Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що перебував з відповідачем у шлюбі, який розірваний рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.06.2016 року, вони є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , місце проживання якої з 01.08.2020 року визначено разом з батьком рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2020 року, яке залишено в силі постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 01.12.2021 року. Вважає, що аліменти підлягають стягненню за минулий період, враховуючи те, що позивачем вперше 25.08.2020 року та повторно 08.09.2020 року була подана заява про видачу судового наказу про стягнення аліментів. 14.09.2020 року Київським районним судом міста Харкова видано наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, який скасований ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 18.11.2020 року за заявою [PERSON] про перегляд у зв`язку із нововиявленими обставинами, а у видачі судового наказу відмовлено, оскільки на момент звернення до суду [PERSON] з заявою про видачу судового наказу існувало та виконувалось рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 29.07.2016 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 01 липня 2016 року і до повноліття дитини, яке набрало законної сили 13.09.2016 року. До 01.12.2021 року тривав касаційний перегляд постанови Харківського апеляційного суду від 15.06.2021 року про визначення місця проживання дитини, в цей період відповідачка продовжувала отримувати аліменти із заробітної плати батька дитини, але витрачала їх на свою користь, а не на дитину; загальний розмір привласнених нею аліментів становить 26356 грн. 80 коп. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з усіх видів доходів відповідача у розмірі однієї чверті щомісячно, починаючи з 01.08.2020 року, до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, застосувавши положення п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, а також сягнути судові витрати в сумі 3000 грн.. Справа перебувала в провадженні судді Червонозаводського районного суду м. Харкова, призначалась до судового розгляду, проте по суті не розглянута. Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан. Строк воєнного стану продовжувався згідно з Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 341/2022 від 17.05.2022 року та востаннє Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" з 05 год. 30 хв. 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова та Комінтернівського районного суду м. Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2022 року справу передано на розгляд судді Парахіній Є.В. Ухвалою суду від 28.04.2022 року справу прийнято до провадження суддею Ленінського районного суду м. Полтави Парахіною Є.В., вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 31.01.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник відповідача [PERSON] адвокат Хоміч А.А. надав письмове пояснення, вказав, що відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та передчасними. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.07.2016 року по справі № 641/5694/16 присуджено аліменти на користь [PERSON] починаючи з 01 липня 2016 року і до повноліття дитини у розмірі 1/4 частити з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Місце проживання дитини визначалося, коли [PERSON] було 9 років. Тобто в разі виявлення дитиною бажання проживати з матір`ю або зміни місця проживання з інших підстав, рішення суду про стягнення аліментів на користь матері стане знову актуальним. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2020 року в справі № 640/16818/18 про визначення місця проживання дитини з батьком набрало законної сили лише 01.12.2021 року після залишення його в силі Постановою Касаційного цивільного суду Верховного суду, до цього воно не тільки не набуло силу, а й було скасоване Постановою Харківського апеляційного суду від 15.06.2021 року з визначенням місця проживання дитини з матір`ю. 22.07.2021 року ухвалою Верховного Суду відмовлено в задоволені клопотання [PERSON] про зупинення виконання постанови Харківського апеляційного суду від 15.06.2021 року, яка набрала законні сили 15.06.2021 року та підлягала виконанню до 01.12.2021 року. На підставі цієї постанови відповідачка зареєструвала місце проживання доньки із собою та витрачала отримані аліменти на доньку. Таким чином, підставою для припинення оплати аліментів стала наявність вирішення спору щодо місця проживання дитини за постановою Верховного суду 01.12.2021 року. Як вбачається з Постанови державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу від 06.01.2022 року № 52888720, [PERSON] самостійно 28.12.2022 року надала заяву про повернення виконавчого документу без виконання. [PERSON] витрачала кошти (аліменти) на дитину зокрема: на речі (одяг, взуття тощо), продукти, шкільні приналежності, дитячі розвиваючі книжки, розвиваючі ігри, канцелярські вироби для дитини (розмальовки, альбоми, фарби, олівці, кольоровий папір) і т.