Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до спадкового договору вона є власником квартири [ADDRESS] , що розташована на другому поверсі. 06.06.2022 з вини [PERSON] , яка проживає у квартирі [ADDRESS] двома поверхами вище, сталося затоплення належної їй квартири, яка через це потребує відновлювального ремонту. Внаслідок пошкодження майна також їй спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях з цього приводу. Оскільки у добровільному порядку збитки не відшкодовані, просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 15 000 грн, моральну шкоду у розмірі 6 000 грн та судові витрати у розмірі 2 192,40 грн. Відповідач надала до суду відзив на позов, у якому, не заперечуючи самого факту залиття з її вини квартири [PERSON] , позовні вимоги не визнала у повному обсязі. Зазначила, що розмір заподіяної шкоди є завищеним. Невдовзі після інциденту вона заходила до квартири [ADDRESS] та не виявила тих наслідків залиття квартири, які описані в акті обстеження від 06.06.2022, що підтверджується наданими фотознімками. Вважає, що акт обстеження від 06.06.2022 складений з порушенням вимог Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, оскільки у ньому не зазначені обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкодженого внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість, висновок комісії щодо вини особи. Окрім того, акт складений за її відсутності, без її ознайомлення, вважає дії комісії упередженими й недобросовісними, тому просить не брати його до уваги. Просила повністю відмовити у задоволенні позову. Позивач у судове засідання не з`явилась, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Представник позивача - адвокат Павлюк І.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надавши пояснення, що за змістом аналогічні тим, які викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, надавши пояснення, що за змістом аналогічні тим, які викладені у відзиві на позов. Суд, заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, свідків, дослідивши надані докази, повно та всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, спадкового договору, посвідченого нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Денисенком Л.М. 30 червня 2020 року та зареєстрованого в реєстрі за №608, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.26-33). Як вбачається з технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , виготовленого «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» від 25.02.2021, будинок є п`ятиповерховим та належна позивачу квартира [ADDRESS] , що належить відповідачу [PERSON] , розташована на четвертому поверсі будинку(а.с.23-35). Згідно з актом обстеження квартири [ADDRESS] від 06 червня 2022 року, члени комісії КП «ОК ЖКК Щербанівської сільської ради» - головний інженер [PERSON] , депутат [PERSON] та слюсар-сантехнік [PERSON] , провели обстеження стану приміщень після аварійного пориву системи водопостачання в квартирі [ADDRESS] (4 поверх); встановлено, що в неділю 05.06.2022, близько 13-14 години, із однокімнатної квартири [ADDRESS] на 4 поверсі вода почала заливати квартиру [ADDRESS] , розташовану на третьому поверсі. Надалі вода з квартири [ADDRESS] почала поступати в квартиру [ADDRESS] на другому поверсі; квартира [ADDRESS] оглядалась наступного дня: виявлено замокання на стелі та в двох кутках кімнати; частково здуті шпалери на одній стіні кухні та сліди затікання на стелі; незначне протікання стін у ванні кімнаті біля електричного бойлера (а.с.10-11). Відповідно до акту про відмову підписання від 10 серпня 2022 року, [PERSON] протягом більше двох місяців не з`явилась до КП «ОК ЖКК» для підписання акту про затоплення, на пропозицію депутата [PERSON] відповіла відмовою(а.а.12). Згідно з висновком №025/В/2022 експертного будівельно-технічного дослідження квартири [ADDRESS] (на замовлення [PERSON] ) від 20.06.2022 вартість будівельних робіт, які необхідно виконати для проведення ремонту після залиття в житловій кімнаті (3), кухні (4), коридора (1), санвузла (5), розташованих за адресою: [ADDRESS] , складає (згідно з кошторисною документацією, що додається до висновку) 15 000грн (а.с.13-58). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що 06.06.2022 близько 19:00 год прийшла до своєї онуки [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] та побачила у квартирі мокру підлогу, на кухні, в ванній і в коридорі, вода капала зі стелі. У коридорі були здуті шпалери, на кухні зі стелі також капала вода, килими плавали у воді, суміжні із ванною стіни були мокрі. У ванній суміжні із кухнею стіни та стіни від під`їзду також були мокрими. Біля вхідних дверей стіна мокра, штукатурка відшарувалась. У жилій кімнаті суміжна із кухнею стіна була мокра, на стелі намокли пінопластові пластини. Електророзетки та світильники не працювали. У під`їзді мокрі сходи, сусіди вичерпували воду. [PERSON] прийшла на третій день та запропонувала купити 2 рулони шпалер та фарбу, а приблизно через тиждень знову прийшла зі своєю подругою і зробила фотографії. Свідок [PERSON] суду пояснив, що на початку літа 2022 року він займався ремонтом дверей у кв. [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] . Того дня (це була субота, післяобідній час), він зайшов до під`їзду і відчув сирість. На 3 поверсі на майданчику та сходах була вода близько 2 см, біля кв. [ADDRESS] також була вода. Коли відчинив двері у квартиру, то з неї назовні вилилась вода, яка текла зі стелі та по стінах. Злякавшись враження струмом, вибіг з квартири та вимкнув рубильник на електрощиту. Потім піднявся сходами вище і зрозумів, що вода тече із кв. [ADDRESS] на 4 поверсі, бо через двері чув шум води. Він почав стукати у двері квартир, щоб знайти власника кв. [ADDRESS] . На вулиці зустрів [PERSON] , який працював у ЖЕКу, повідомив йому про подію і той зателефонував електрику та слюсарю. Тим часом вони перекрили воду у під`їзді. [PERSON] поїхав на роботу до [PERSON] , але її там не було. Із квартири [ADDRESS] вичерпали більше 10 відер води. Того дня він заходив до квартири [ADDRESS] , там на кухні був дуже старий шланг, до того ж неправильно встановлений, тому його і зірвало. Він розмовляв з [PERSON] , яка тоді бідкалася з приводу затоплення і погоджувалася відшкодувати збитки. У квартирі [ADDRESS] наступного дня він був також, бачив, що на стінах шпалери повідставали, у ванній, у кухні та коридорі стеля та підлога були мокрими. Також він був присутній при огляді квартир комісією. