Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

28.02.2023 р. до суду подано позивачем цей позов, у якому позивач просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, взаємопідтримки, взаємодопомоги, спільних життєвих інтересів, з жовтня 2022 р. з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, спір про місце проживання дитини сторін у справі та майновий спір буде вирішуватися окремо. 05.04.2023 р сторонам для їх примирення та відповідно надано строк сторонам для їх примирення та збереження сім`ї до 03.08.2023 р. 03.08.2023 р. позивач [PERSON] письмово просила розглянути справу у її відсутність, позов задовольнити, після розірвання шлюбу обрала прізвище « [PERSON] », на даний час не вагітна, категорично наполягала на розірванні шлюбу, оскільки примирення не відбулось, та вона не бажає перебувати у шлюбі із відповідачем [PERSON] , а спір про місце проживання їх дитини та майновий спір буде вирішуватися окремо. 03.08.2023 р. відповідач [PERSON] письмово просив розглянути справу у його відсутність, вимоги позову визнав повністю та не заперечував проти задоволення позову, спір про місце проживання їх дитини та майновий спір буде вирішуватися окремо, про що подав до суду письмову заяву. Відповідно до положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Доведено, що визначені ст.ст. 51, 55 СК України взаємні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають разом подружжям, починаючи із жовтня 2022 р. і дотепер, позивач [PERSON] скористалася своїм правом та звернулася до суду з цим позовом про розірвання шлюбу, наполягає на розірванні шлюбу, на даний час вона не вагітна, категорично наполягала на розірванні шлюбу, оскільки примирення між сторонами протягом строку наданого судом не відбулось, та вона не бажає перебувати у шлюбі із відповідачем [PERSON] . Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач [PERSON] не має намір зберігати шлюб з відповідачем [PERSON] , а тому суд встановив, що шлюб несе формальний характер та унеможливлює подальше спільне життя подружжя та збереження цього шлюбу суперечить інтересам сторін. Спірні правовідносини регламентуються наступними нормами права. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Оскільки між сторонами відсутні передбачені ст.ст.51,55 СК України взаємні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси, сторони у справі не проживають разом подружжям, починаючи із жовтня 2022 р. і дотепер, позивач [PERSON] скористалася своїм правом та звернулася до суду з цим позовом про розірвання шлюбу, наполягає на розірванні шлюбу, на даний час вона не вагітна, категорично наполягала на розірванні шлюбу, так як примирення між сторонами протягом строку наданого судом не відбулось, та вона не бажає перебувати у шлюбі із відповідачем [PERSON] , то суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін. З ухваленням рішення про задоволення вимог позову з відповідача [PERSON] відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] сплачений судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн.

Outcome: approved