Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. В обґрунтування позову позивач посилається на те що 17.04.2004 між нею та [PERSON] укладено шлюб в Ужгородському міськвідділі РАГСу. 12.11.2007 шлюб з відповідачем було розірвано на підставі рішення суду у справі № 2-3006/07. Від спільного шлюбу вони мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який на даний час навчається на 1 курсі Ужгородського національного університету, а саме на математичному факультеті за спеціальністю «прикладна математика» на бюджетній основі. Позивач вказує, що їх син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вона не в змозі самостійно утримувати їхнього сина, оскільки в останній час після введення воєнного стану її заробітна плата значно зменшилася, інших видів доходу вона не має. У зв`язку з цим вони з сином опинилися у скрутному матеріальному становищі. Син потребує постійної матеріальної допомоги. Рішенням суду від 25.06.2007 у справі № 2п-2998/07 з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно, починаючи з 30.05.2007 і до його повноліття, тобто до [INFO] . Зазначає, що відповідач працює на посаді техніка в Ужгородській дистанції електропостачання, отримує заробітну плату та пенсію, інших неповнолітніх дітей не має, аліментів нікому не сплачує. Позивач вважає, що відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання їхнього сина у період його навчання. Враховуючи наведене, позивач просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання, а також допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.03.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце судового розгляду була належним чином повідомлена. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомлено, відзив на позов не подано, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. При цьому 27.07.2023 подав до суду заяву про доручення до матеріалів справи відповідних документів. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву від 07.04.2023, згідно з якою просить розглянути справу без його участі та задовольнити позов. За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.03.2005 міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління Закарпатської області, актовий запис № 331, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з рішенням Ужгородського суду Закарпатської області від 12.11.2007 у справі № 2-3006/07 шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] , - розірвано, неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , залишено проживати при матері [PERSON] . Рішенням Ужгородського суду Закарпатської області від 25.06.2007 у справі № 2п-2998/07 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з 30.05.2007 і до його повноліття. На даний час син сторін є повнолітнім та проживає разом матір`ю. У 2022 році [PERSON] вступив до Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» і зараз навчається на першому курсі денного відділення, строк закінчення закладу освіти 30.06.2023, що підтверджується довідкою, виданою проректором ДВНЗ «Ужгородський національний університет» від 24.01.2023 № 2283/16-15. З долучених відповідачем до матеріалів справи документів вбачається, що [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи за загальним захворювання безтерміново, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною установою серії АВ № 0004367 від 15.04.2019). Відповідач знаходиться на обліку в ГУ ПФУ в Закарпатській області та отримує пенсію по інвалідності, зокрема за січень та лютий 2023 року ним отримано 3989,29 грн. відповідно, а за березень 2023 року - 5632,09 грн., що підтверджується довідкою, виданою ГУ ПФУ в Закарпатській області від 17.04.2023 № 4755637295701727. Крім того, відповідачем надано суду копії медичних документів (виписки з історії хвороби, медичної карти стаціонарного хворого та виписку-епікриз із медичної картки стаціонарного хворого), з яких слідує, що він хворіє та потребує лікування, на підтвердження чого додав квитанції на придбання ліків. Також відповідач надав суду квитанції про оплату ним сум за житлово-комунальні послуги. За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Положенням ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. За приписами ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 2 ст. 200 СК України). При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін і враховує наступні обставини: повнолітній [PERSON] перебуває на утриманні матері, що не оспорюється відповідачем; навчається у навчальному закладі на денній формі навчання; доказів про те, що син працює матеріали справи не містять. За таких обставин, відповідно до вимог сімейного законодавства повнолітня дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку батька. При цьому відповідач є особою працездатного віку, отримує пенсію по інвалідності, дані про наявність у відповідача інших аліментних зобов`язань у матеріалах справи відсутні, відтак, суд приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що [PERSON] є повнолітнім, проте продовжує навчатися та потребує матеріальної допомоги, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову - 15.03.2023 на час навчання і до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку. Такий визначений судом розмір аліментів буде відповідати принципам справедливості та розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у ст. 7 СК України Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачка не обґрунтувала належно вимогу щодо розміру суми аліментів, який просить визначити у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі позивач суду не надала, а тому, суд вважає, що у решті позовних вимог слід відмовити. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, а відповідач звільнений від сплати судового збору у зв`язку з тим, що є особою з інвалідністю ІІ групи, то такий слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: partial