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. У відповідності з ч. 1ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 318, 322 ЦК України, власність зобов`язує і власник несе відповідальність за майно, що йому належить . Як передбачено ст. 323 ЦК України, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження майна несе його власник. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного в ньому проживання. Власникам квартири у дво - або багатоквартирному житловому будинку належить на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорної конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Згідно п.2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 та додатку № 4 у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Акт складається комісією у складі: головного інженера виконавця послуг, голови комісії, майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсаря-сантехніка, представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання, також в акті чітко зазначаються причини залиття та висновки і рекомендації комісії про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду. При цьому з актом ознайомлюються мешканці квартир, які мають відношення до складеного акту. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. Відповідно до вимог ст.177 Житлового кодексу України громадяни зобов`язані бережно ставитись до санітарно-технічного обладнання. Із змісту даної норми слідує, що особи, які є власниками житла або такі, які проживають у такому, повинні стежити за належним станом сантехприладів. Згідно з п.2,3 п. 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади, пристрої, обладнання, що вийшли із ладу з його вини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27.03.1992р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Отже, цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу (Постанова Верховного Суду від 26.09.2018р. по справі № 569/14230/15-ц (провадження № 61-7934св18). З наведеного вбачається, що позивач зобов`язаний надати суду докази у підтвердження завданої йому шкоди, а відповідач повинен довести, що шкоди завдано не з його вини. Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Вказана правова позиція також викладена в постанові Верховного суду від 23 жовтня 2019 року, провадження №61-18064св18. Разом з тим, відповідач визнає сам факт затоплення належної позивачу квартири з її вини, тому ця обставина, згідно з положеннями ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягає доказуванню. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, збитки, спричинені позивачеві внаслідок залиття квартири з вини відповідача, повинні бути відшкодовані нею у повному обсязі з підстав, передбачених ст.22, 1166, 1192 ЦК України. Суд не бере до уваги твердження відповідача про завищений розмір шкоди, оскільки надані нею фотознімки квартири не є належними, достовірними та допустимими доказами, оскільки за своїм характером несуть лише орієнтовну інформацію про об`єкт, проте не надають можливості зробити висновок про дійсний стан зображених на них приміщень та речей; відсутні також достовірні відомості про час їх виготовлення та законність проникнення відповідача до житла з цією метою. Також суд вважає безпідставними твердження відповідача про невідповідність акту обстеження квартири [ADDRESS] від 06 червня 2022 року вимогам законодавства, оскільки зафіксовані у ньому відомості підтверджуються показаннями свідків та висновком експертного будівельно-технічного дослідження, актом про відмову підписання від 10 серпня 2022 року. Отже, позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 15 000 грн суд вважає доведеними, тому позов у цій частині підлягає задоволенню. У частині відшкодування моральної шкоди суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Встановлено, що внаслідок пошкодження майна, спричиненого залиттям квартири з вини відповідача,позивачу заподіяно моральної шкоди, оскільки це призвело до зміни її способу життя, душевних стражданнях та переживаннях з цього приводу та вимушених змінах в організації свого життя. Разом з тим, суд вважає, що розумним та обгрунтованим є розмір моральної шкоди у 2 000 грн, який підлягає стягненню із відповідача. У частині розподілу судових витрат суд приходить до таких висновків. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а згідно з п.1,2 ч.3 ст. 133 цього Кодексу - до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн. Також 22.08.2022 між Адвокатським бюро «Ігоря Павлюка» та [PERSON] укладений договір №413-ПІО про надання правової допомоги (а.с.60-62). Відповідно до додаткової угоди №1 від 22.08.2022 про надання правової допомоги та акту прийняття-передачі наданих послуг від 23.08.2022, Адвокатським бюро «Ігоря Павлюка» надані, а [PERSON] прийняті послуги з професійної правничої допомоги на суму в розмірі 1200 грн (а.с.63-64). [PERSON] сплачений гонорар Адвокатському бюро за правову допомогу в розмірі 1200 грн., що підтверджується меморіальним ордером №@2РL284025 від 04.11.2022 (а.с.66). Згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Необхідно зауважити, що ч. 6 ст.137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Оскільки позов задоволено частково, тому судові витрати слід стягнути пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1 775, 84 грн (803,84 грн судового збору та 972 грн витрат на правову допомогу). На підставі викладеного,

Outcome: partial