Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

Позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі Відокремленого підрозділу «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Мирноградтепломережа» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію. В обґрунтування вимог зазначив, що він є теплопостачальним підприємством, метою діяльності якого є виробництво теплової енергії, транспортування її магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії у виді пари та гарячої води споживачам у порядку, встановленому законодавством. Відповідачі є споживачами послуг з теплопостачання, які на підставі особового рахунку № [NUMBER] надаються їм за адресою: [ADDRESS] , де вони значаться зареєстрованими, в централізованому порядку. Будинок, в якому знаходиться квартира відповідачів, є багатоквартирним, приєднаним до системи централізованого теплопостачання та обладнаний засобом обліку теплової енергії, який обліковує сумарну витрату теплової енергії на потреби централізованого опалення. Обов`язком споживачів житлово-комунальних послуг, до яких, в тому числі, належать послуги з постачання теплової енергії, незважаючи на те, є споживачі власниками квартири чи наймачами, є своєчасна оплата спожитих послуг, які надавалися відповідачам в опалювальних періодах з 01.10.2020 до 01.05.2023 відповідно до актів про підключення житлового будинку, в якому мешкають відповідачі, до мереж теплопостачання за встановленими тарифами. Згідно розпорядження голови облдержадміністрації, начальника обласної військової адміністрації від 27.09.2022 №444/5-22 «Про встановлення обласному комунальному підприємству «Донецьктеплокомуненерго» тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання» послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для всіх категорій споживачів протягом воєнного часу в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, до всіх категорій споживачів ОКП`ДТКЕ» застосовуються тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з теплопостачання теплової енергії і постачання гячох води на рівні тарифів, що застосовувалися до цих споживачів станом на 24.02.2022 року. За період з 01.10.2020 до 01.05.2023 відповідачам за особовим рахунком № [NUMBER] відповідно до Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018, Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг та постанови КМУ від 21.08.2019 №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» було нараховано заборгованість, виниклу в цей період за несплату послуг з опалення місць загального користування, в розмірі 8285,52 грн. Оскільки в добровільному порядку вказана сума відповідачами позивачу не сплачена, позивач просить суд стягнути її з відповідачів на його користь в судовому порядку. Крім цього, в порядку ст.625 ЦК України позивач просить суд стягнути з відповідачів на його користь інфляційні втрати в розмірі 235,40 грн, 3% річних в сумі 77,14 грн. за період з 01.12.2020 до 01.02.2022, а також заборгованість за абонентське обслуговування в розмірі 739,40 грн. за період з 01.10.2020 до 01.05.2023, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. та 35 грн. за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача підтримав свої вимоги та на їх обґрунтування суду зазначив, що суть спору зводиться до несплати відповідачами вартості теплової енергії, витраченої за період з 01.10.2020 до 01.05.2023 на опалення місць загального користування, розрахованої відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, Постанови КМУ від 21.08.2019 №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22.11.2018. І хоча квартира відповідачів з 28.10.2005 має індивідуальне опалення, вони мають сплачувати вартість загального обсягу теплової енергії, витраченої на загально будинкові потреби опалення - опалення місць загального користування та функціонування внутрішньо будинкових мереж опалення, незалежно від наявності вузла комерційного обліку теплової енергії та незалежно від наявності опалювальних приладів у під`їздах. З врахуванням зазначених доводів просив суд заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач [PERSON] просив суд розглянути справу за участю його представника адвоката Логвиненка С.С., який вимог позивача не визнав. В обґрунтування своєї позиції суду пояснив, що квартира відповідачів за адресою: [ADDRESS] відключена від системи центрального опалення квартир в багатоповерховому житловому будинку на підставі рішення Виконавчого комітету Димитровської міської ради від 16.11.2005 року № 519 та має альтернативне (електричне) опалення. З зазначеного часу послугами позивача відповідачі не користуються, прилади опалення (батареї) в квартирі відсутні. Відповідно до п. 1.2. договору про відключення квартири від системи центрального опалення, підписаного 01.11.2005 року, оплата за послуги з теплопостачання не нараховується. Відкритий на вказану квартиру особовий рахунок на ім`я відповідального наймача також не надає підстав вважати, що відповідачі є споживачами теплової енергії і не свідчить про встановлення між сторонами фактичних договірних відносин. Оскільки відповідачі фактично не користуються послугами позивача і договір про надання послуг між сторонами не укладався, в задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , яка знаходиться на третьому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку, під`єднаного до об`єднаної системи центрального опалення (а.с.11,17-19,43). Згідно інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, відомості щодо права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження відносно квартири [ADDRESS] станом на 07.04.2028 відсутні (а.с.12). Не надано суду відомостей про право власності на вказану квартиру і відповідачами. Згідно Договору на відключення від системи центрального опалення від 01.11.2005, акту від 28.10.2005, рішення виконкому Димитровської міської ради №519 від 16.11.2005 в квартирі за адресою: [ADDRESS] , в якій зареєстровані та мешкають відповідачі, встановлене альтернативне опалення (електричне), що підтверджено в судовому засіданні обома сторонами (а.с.44-46). Про незаконність від`єднання квартири від системи центрального опалення не йдеться. Відповідно до наданих позивачем письмових розрахунків, заборгованість за надану теплову енергію за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER] , площа 65 кв.м) за період з 01.10.2020 до 01.05.2023 складає 8285,52 грн, 3% річних, розраховані за період з 01.12.2020 до 01.02.2022, складають 77,14 грн., інфляційні втрати - 235,40 грн, заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01.10.2020 до 01.05.2023 -739,40 грн. (а.с.14-16). 15.05.2023 за заявою Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» Димитровським міським судом було видано судовий наказ про стягнення з відповідачів вказаної заборгованості. Ухвалою суду від 07.06.2023 судовий наказ за заявою відповідача [PERSON] було скасовано (а.с.24). Як вбачається з розрахунків та пояснень в судовому засіданні представник позивача, заборгованість за теплову енергію складається з нарахувань відповідачам плати послуг централізованого опалення місць загального користування, які відповідачами не сплачувались. Правильність розрахунків стороною відповідача не спростовується, лише зводиться до незгоди з їх нарахуванням, так як опалювальні прилади в під`їзді відсутні, на підтвердження чого представником відповідача було надано акт ПП «Домінант-Сервіс» від 27.06.2023 (а.с.43). Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, якою встановлено порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Пунктом другим частини першої статті 5 Закону визначено, що комунальними послугами є в тому числі послуги з постачання теплової енергії. Згідно частини першої статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Згідно з пунктом 28 Правил споживачі, які відмовились від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, оплачують послуги з централізованого опалення МЗК будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 затверджена Методика розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, якою встановлений порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами (пункт 1.2. Методики). Згідно з пунктом 2.1.4 Методики загальна кількість теплової енергії на опалення місць загального користування складається з двох показників, які підсумовуються між собою, а саме: з кількості теплової енергії на опалення кожного окремого приміщення місць загального користування та утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними у підвалі або на горищі. При ненаданні послуги з опалення місць загального користування залишається друга частина формули, згідно якої здійснюється нарахування за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Тобто, якщо один з показників дорівнює нулю, то нарахована платня складається з другого показника. З 25 січня 2019 року почала діяти Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, якою встановлено порядок визначення та розподілу між споживачами обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень. Визначення обсягу теплової енергії, витраченої на опалення МЗК та допоміжних приміщень (QМЗК), здійснюється відповідно до розділу III цієї Методики. Розподіл цього обсягу здійснюється серед споживачів за категоріями приміщень згідно з додатком 1 до цієї Методики пропорційно до їх загальних/опалюваних площ/об`ємів. Як передбачено шостим розділом «Посібника та доповнення до Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» КТМ 204 Україна 244-94, затвердженим Наказом Держбуду України від 30 лютого 2001 року №82, втрати теплової енергії на ділянці мережі від межі розподілу до місця установки опалювальних приладів відноситься до втрат абонента (споживача).Тому співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. В судовому\~засіданні представник\~позивача зазначив,\~що будинок\~ [ADDRESS] ,\~в якому\~знаходиться квартира\~відповідачів,\~оснащений вузлом\~комерційного та\~розподільчого обліку,\~який враховує\~всю теплову\~енергію,\~витрачену на\~будівлю.\~Постачання теплової\~енергії забезпечується\~позивачем до\~вводу в\~житловий будинок.\~Управителем будинку\~є ПП\~«Домінант-Сервіс»,\~який забезпечує\~належне утримання\~спільного майна\~багатоквартирного будинку\~та прибудинкової\~території.\~Відсутність приладів\~опалення в\~окремому під`їзді\~багатоквартирного будинку\~не звільняє\~споживачів від\~сплати послуг,\~так як\~завдяки функціонуванню\~внутрішньо будинкової\~системи опалення\~за рахунок\~ тепловиділень\~від ізольованих\~розподільчих трубопроводів,\~що розташовані\~в будинку,\~створюються сприятливі\~умови для\~нормальної роботи\~інших інженерних\~комунікацій, системи водопроводу та каналізації всього будинку з метою уникнення їх промерзання та руйнування самого будинку від різкої зміни температур. Факт оснащення\~будинку,\~в якому\~розташовується квартира\~відповідачів, приладом обліку теплової енергії, який знаходиться у справному стані і є комерційним, стороною відповідача не заперечувався. Доказів щодо не підтримання внутрішньобудинкової системи опалення житлового будинку в робочому стані або недотримання нормативної температури повітря на сходових клітинах під`їзду, де розташована квартира відповідачів, суду не надано. Отже, посилання представника відповідача на відсутність приладів опалення в під`їзді будинку, відсутність письмового\~договору про\~надання послуг\~з централізованого\~опалення як на підставу неправомірності пред`явлення до відповідачів рахунків на оплату за опалення місць загального користування є неспроможними. До того ж, факт відсутності письмового договору про надання послуг з централізованого опалення, на що в судовому засіданні звертав увагу представник відповідача, сам по собі не може бути підставою звільнення споживачів від оплати послуг, так як відсутність письмового договору про надання послуг з теплопостачання не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідачів від оплати за фактично надані послуги. Пунктом 5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Правилами надання послуг з централізованого опалення встановлено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Згідно зі ст.