ін., постійно сподівалась та добивалась повернення доньки додому, вживаючи відповідні заходи: постійні звернення в поліцію щодо викрадення дитини, розшуку дитини, незаконного відібрання дитини, нанесення моральної та фізичної шкоди, прокуратуру щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення з боку колишнього чоловіка та вжиття заходів щодо розшуку дитини її повернення матері, внесення відомостей про невиконання рішення Харківського апеляційного суду від 15.06.2021 року, яким визначено місце проживання дитини з матір`ю, переховування колишнім чоловіком дитини, в суд із запитом по відібрання дитини, у Департамент служб у справах дітей щодо вказаних питань, а також з запитом на надання рішення щодо способу участі у вихованні та спілкуванні малолітньої дитини - [PERSON] [INFO] , у зв`язку з численними систематичними наявними фактами перешкоджання у спілкуванні матері та доньки у спілкуванні та приховуванні місця перебування доньки колишнім чоловіком батьком дитини. Позивач відібравши самостійно доньку, жорстоко із застосуванням грубої фізичної сили без згоди [PERSON] та законного представника дитини, з якою донька спільно проживала від народження та до семи років, вирвавши дитину зі звичного середовища, від люблячої її матері, від друзів, сестричок, люблячих дідуся і бабусі, до яких дитина дуже звикла, кожні півроку замовляв проведення перевірки цільового використання аліментів на дитину. Підставою для припинення сплати аліментів стала наявність вирішення спору щодо місця проживання дитини за постановою Верховного Суду 01.12.2021 року. Після зазначеної дати позивач не вимагав сплати аліментів, ховався та ховав дитину від матері. Наразі відповідачка не бачила дитину з 19.06.2021 та не знає де вона знаходиться. [PERSON] має намір добровільно сплачувати аліменти, в зв`язку з чим позивачу направлено запит щодо надання реквізитів та надання можливості побачитися з дитиною (трек номер 6103604179144), який отримано позивачем 02.05.2023 року, однак майже за місяць відповідь не надійшла. В зв`язку з цим вважає дії позивача недобросовісними по відношенню до відповідача, дитини та суду, такими, що не направлені на реальний захист прав дитини. Повідомив, що відповідачка працює в ДП "Завод ім. В.О. Малишева" на посаді Контролер вимірювальних приладів та спеціального інструменту, інші доходи відсутні. Вважає доводи позивача щодо стягнення аліментів за минулий період безпідставними. Самі аліменти відповідачка не відмовляється сплачувати та навіть бажає самостійно написати заяву до бухгалтерії для відрахування на підприємстві частини від заробітної плати, але ж відповідач приховує свої банківські реквізити. 24.07.2023 року представником позивача [PERSON] адвокатом Сунцов В.В. подано заперечення на пояснення представника відповідача, де вказано, що ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 01.05.2023 року у справі № 641/5694/16-ц заяву [PERSON] про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задоволено: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно одержані нею кошти (аліменти батька дитини) за виконавчим листом за період з 01.08.2020 року по 31.12.2021 року по справі 641/5694/16-ц в розмірі 26356 грн. 80 коп. та 3000 грн. 00 коп. його витрат на професійну правничу допомогу. З 01.08.2020 року по 31.12.2021 року відповідач привласнила собі аліменти, що сплачені батьком дитини в розмірі 26356 грн. 80 коп., та витратила на свої особисті потреби, оскільки у цей період і до цього часу дитина проживає виключно з батьком відповідно до визначеного судом місця її проживання. З 01.08.2020 року по 24.07.2023 року відповідач жодної копійчини власних доходів на утримання дитини матір дитини не витратила. Дитина утримується виключно на кошти батька. Відповідачка, намагаючись виправдати витрати на дитину з аліментів батька, плутає подарунки від свого імені з цими витратами та додає світлини усіх носильних речей дитини із шафи, які нібито надіслані нею для дитини, пропонує почекати ще 4 роки, поки доньці виповниться 14 років. Так як батько дитини сплатив на її утримання аліменти у сумі 26356 грн. 80 коп. за час з 01.08.2020 року по 31.12.2021 року, то і матір дитини має сплатити їй таку ж саму суму за той же період, оскільки батьки рівні у правах та обов`язках щодо дитини. Дитина з 01.08.2020 проживає разом із татом, а мати не витрачала на неї жодної копійки зі сплачених татом аліментів, не кажучи вже про її рівну частку у цьому утриманні, усі її доводи з цього приводу є нікчемними, бо крім шкільного приладдя, канцелярських виробів для дитини (розмальовки, альбоми, фарби, олівці, кольоровий папір, фломастери) та чупа-чупсів, квитків до цирку та дельфінарію, які вона особисто відвідала, більш нічого довести вона не може. [PERSON] до цього часу не тільки не утримує матеріально свою дитину, але й привласнила належні малолітній дитині кошти (аліменти) у сумі 26356 грн. 80 коп., звернувши їх на свою користь. Стосовно твердження [PERSON] про те, що після 01.12.2021 року батько дитини не вимагав сплати аліментів, ховався та ховав дитину від матері, так як, наразі, відповідач не бачила дитину з 19.06.2021 року та не знає, де вона знаходиться, є наклепом. Намір відповідача добровільно сплачувати аліменти є фальшивим, жодної конкретної дії з 30.05.2023 року до 24.07.2023 року [PERSON] на користь дитини не зробила. Відтак, позов є вчасним, обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Сунцов В.В. в судове засідання не з`явилися, представник позивача звернувся з заявою, в якій просить проводити розгляд справи без його участі та участі позивача, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник адвокату Хоміч А.А., будучи повідомлені про час та місце розгляду справи, не з`явилися в жодне судове засідання, звертаючись до суду кожного разу з клопотаннями про відкладення розгляду справи з різних підстав не надаючи документів, що підтверджують поважність неявки у судове засідання. За вказаних обставин, виходячи з положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи за клопотанням представника відповідача та вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача проти позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.06.2016 року. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.05.2013 року, виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Сторони по справі проживають окремо, їхня спільна донька [PERSON] після розірвання шлюбу проживала разом з матір`ю [PERSON] . Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.07.2016 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки - [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку щомісячно, починаючи з 01 липня 2016 року і до повноліття дитини, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішення набрало законної сили 13.09.2016 року та було звернуто до виконання. Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки до досягнення нею повноліття, позивач посилається на те, що з 01.08.2020 року дитина постійно проживає разом з ним. Вказує, що дитина постійно безперервно проживає разом з ним з вказаної дати, та перебуває на його утриманні. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2020 року в справі № 640/16818/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, зустрічний позов [PERSON] задоволено - визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , із батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Вказаним рішенням встановлено, що з 01.08.2020 року [PERSON] проживає за своїм місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом з батьком [PERSON] , дідом [PERSON] та бабусею [PERSON] . Вказаним судовим рішенням встановлено, що з 01 серпня 2020 року [PERSON] проживає за своїм місцем реєстрації: [ADDRESS] , разом з батьком [PERSON] , дідом [PERSON] та бабусею [PERSON] . Постановою Харківського апеляційного суду від 15.06.2021 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2020 року скасовано, первісний позов задоволено, визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зустрічний позов залишено без задоволення. Постановою Верховного суду від 01.12.2021 року в справі № 640/16818/18 касаційну скаргу представника [PERSON] адвоката Сунцова В.В. задоволено - постанову Харківського апеляційного суду від 15.06.2021 року скасовано, а рішення Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2020 року залишено в силі. Таким чином, судовими органами встановлено, що малолітня донька сторін [PERSON] з 01.08.2020 року проживає разом з батьком [PERSON] . Даний факт фактично не заперечується відповідачем та не спростований нею в процесі судового розгляду справи. Як вбачається з постанови старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 06.01.2022 року, виконавчий лист № 641/5694/16-ц, виданий 22.08.2016 року Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 01.06.2016 року і до повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, повернуто стягувачу за її заявою. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.05.2023 року в справі № 641/5694/16-ц за заявою [PERSON] визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист, виданий 22.08.2016 року Комінтернівським районним судом м. Харкова у справі № 641/5694/16-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 01.07.2016 року і до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на для дитини відповідного віку. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно отримані кошти за виконавчим листом за період з 01.08.2020 року по 31.12.2021 року по справі № 641/5694/16-ц в розмірі 26356 грн. 80 коп., а також витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Зі змісту письмового пояснення представника відповідача, де ним викладені заперечення проти позовних вимог, та поданих ним суду клопотань про намір мирного врегулювання спору, вбачається, що відповідач [PERSON] не заперечує свого обов`язку з утримання доньки. Також представник відповідача вказує на те, що в період, коли дитина проживала з батьком, [PERSON] витрачала кошти (аліменти) на дитину, зокрема: на речі (одяг, взуття тощо), продукти, шкільні приналежності, дитячі розвиваючі книжки, розвиваючі ігри, канцелярські вироби для дитини (розмальовки, альбоми, фарби, олівці, кольоровий папір) і т. ін. та має намір добровільно сплачувати аліменти. На підтвердження викладених у письмових поясненнях обставин представником відповідача надано суду ряд документів: квитки на виставу цирку "Waterland. Три стихії", дельфінарію, КП "Центральний парк культури та відпочинку", Харківського академічного театру музичної комедії, квитанції, що підтверджуються придбання книг, розмальовок та іншого канцелярського приладдя, фотокартки з солодощами та одягом, а також експрес-накладні "Нова Пошта" про надіслання посилок на ім`я позивача. Крім того, до письмових пояснень представником відповідача адвокатом Хомічем А.