Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

У квітні 2023 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер його дід [PERSON] . 21.11.2018 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповів позивачу все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка, кадастровий номер 1822080600:01:000:0495, розташована: масив «Бобровський-2», садове товариство «Кондитер», ділянка № [NUMBER] Житомирського району Житомирської області, та 1/3 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Про вказаний заповіт позивач дізнався у квітні 2023 року, коли перебирав речі в квартирі [PERSON] , тому звернувся із заявою до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, визначених заповітом. Після звернення до нотаріуса позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. У встановлений законом шестимісячний строк він не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знав про існування заповіту, а тому не мав можливості подати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса. Позивач просить визначити йому додатковий строк для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] терміном два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 19.05.2023 року витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Гора О.С. належним чином засвідчену копію спадкової справи № 1/2023, відкриту після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач та представники сторін у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Надали до суду письмові заяви, в яких просять розглядати справу за їхньої відсутності. Представник позивача в поданій заяві вказав про підтримання позовних вимог. Процесуальне право учасників справи про розгляд справи за їх відсутності унормовано в ч. 3 ст. 211 ЦПК України, згідного чого якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18.06.2019 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомисрькій області. 21.11.2018 року [PERSON] зробив заповітне розпорядження, яким заповів все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все, що належитиме йому на день смерті і на що за законом буде мати право, [PERSON] , [INFO] . Заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. та зареєстрований у реєстрі за № 1834. На звернення позивача 17.04.2023 року до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 19.04.2023 року винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії та відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з причини пропуску строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 року в справі № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Верховним Судом у постанові від 26.06.2019 року в справі № 565/1145/17 викладений висновок про те, що необізнаність про існування заповіту є поважною причиною пропуску строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Досліджені судом докази дають можливість зробити висновок, що у встановлений законом строк позивач заяву про прийняття спадщини після смерті заповідача [PERSON] , який помер [INFO] , до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не подав, як і не вчинив інших дій із прийняття спадщини у цей строк, оскільки на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем. Інших спадкоємців, які б у визначений законом строк вчинили будь-які дії, що свідчать про прийняття ними спадщини після смерті [PERSON] ні за заповітом, ні за законом на вказане спадкове майно матеріалами справи не встановлено. З огляду на те, що позивач є спадкоємцем за заповітом та про наявність заповіту, складеного на його ім`я, дізнався поза межами строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, а також за відсутності повідомлення спадкоємця за заповітом відповідно до вимог ст. 63 Закону України «Про нотаріат» про відкриття спадщини, такі обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved