Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] , [PERSON] коштів у розмірі 2000 доларів США, отриманих ними на підставі договору про зобов`язання укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що 30.12.2021 між ним та [PERSON] було укладено договір про взяття зобов`язань укласти договір купівлі-продажу вищевказаної квартири у строк до 28.02.2022. За умовами договору покупець в момент укладання даного договору передає продавцю грошові кошти в розмірі 54 000 грн., що еквівалентно 2000 доларам США, які при укладенні договору купівлі-продажу будуть зараховані в рахунок сплачуваної суми покупцем продавцю за об`єкт нерухомості, що продається. Грошові кошти у сумі 2000 доларів США при підписанні цього договору були передані позивачем [PERSON] , яка передала їх на зберіганні ФОП [PERSON] . У зв`язку з введенням на території України воєнного стану, договір купівлі-продажу квартири у строк визначений договором від 30.12.2021 укладений не був. Позивач неодноразово звертався до відповідачів з проханням повернути кошти, однак гроші йому ніхто не повернув, договір купівлі-продажу квартири укладено не було, у зв`язку з чим за захистом своїх прав він звернувся до суду та просить суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів 2000 доларів США, а також 62,46 долара США 3 відсотків річних. Ухвалою суду від 22.02.2023 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження. 17.03.2023 відповідачкою [PERSON] до суду подано відзив, у якому у задоволенні позовних вимог [PERSON] просила відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що вона не відмовляється від повернення коштів, які були передані їй на зберігання, однак вони можуть бути повернуті [PERSON] лише після укладення між позивачем та [PERSON] додаткової угоди до договору від 30.12.2021, якою будуть передбачені умови повернення коштів. 11.04.2023 відповідачем [PERSON] до суду подано зустрічний позов до [PERSON] , [PERSON] про стягнення на її користь коштів у розмірі 2000 доларів США на підставі того ж договору, оскільки [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання щодо укладення договору купівлі-продажу, а відповідно до п. 4.5 договору від 30.12.2021 сума еквівалентна 2000 доларам США передається Нежельській О.С. Крім того, 11.04.2023 представником відповідача [PERSON] за первісним позовом - адвокатом Бігданом О.А. подано до суду відзив, у якому він вказує на те, що договір від 30.12.2021 не є попереднім договором, безпосередньо [PERSON] не отримувала грошей від [PERSON] , оскільки вони відразу були передані [PERSON] . Крім того зазначає, що [PERSON] не відмовлялася від укладення договору купівлі-продажу квартири. А навпаки, починаючи з квітня 2022 року, тобто після деякої стабілізації ситуації через повномасштабне вторгнення рф та введення на території України воєнного стану, вона неодноразово пропонувала [PERSON] укласти договір, проте він від його підписання ухиляється. 27.04.2023 [PERSON] подані заперечення на відзив [PERSON] , у яких вказав, що передані ним грошові кошти фактично є авансом, оскільки договір купівлі-продажу квартири укладено не було, вважає, що відповідачами його грошові кошти утримуються без достатньої правової підстави, атому підлягають поверненню на підставі ст. 1212 ЦК України. Доводи [PERSON] про те, що саме він ухилився від укладення договору не підтверджені жодними доказами. 15.05.2023 представником відповідача [PERSON] за первісним позовом - адвокатом Бігданом О.А. подано до суду заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначив, що грошові кошти у сумі 2000 доларів США, не є ані завдатком, ані авансом, а є мірою відповідальності позивача за невиконання взятих на себе зобов`язань за договором. Ухвалою суду від 01.06.2023 об`єднано в одне провадження первісний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів. Ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, замінено судове засідання, призначене для розгляду справи по суті на 03 липня 2023 року о 09 год 30 хв підготовчим засіданням. Ухвалою від 03.07.2023 підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні [PERSON] та його представник - адвокат Бронова Ю.Г. позовні вимоги за первісним позовом підтримали з підстав. Викладених вище, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Бігдан О.А. наполягав на задоволенні зустрічного позову. У задоволенні позову [PERSON] просив відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Суд, з`ясувавши позиції сторін, вивчивши письмові докази, встановив фактичні обставини та правовідносини, що виникли у справі. Встановлено, що 30.12.2021 [PERSON] та [PERSON] уклали договір про взяття на себе зобов`язань укласти договір купівлі-продажу об`єкта нерухомості 32/100 квартири [ADDRESS] . За умовами п. 2 цього договору продавець, тобто [PERSON] , зобов`язалася у строк до 28.02.2022 оформити всі документи, які необхідні для укладення договору на відчуження об`єкта нерухомості, здійснити зняття з реєстрації всіх зареєстрованих осіб у відчужуваному об`єкті нерухомості, не пізніше 28.02.2022, укласти договір купівлі-продажу не пізніше 17 год 00 хв 28.02.2022 у нотаріуса [PERSON] /вул. Героїв Праці, 21/, при цьому вартість квартири повинна скласти 634500 грн, що еквівалентно 23 500 доларів США. У свою чергу покупець, тобто [PERSON] зобов`язався укласти договір купівлі-продажу не пізніше 17 год 00 хв 28.02.2022 у нотаріуса Лисенко Р.К. /вул. Героїв Праці, 21/, при цьому вартість квартири повинна скласти 634500 грн, що еквівалентно 23 500 доларів США. Для забезпечення зобов`язань, взятих на себе продавцем за цим договором, а саме: оплата по комунальним платежам, оплата витрат на оформлення документів, необхідних для укладення договору, зняття з реєстрації осіб/ покупець в момент укладення цього договору передає продавцю 54 000 грн, що еквівалентно 2000 доларам США, які при укладенні договору купівлі-продажу квартири будуть зараховані в її ціну /п.2.8/. Пунктом 3.5 договору визначено, що грошові кошти у сумі 2000 доларів США до укладення правочину передаються на зберігання ФОП [PERSON] . Розділом 4 цього договору визначено відповідальність сторін. Так, у разі невиконання взятих на себе зобов`язань продавцем, він виплачує покупцю суму, визначену у п. 2.8 цього договору, а у разі невиконання покупцем - сума, зазначена у п. 2.8 переходить продавцю. Судовим розглядом справи безспірно було встановлено, що договір купівлі-продажу спірної квартири між сторонами укладено не було. Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України завдаток є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання. У статті 570 ЦК України зазначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом (ст.570 ЦК України). У розумінні поняття завдатку, такий виконує наступні функції: 1) платіжну, яка полягає у тому, що завдаток видається у рахунок належних з боржника за договором платежів (тобто, завдаток є частиною суми, яку боржник зобов`язаний сплатити кредитору за основним договором; 2) забезпечувальну, яка проявляється в тому, що видача завдатку стимулює боржника до належного виконання основного зобов`язання, оскільки у разі порушення забезпеченого завдатком зобов`язання з вини боржника завдаток залишається у кредитора (абз.1 ч.1 ст.571 ЦК); водночас стимулююча дія завдатку певною мірою спрямована і на кредитора, який у разі порушення основного зобов`язання з його вини повинен повернути боржникові завдаток і додатково сплатити суму у розмірі завдатку чи його вартості (абз.2 ч.1 ст. 571 ЦК); 3) підтверджувальну, суть якої зводиться до того, що видача завдатку засвідчує факт укладення основного договору. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу нерухомості. У випадку купівлі-продажу об`єкта нерухомості з попередньою оплатою це визначення можна розуміти так: завдаток - це грошова сума, що видається продавцю покупцем в рахунок належних з нього платежів за укладеним договором купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, на підтвердження купівлі і на забезпечення (на випадок порушення зобов`язань) виконання покупцем або продавцем умов (вже) укладеного договору. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Частина 2 ст. 570 ЦК України встановлює презумпцію авансу, так як на відміну від завдатку аванс це лише спосіб платежу, він не виконує забезпечувальної функції за правилами ч.1 ст. 546 ЦК України, а виконує функцію попередньої оплати. З цього випливає, що коли сторони хочуть визначити, що сплачена сума є завдатком, вони мають здійснити наступне. По-перше, між сторонами має бути укладений договір, яким передбачаються зобов`язання сторін (сплата коштів боржником, та передання майна, надання послуг, тощо кредитором). Тобто це не може бути попередній договір, про укладення у майбутньому основного договору. Це має бути саме основний договір. В інакшому випадку сплачена сума коштів вважатиметься авансом. По-друге, форма домовленості про сплату завдатку має бути письмова. Сторони можуть укласти окремо договір завдатку або передбачити його умови в основному договорі. По-третє, сторони мають прямо зазначити, що сума грошей, що сплачується боржником у рахунок майбутніх платежів є завдатком. Таким чином, за умови відсутності хоча б одного з трьох вищенаведених критеріїв відмінності передані однією стороною другій стороні грошові суми у рахунок належних за договором платежів є не завдатком, а авансом. Оскільки договір купівлі-продажу квартири сторонами укладено не було, доказів ухилення позивача від укладання договору суду не надано, тому суд дійшов висновку, що отримані відповідачем грошові кошти є авансом, який підлягає поверненню у зв`язку із не укладенням договору купівлі-продажу незалежно від того, з чиєї вини він не був укладений. Положення частини другої статті 570 ЦК України вказують на те, що авансом вважається сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, і відносно якої встановлено, що ця сума не є завдатком. Отже, отримані відповідачем кошти, які не мають ознак завдатку, передані без укладання основного договору купівлі-продажу необхідно розцінювати як отримані в рахунок належних з покупця майбутніх платежів, тобто - це аванс, який за законом не має забезпечувальними (штрафними) властивостями, а виконує лише одну функцію - платіжну. Відповідач при наявності процесуальної можливості та всупереч положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України не надала до суду належних і допустимих письмових доказів про укладення договору купівлі-продажу або попереднього договору з позивачем. Відповідно до статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору. Враховуючи наведене та положення статті 570 ЦК України суд дійшов висновку про те, що сума, яка зазначена у п. 2.8 договору від 30.12.2021 дійсно є авансом, а не завдатком, оскільки сторонами не дотримано умов, визначених статтею 570 ЦК України, а саме - не укладено договору купівлі-продажу, на виконання якого передано кошти. Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постановах від 25 вересня 2012 року у справі № 6-82цс13 та від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12. Відповідно до ч. 1 ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Отже, договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладений не був, сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, тому отримана грошова сума [PERSON] у розмірі 2000 дол. США, яка з її згоди передана на зберігання ФОП [PERSON] , є авансом, який підлягає поверненню [PERSON] незалежно від того, з чиєї вини не було укладено договір купівлі-продажу. Факт передачі грошей не оспорюється сторонами, а отже підтверджено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У даному випадку внаслідок не укладення договору купівлі-продажу квартири відпала підстава, за якою відповідачі отримали 2000 доларів США, тому відповідно до ст. 1212 ЦК України у них виникло зобов`язання повернути цю суму, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про задоволення первісного позову [PERSON] та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] .

Outcome: approved