язаний самостійно отримувати виписки про стан картрахунків, у тому числі відслідковувати розмір процентної ставки, оскільки вказані умови договору, щодо повідомлення суперечать визначеному Законом порядку та є нікчемними. Враховуючи, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК»\~підвищило процентну ставку за користування кредитом без належного повідомлення про це відповідача, в односторонньому порядку, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню лише в межах попередньої відсоткової ставки, яка узгоджена сторонами під час укладення кредитного договору 30% річних (2,5% на місяць відповідно до умов анкети-заяви та довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаних позичальником). Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Отже, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок. На цьому також акцентує увагу Верховний Суд у своїй постанові по справі №775/7704/15 від 23 січня 2018 року. За таких обставин суд вважає за необхідне провести перерахунок заборгованості за користування кредитом із застосуванням попередньої відсоткової ставки 30% річних (2,5% на місяць). Відтак сума прострочених процентів за користування кредитом підлягає зменшенню із 2933 грн. 50 коп. до 2156 грн. 99 коп. Виходячи з того, що нараховані\~АТ КБ «ПРИВАТБАНК»\~відсотки за користування кредитними коштами, отриманими за договором, не відповідають умовам укладеного між сторонами договору, за результатами проведеного перерахунку суд дійшов висновку, що на користь\~АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають стягненню з [PERSON] прострочені проценти за користування кредитними коштами за кредитним договором № б/н від 08 квітня 2010 року в сумі 2\~156 грн. 99 коп. та заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 20\~561 грн. 68 коп., а загалом 22\~718 грн. 67 коп., відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 201 грн. 90 коп. пропорційно частині задоволених вимог 97% (а.с.50).

Outcome: partial