ст.19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Частиною 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені обов`язки індивідуального споживача, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п.8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно з ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положеннями ч.2 ст.642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Наявність правовідносин між сторонами за договорами теплопостачання, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого теплопостачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків. Пунктом 20 Правил встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Пунктом 21 Правил визначено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно положень ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~Оскільки житло відповідачів знаходиться у багатоквартирному будинку, суд дійшов висновку, що вони зобов`язані нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, оплачувати послуги згідно з встановленими тарифами, а тому підстави для визнання безпідставними нарахувань вартості опалення місць загального користування та забезпечення функціонування системи опалення відсутні. Згідно наданих позивачем письмових розрахунків, плата за отримання послуг опалення місць загального користування та забезпечення функціонування системи опалення відповідачами з 01.10.2020 до 01.05.2023 не здійснювалася. Сума заборгованості за вказаний період складає 8285,52 грн. (а.с.15-16). \~ \~ \~ \~Так як відповідачі не виконують свого обов`язку зі сплати послуг з теплопостачання і будь-яких доказів їх неотримання не надали, вказана сума підлягає стягненню з них в судовому порядку. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~Згідно з розрахунком позивача, не спростованого відповідачами, сума 3 % річних складає 77,14 грн, а інфляційної складової - 235,40 грн. Вказані суми відповідно до приведеної вище норми закону також підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. Крім заборгованості за теплову енергію, 3% річних та втрат від інфляційних процесів, позивач просить суд стягнути з відповідачів і плату за абонентське обслуговування в розмірі 739,40 грн. Статтею першою Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 визначено, що плата за абонентське обслуговування це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, а у випадках, визначених цим Законом, також і витрати на обслуговування приладів-розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку. Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхні приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги, оскільки відповідно до ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» співвласникам, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення, здійснюються нарахування за теплову енергію, витрачену на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, а також функціонування внутрішньо будинкової системи опалення. Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами». Нарахування за абонентське обслуговування здійснюється щомісяця протягом року у фіксованому розмірі, виходячи із розрахунку 26 грн. 42 коп. за місяць в період з 01.10.2020 року по вересень 2021 року, з 01.10.2021 року розмір плати за абонентське обслуговування складає 33,74 грн (для споживачів , які мешкають в будинках, обладнаних вузлами обліку теплової енергії, та 23,04 грн для споживачів, будинки яких не обладнані лічильниками обліку теплової енергії, з 01.10.2022 плата за абонентське обслуговування становить 29,15 грн. за місяць. Так як з 01.10.2020 року до 01.05.2023 року плату за абонентське обслуговування відповідачі не здійснювали, з них на користь позивача також підлягає стягненню 739,40 грн. Згідно ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною шостою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки судом\~ вимоги\~позивача задовольняються\~в повному\~обсязі,\~з відповідачів\~на користь\~позивача в\~порядку ст.141\~ЦПК України\~має бути\~стягнуто судовий\~збір в\~розмірі 2684,00\~грн.,\~ сплачений\~ним при\~зверненні до\~суду.\~Оскільки відповідач\~ [PERSON] \~є інвалідом\~П групи\~і відповідно\~до ст.5\~ЗУ «Про\~судовий збір»\~звільняється від\~сплати судового\~збору,\~то 50\~відсотків судового\~збору підлягає\~стягненню з\~ [PERSON] ,\~а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Що стосується стягнення витрат, пов`язаних з отриманням відомостей з Державного реєстру речових прав в розмірі 35 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків,спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначається положеннями статей 141-142 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Виходячи з системного тлумачення норм, що регулюють поняття судових витрат та порядок стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд не вбачає правових підстав для стягнення заявлених позивачем витрат за отримання інформації з Єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно. З огляду на це у стягненні витрат в розмірі 35 грн. за отримання інформації з Єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно позивачу слід відмовити.

Outcome: approved