А. приєднано копії документів: акт обстеження умов проживання [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання відповідачки від 30 вересня 2021 року; акт оцінки потреб сім`ї/особи № 157-С від 28.09.2021 року; висновок оцінки потреб сім`ї; довідку про реєстрацію місця проживання № 01-07808-2021 від 06.07.2021 року, видану відділом реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 06.07.2021 року; заява [PERSON] на ім`я позивача від 18.04.2023 року, в якій вона просила надати банківські реквізити для оплати аліментів добровільно, заява від 18.04.20223 року про забезпечення спілкування з дитиною особисто, листи, адресованих доньці. Відповідно до довідки ДП "Завод імені В.О. Малишева" № 002-16/017/1269 від 18.04.2023 року про доходи [PERSON] , вона дійсно працює на підприємстві на посаді контролера вимірювальних приладів та спеціального інструменту, загальна сума доходу за період січень-лютий, грудень 2022 року, січень - березень 2023 року становить 48857 грн. 03 коп. Враховуючи викладене, аналізуючи наявні у справі докази, беручи до уваги обґрунтування позовних вимог, наведене позивачем, та зміст заперечень відповідача проти позову, з урахуванням того факту, що обов`язок утримувати дітей покладений на обох батьків, об`єктивну доведеність того факту, що малолітня донька сторін постійно проживає разом з батьком [PERSON] , розміру щомісячного доходу відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних [PERSON] та стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання малолітньої доньки до досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання щодо часу, з якого підлягають стягненню присуджені аліменти в межах позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки за минулий період,починаючи з 01 серпня 2020 року, суд враховує наступне. У відповідності до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Ухилення від сплати аліментів - це винна протиправна поведінка, тобто свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто із вимогою про сплату коштів необхідних для утримання дитини. На це неодноразово звертав увагу й Верховий Суд, зокрема в постановах від 19.12.2019 у справі №635/6268/18; від 27.01.2020 у справі № 672/198/19; від 29.01.2020 у справі № 756/14483/18. Постановою Верховного Суду від 18.05.2020 року (справа № 215/5867/17) сформовано правову позицію, про те, що частиною другою статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подають суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині. Наявні у справі документи, на переконання суду, доводять той факт, що після того, як донька сторін почала проживати разом з батьком - позивачем по справі [PERSON] , останній вживав заходи для стягнення з відповідача [PERSON] на його користь аліментів на утримання дитини, які виявились безрезультатними. Так, 25.08.2020 року [PERSON] звертався до Київського районного суду м. Харкова з заявою про видачу наказу про стягнення аліментів на дитину, в якій просив стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.08.2020 року в справі № 953/13675/20 відмовлено у видачі судового наказу [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на його користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . 08.09.2020 року [PERSON] повторно звернувся до Київського районного суду м. Харкова з заявою про видачу наказу про стягнення аліментів на дитину, в якій просив стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Київським районним судом м. Полтави 14.09.2020 року виданий судовий наказ № 953/14468/20 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення заяви до суду, тобто з 08.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] звернулась з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18.11.2020 року в справі № 953/14468/20 задоволено заяву [PERSON] про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами по справі № 953/14468/20 (№ 2-н/953/1882/20), виданого Київським районним судом м. Харкова 14.09.2020 року у справі за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, судовий наказскасовано. Відмовлено у видачі судового наказу за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвала Київського районного суду м. Харкова від 18.11.2020 року вмотивована тим, що на момент звернення до суду [PERSON] з заявою про видачу судового наказу вже існувало рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.07.2016 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки - [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку щомісячно, починаючи з 01 липня 2016 року і до повноліття дитини, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішення набрало законної сили 13.09.2016 року. Враховуючи викладене, суд визнає доведеним, що [PERSON] починаючи з серпня 2020 року вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останньої від їх сплати, обґрунтованим в тому числі перебуванням на виконанні виконавчого документу, виданого на підставі судового рішення про стягнення саме з нього на утримання відповідачки аліментів, тоді як дитина фактично проживала разом з батьком [PERSON] , що усвідомлювала [PERSON] . Крім того, суд приймає до увагу те, що не зважаючи на те, що малолітня [PERSON] з 01.08.2020 року постійно проживала з батьком, відповідач продовжувала отримувати аліменти від позивача, а з заявою про повернення виконавчого листа стягувачу звернулася до виконавчої служби лише 28.12.2021 року, що призвело до безпідставно отриманих коштів за виконавчим листом в розмірі 26356 грн. 80 коп., а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів за минулий період, починаючи з 01.08.2020 року. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Як встановлено в ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що позивач у відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. У позовній заяві позивач ставить також питання про стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу в сумі 3000 грн. 00 коп. З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача [PERSON] здійснював адвокат Сунцов Володимир Васильович, яким на підтвердження повноважень представника надано суду ордер серії АХ № 1 від 25.01.2022 року, Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 632 від 29.07.2008 року, Договір про надання правових послуг б/н від 02.01.2019 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Сунцовим Володимиром Васильовичем. Як встановлено в ч. 4 ст. 58 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Таким чином, повноваження адвоката Сунцова В.В. як представника позивача підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством. Наявні у справі документи безперечно свідчать про те, що адвокат Сунцов В.В. надавав правову допомогу позивачу [PERSON] на підставі укладеного з ним Договору про надання правових послуг б/н від 02.01.2019 року. Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. За змістом п.п. 1, 2 Договору про надання правових послуг б/н від 02.02.2019 року замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язок надати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Виконавець приймає на себе виконання наступних правових послуг: представництво та захист прав та інтересів замовника в органах прокуратури, інших правоохоронних та судових органах в тому числі, в Комінтернівському районному суді м. Харкова в судових спорах за участю його колишньої дружини [PERSON] . Пунктами 12, 12.1, 12.2 Договору визначено, що оплата правових послуг здійснюється замовником по калькуляції на фактично надані правові послуги, яка складається виконавцем та погоджується із замовником в кінці кожного календарного місяця. Замовник оплачує завдаток в розмірі 5000 грн. 00 коп. в кожній цивільній справі. Порядок оплати встановлюється протягом 5 днів з моменту погодження калькуляції із замовником готівкою виконавцю по прибутковому касовому ордері або на його поточний рахунок в банку. Як вбачається з акту передання-приймання фактично наданих правових послуг за договором про надання правових послуг б/н від 02.01.2019 року, складаного 24.02.2022 року, виконавець - адвокат Сунцов Володимир Васильович, який здійснює адвокатську діяльність відповідно до свідоцтва № 632 від 29 липня 2008 року, з одного боку, та замовник громадянин України [PERSON] , з другого боку, склали цей акт про здійснення виконавцем своїх обов`язків щодо змісту договору про надання правових послуг б/н від 02.01.2019 року, а саме: надання правової допомоги, консультування, представництво інтересів замовника в Комінтернівському районному суді міста Харкова у цивільній справі № 641/430/22, провадження № 2/641/1435/2022 щодо стягнення аліментів з [PERSON] на утримання батьком малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , підготовка і комплектування позовного матеріалу, супровід справи, - за час з 21 січня 2022 року по 24 лютого 2022 року (включно). Претензій по якості, вчасності, повноті, кваліфікованості і комплексу наданих правових послуг замовник не має. Правові послуги у справі № 641/430/22 надані відповідно до змісту договору від 02.01.2019 року. Замовником правових послуг оплачений завдаток за договором у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. Даний завдаток відповідає гонорару у твердій грошовій сумі у вказаній справі на стадії її розгляду у суді першої інстанції (ПКО № 01/02-22 від 01.02.2022 додається). Договір про надання правових послуг б/н від 02.01.2019 року продовжується його виконанням після підписання даного акту. Акт складено у трьох примірниках, які мають рівну юридичну силу, по одному для кожного його підписанта, а третій - для суду, та є єдиним документом, що належним чином підтверджує характер взаємовідносин сторін вказаного вище договору. Після підписання акту усі особи свої примірники. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 01/02-22 від 01.02.2022 року [PERSON] на підставі договору б/н від 02.01.2019 року, справа № 641/430/22 в сумі 3000 грн. 00 коп. За змістом ч.ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Разом з тим, позивачем [PERSON] та його представником адвокатом Сунцовим В.В. не надано суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом - калькуляцію за фактично надані правові послуги, складену виконавцем та погоджену із замовником в кінці кожного календарного місяця, як визначено в п.п. 12, 12.2 Договору про надання правових послуг б/н від 02.01.2019 року. За вказаних обставин, суд не знаходить підстав для покладення цих витрат на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved