Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

13.07.2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку і до повноліття дитини. також просила стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що їх шлюб остаточно припинив існування та сім`я розпалася, поновлення подружніх відносин неможливе, сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, кожен живе самостійним життям. Неповнолітня дочка перебуває на її утриманні, оскільки відповідач матеріально не забезпечує сім`ю. Натомість відповідач може надавати кошти дочці та сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від свого заробітку(доходу) щомісячно, оскільки є військовослужбовцем, отримує заробітну плату, а також пенсію по інвалідності, інших утриманців немає. Саме такий розмір аліментів відповідатиме засадам справедливості, розумності та необхідним для забезпечення умов та рівня життя дитини, достатнім для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Оскільки добровільної угоди про сплату аліментів між ним не досягнуто, змушена звернутися до суду. 14.07.2023 року відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, які просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України,\~ фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення за наступних підстав. Встановлено, що сторони у справі, [PERSON] , та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.08.2006 року, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №254 /а.с.5/. Згідно до копії свідоцтва про народження сторони у справі є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] /а.с.11/. Згідно з ст.ст.\~21,\~24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ст.110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві та встановлених в судовому засіданні, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї,\~ поступово втратили\~ зв`язки між собою, а, отже, сім`я припинила своє існування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивача, що має суттєве значення для неї, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Прізвище позивачу після розірвання шлюбу суд залишає без змін. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, то суд дійшов наступного. Отже, позивач посилається у позові на те, що неповнолітня дочка потребує належного та достатнього матеріального утримання в рівних частинах як від матері так і від батька, однак утримується лише нею. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення закріплене в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. \~За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3\~ст. 181 СК України). \~В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 12, 81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, суду надано не було. Отже будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги дитині не встановлено. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить достатнє її утримання. Отже, як встановлено судом з матеріалів справи, відповідач взмозі сплачувати аліменти на утримання дочки, зокрема, є фізично здоровою, працездатною особою, інших утриманців немає, військовослужбовцем ЗСУ, є особою з 3 групою інвалідності та не приймає участі в утриманні дочки, на спростування чого останнім не було подано заперечень ( відзиву на позову). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тому суд, враховуючи також, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, передбачений Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», та визнання відповідачем позову, приходить до\~висновку, \~що відповідач \~спроможний сплачувати\~ аліменти в\~ розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде\~відповідати \~як інтересам дитини, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів. Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ч.1 ст. 79, ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання (пред`явлення) позовної заяви. Отже, взявши до уваги визнання відповідачем позову та вимоги ст. 141, 142 ЦПК України, ст. 7 ЗУ "Про судовий збір", суд стягує з відповідача на користь позивача 50 % від розміру сплаченого нею судового збору, що становить 536,80 грн. Решту 536,80 грн судового збору, сплаченого згідно до платіжного документа № 463930503.1 від 04.07.2023 року, слід повернути позивачу з державного бюджету . Також суд стягує з відповідача 50 % від розміру судового збору за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивача звільнено від його сплати, що становить 536,80 грн.

Outcome: approved