Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з останньої 25982,17 грн. вартості необлікованої електричної енергії та судовий збір у розмірі 2481 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.12.2012 між ПАТ «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» та [PERSON] згідно правил користування електричною енергією для населення, було укладено договір про користування електричною енергією №48/278 по об`єкту за адресою: [ADDRESS] . На ім`я відповідачки за вказаною адресою було особовий рахунок. Таким чином, відповідачка є споживачем послуг з розподілу електричної енергії. 11.11.2020 будинок [PERSON] було відключено від електропостачання у зв`язку з виявленням порушення ПРРЕЕ, що призвело до безоблікового споживання електроенергії. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 22.05.2020 задоволено позов АТ «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» до [PERSON] про стягнення вартості необлікованої електричної енергії. 20.05.2022 уповноваженими представниками ВП Чернігівський РЕМ АТ «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» під час проведення обстеження на об`єкті споживача відповідачки було виявлено порушення ,а саме: здійснено накид на ПЛ 0,4 кВ з порушенням схеми обліку, тобто електроенергія споживається, а лічильником не враховується, що є порушенням Правил роздрібного ринку електричної енергії. Дане правопорушення було зафіксовано про що складено Акт про порушення №172060 від 20.05.2022, який підписаний двома представниками АТ «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» та сином відповідачки. Після проведення розрахунку обсяг не облікованої електроенергії становить 4998 кВт., що становить 25982,17 грн. Позивачем вживалися заходи досудового врегулювання спору, проте заборгованість відповідачко на день звернення з позовом не сплачена. У зв`язку з наведеним позивач просить стягнути з [PERSON] 25982,17 грн. вартості необлікованої електричної енергії. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та справу розглядати у його відсутність. Відповідачка у судове засідання надала заяву, в якій визнала позовні вимоги, просила справу розглядати без її участі. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачкою, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України та п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Закон України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 року за №2019-VIII визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище. Зокрема, ч. 3 ст. 58 даного Закону передбачено, що споживач зобов`язаний: 1) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; 2) надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії; 3) дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; 4) врегулювати у порядку, визначеному кодексом систем розподілу, відносини щодо технічного забезпечення розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу. Крім того, п. 4 ч. 2 ст. 77 Закону передбачено, що правопорушенням на ринку електричної енергії є крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року за № 312 затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії, які регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Зокрема, п.1.1.2 Правил передбачено, що: побутовий споживач - фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність, на підставі відповідного договору з учасником ринку, у тому числі за договором постачання електричної енергії споживачу; постачання електричної енергії - продаж електричної енергії споживачу відповідно до умов договору; самовільне підключення - підключення та/або споживання електричної енергії без укладення договорів, передбачених цими Правилами, або підключення після відключення, несанкціоноване (непогоджене) оператором системи. Крім того, згідно п.2.1.3 Правил Ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки є споживач. У відповідності до п.2.3.1 на роздрібному ринку виробництво, передача, розподіл, постачання та споживання електричної енергії без розрахункових засобів комерційного обліку не допускається, крім випадків, передбачених цими Правилами та Кодексом комерційного обліку. Підключення електроустановки споживача, яка не забезпечена розрахунковими засобами (засобом) вимірювальної техніки, технічними засобами контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, забороняється, за винятком випадків, передбачених цими Правилами (п.2.3.3). Споживач електричної енергії зобов`язаний: 1) користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); 2) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; 4) здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору; 19) своєчасно вживати відповідних заходів для усунення виявлених порушень; 22) утримувати власні мережі у стані, що відповідає вимогам нормативних документів (п.5.5.5 Правил). Крім того, п.3.2 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачамиправил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року за №562, передбачено, що вартість необлікованої електричної енергії розраховується на підставі акта про порушення. У разі самовільного підключення споживачем електроустановок, струмоприймачів або проводів до електричних мереж енергопостачальника - із дня набуття споживачем права власності на електроустановку чи права користування електроустановкою або із дня здійснення останньої технічної перевірки електричної мережі, до якої було здійснене самовільне підключення, але не більше сумарної кількості днів за дванадцять календарних місяців, що передували дню виявлення порушення, та до дня усунення порушення (п.п. «б» п.3.3 Методики). П. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Ч. 2 ст. 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням наведеного, оскільки факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, то суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні суду у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2684 грн. З наведеного слідує, що позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50% судового збору сплаченого при поданні позову, що складає 1342 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1342 грн.

Outcome: approved