Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, в обгрунтування якого зазначив, що наказом державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Імпульс" від 08.08.2022 року №69-ОС, позивача призначено на посаду заступника генерального директора з безпеки підприємства. 31.10.2022 року, позивачу було надано для ознайомлення наказ підприємства від 31.10.2022 року №79-ОС «Про відсторонення від роботи [PERSON] » з підстави наявності висновку за результатами проведення службової перевірки достовірності змісту доповідної записки від 05.10.2022 року, заступника генерального директора з безпеки підприємства [PERSON] від 26.10.2022 року. З даним наказом позивач категорично не погоджується та вважає його незаконним. Оскаржуваний наказ обґрунтовується тим, що у зв`язку з притягненням до дисциплінарної відповідальності позивача, він відсторонюється від виконання повноважень за займаною посадою. Проте при ознайомленні з данним наказом відповідачем зазначений висновок позивачу не надавався. Щодо проведення службової перевірки і притягнення до дисциплінарної відповідальності, відповідач позивача не повідомляв та письмових пояснень не відбирав. Питання відсторонення від посади регламентовано ст. 46 КЗпП України, проте вказана норма закону не містить такої підстави для відсторонення від посади, як висновок за результатами проведення службової перевірки та притягнення до дисциплінарної відповідальності. Тому вважає, оскаржуваний наказ про відсторпонення від займаної посади незаконним, оскільки в ньому не зазначено законних підстав для відсторонення позивача від роботи, а також відсутні посилання на будь-які підстави, передбачені в тому числі положеннями ст. 46 КЗпП України, які б надавали право відповідачу відсторонювати позивача від роботи. Відповідно до вимог закону відсторонення працівника від займаної посади це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів, з підстав передбаченим законодавством. Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законом. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації і про це працівник повинен бути повідомлений. Тому просив визнати наказ про його відсторонення від роботи незаконним, скасувати його та стягнути з відповідача судовий збір сплачений при поданні позову. 28.12.2022 року, позивачем подано до суду заяву про зміну предмету позову, в якому зазначено, що 22.12.2022 року на електронну адресу позивача надійшло електронне повідомлення від ДП «НТК «Імпульс», в якому містився наказ вказаного підприємства №95-ОС від 19.12.2022 року, «Про внесення змін до Наказу №79-ОС від 31.10.2022 року», який є предметом позову по вказаній цивільній справі. Відповідно до Наказу №95-ОС від 19.12.2022 року, наказано бухгалтерії підприємства припинити виплату заробітної плати заступнику генерального директора з безпеки [PERSON] з 20.12.2022 року. Вказаний наказ є похідним та нерозривно пов`язаним з оспорюваним наказом №79-ОС від 31.10.2022 року. Враховуючи наведене, просив змінити предмет позову по вказаній цивільній справі та доповнити новими позовними вимогами, а саме також визнати незаконним та скасувати наказ ДП «НТК «Імпульс» від 19.12.2022 року №95-ОС «Про внесення змін до Наказу №79-ОС від 31.10.2022 року. Стягнути з ДП «НТК Імпульс» на користь позивача заборгованість по заробітній платі за період з 20.12.2022 року. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.11.2022 року, було залишено позовну заяву [PERSON] до ДП «НТК «Імпульс» про визнання незаконним наказу про відсторонення від роботи без руху. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.12.2022 року, було відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.02.2023 року, було прийнято заяву позивача [PERSON] про зміну предмету позову у вказаній цивільній справі. У задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у вказаній цивільній справі було відмовлено. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.04.2023 року, було залучено до участі у вказаній цивільній справі , в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ДК «Укроборонпром». Представником відповідача 03.03.2023 року до суду подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено про те, що відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог, та просить суд відмовити в їх задоволенні. ДП «НТК «Імпульс» є державним підприємством - учасником Державного концерну «Укроборонпром», як це визначено Постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання діяльності Державного концерну «Укроборонпром» №849 від 04.10.2018 року. ДП «НТК «Імпульс» (далі підприємство), є виконавцем державного оборонного замовлення, тобто з ним укладено державний контракт з оборонного замовлення, в порядку передбаченому законодавством України. Управління зазначеним підприємством здійснюється його керівником (генеральним директором), який підзвітний концерну. Відповідно до статуту підприємства керівник підприємства, в межах своєї компетенції видає накази та доручення; у встановленому порядку призначає на посади та звільняє з посад працівників підприємства; застосовує заходи заохочення та дисциплінарного стягнення до працівників підприємства тощо. На виконання вищевказаних повноважень генеральним директором ДП «НТК Імпульс» [PERSON], було прийнято наказ №47 від 06.10.2022 року «Про проведення службової перевірки», предметом якої була перевірка достовірності змісту доповідної записки заступника генерального директора з безпеки [PERSON] від 05.10.2022 року. За результатами проведеної перевірки було складено висновок від 26.10.2022 року, відповідно до якого, комісія дійшла висновку про наявність передбачених законом підстав для притягнення заступника генерального директора ДП "НТК Імпульс" [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, а саме звільнення з займаної посади на підставі п.1 ч.1 ст. 41 КЗпП України. Зазначено, що у підприємства були наявні фактичні та правові підстави для звільнення [PERSON] з займаної посади, проте такому звільненню, повинне передувати відповідне письмове погодження ДК "Укроборонпром", як це визначено статутом підприємства та укладеним контрактом з [PERSON] . Враховуючи наведене, керівником ДП "НТК «Імпульс" було видано 2 накази про відсторонення [PERSON] від займаної посади №79-ОС від 31.10.2022 року та №95-ОС від 19.12.2022 року, щодо скасування нарахування та виплати заробітної плати [PERSON] , оскільки він не виконував ніякої роботи протягом свого відсторонення. Згодом листом ДК "Укроборонпром" від 11.01.2023 року було погоджено звільнення [PERSON] з займаної посади. Після чого, наказом ДП "НТК Імпульс" від 12.01.2023 року №1-ОС позивача [PERSON] , було звільнено з посади заступника генерального директора з безпеки ДП "НТК Імпульс" за п. 1 ст.41 КЗпП України, а саме за однократне, грубе порушення трудових обов`язків. Наказом від 16.01.2023 року №3 "Про скасування наказів ДП "НТК Імпульс" було визано такими,що втратили чинність та скасовано зокрема накази підприємства №79-ОС від 31.10.2023 року, про відсторонення від виконання повноважень [PERSON] та №95-ОС від 19.12.2022 року про внесення змін до попереднього наказу, у зв`язку з їх фактичним виконанням та прийняттям наказу від 12.01.2023 року "Про звільнення з роботи". Враховуючи наведене вважають, що оскільки оскаржувані позивачем накази визнані такими, що втратили чинність, а позивача звільнено з займаної посади, то підстав для задоволення позовних вимог не мається, так як неможливо поновити права позивача. Позивачем було направлено до суду відповідь на відзив, в якому він зазначив, про те, що представником відповідача було допущено певні порушення норм процесуального права при підготовки відзиву. Також вказав, що у ст. 46 КЗпП України, яка регламентує виниклі спірні питання не мається такої підстави для відсторонення працівника від роботи, як висновок за результатами проведеної службової перевірки. Вважає, що оскаржуваними наказами №79-ОС від 31.10.2022 року та №95-ОС від 19.12.2022 року, порушено його право на працю та отримання заробітної плати. Також зазначив, видання відповідачем наказу №3 від 16.01.2023 року "Про скасування наказів", яким зокрема було скасовано оскаржувані накази протирічить «Правилам організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування на підприємствах, установах і організаціях», які затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року №1000/5. Крім того, вважає що оскаржувані накази не можуть визнаватися такими, що втратили чинність, самим підприємством, оскільки вони мають обмежений строк дії та їх строк дії минув 12.01.2023 року, після видання наказу про звільнення позивача з роботи. Вважає усі вказані відповідачем заперечення надуманими. Представником відповідача надано доповнення до відзиву від 27.03.2023 року, в якому зазначено, що за результатами проведеної службової перевірки, щодо позивача, було складено висновок від 26.10.2022 року, згідно з яким комісія прийшла до висновку, про наявність передбачених законодавством України підстав для притягнення заступника генерального директора з безпеки ДП «НТК «Імпульс» [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, в порядку передбаченому ст.ст.147-149 КЗпП України, а саме звільнення [PERSON] з займаної посади на підставі п.1 ч.1 ст. 41 КЗпП України. Оскільки відповідно до умов статуту підприємства звільнення заступника генерального директора підприємства можливо тільки за погодженням з вищестоящою організацією ДК «Укроборонпром», підприємством було направлено на адресу концерну лист, №337 від 27.10.2022 року, з приводу погодження звільнення [PERSON] з займаної посади та видано оскаржувані накази №79-ОС від 31.10.2022 року та №95-ОС від 19.12.2022 року. Також вказав, що позивач ухилився від дачі пояснень та отримання копії висновку від 26.10.2022 року за результатами службової перевірки. Стосовно наказу №95-ОС від 19.12.2022 року, то його не змогли вручити [PERSON] , оскільки він був відсутній на підприємстві та на телефонні дзвінки не відповідав. При виїзді до нього за місцем проживання, двері квартири ніхто не відчинив. Також зазначено, що доводи позивача, стосовно відсутності передбачених законом підстав для його відсторонення від роботи, не є слушними. Так ст. 46 КЗпП України, передбачає підстави для відсторонення від роботи, працівника зокрема в інших випадках встановлених законодавством. Постановою Кабінету Міністрів України №950 від 13.06.2000 року затверджено «Порядок проведення службового розслідування» стосовно осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Вважає, що вказаний нормативно-правовий акт поширюється на правовідносини сторін у цій справі, оскільки [PERSON] займав посаду заступника генерального директора з безпеки державного підприємства, тому згідно п.2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які для цілей цього закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відносяться посадові особи юридичних осіб публічного права, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належить державі. Згідно п.3 вказаного Порядку, передбачено, що строк службового розслідування не може перевищувати 2-х місяців. Службове розслідування проводиться з відстороненням особи, стосовно якої проводиться таке розслідування, від здійснення повноважень на посаді або без такого відсторонення. В даному випадку 06.10.2022 року, наказом керівника ДП «НТК «Імпульс» було розпочато службове розслідування щодо [PERSON] , а 31.10.2022 року було прийнято оскаржуваний наказ про його відсторонення від виконання повноважень, до погодження питання про його звільнення від роботи. Таким чином на момент прийняття оскаржуваного наказу №79-ОС від 31.10.2022 року, керівник ДП «НТК «Імпульс» діяв відповідно до наданих законодавством повноважень та у межах строку для проведення службового розслідування і відповідно у межах строку для відсторонення працівника від роботи. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні за викладеними у позовній заяві підставами. Також зазначив, про незгоду з доводами відповідача про застосування до спірних правовідносин вимог постанови Кабінету Міністрів України №950 від 13.06.2000 року, якою затверджено «Порядок проведення службового розслідування» стосовно осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Однак, в той же час зазначив, що вказаний порядок дає право роботодавцю відсторонити працівника від виконання повноважень на період проведення службового розслідування. Проте позивача було відсторонено від роботи, вже після закінчення проведення службової перевірки. Також зазначив, що спірним наказом №95-ОС від 19.12.2022 року, йому було припинено нарахування та виплату заробітної плати. Тому у разі задоволення позовних вимог просив стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу викликаного незаконним відстороненням від роботи за період з 20.12.2022 року по 12.01.2023 року, тобто по день фактичного звільнення з займаної посади. Вказав, що час вимушеного прогулу складає 18 робочих днів. Середньоденна заробітна плата позивача становила 1273,25 грн. Таким чином просив стягнути на його користь з відповідача 22918,5 грн. Представник відповідача в судовому засіданні надав аналогічні пояснення тим, що було вказано у відзиві. Вказав, що оскільки позивача було звільнено з займаної посади, оскаржувані позивачем накази, вже втратили чинність, тому задоволення його позовних вимог не призведе до поновлення його прав. Представник третьої особи ДК «Укроборонпром» в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Погодився з позицією відповідача, а також зазначив,що ДП "НТК Імпульс" є самостійною юридичною особою та проводить самостійну господарсько-фінансову та кадрову політику. Дослідивши матеріали справи, заслухавши заявника та її представника суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до наказу про прийняття на роботу №69-ОС від 08.08.2022 року, [PERSON] було прийнято на посаду заступника генерального директора ДП «НТК «Імпульс» з безпеки з 09.08.2022 року з посадовим окладом згідно штатного розпису. Згідно наказу про відсторонення від роботи №79-ОС від 31.10.2022 року було відсторонено від виконання повноважень заступника генерального директора з безпеки ДП «НТК «Імпульс» [PERSON] з 01.11.2022 року до моменту прийняття рішення Державним концерном «Укроборонпром», щодо звільнення [PERSON] , із збереженням заробітної плати. Зі змісту наказу №95-ОС від 19.12.2022 року «Про внесення змін до наказу №79-ОС від 31.10.2022 року, вбачається, що бухгалтерії ДП «НТК Імпульс» наказано припинити виплату заробітної плати заступнику генерального директора з безпеки [PERSON] з 20.12.2022 року. Відповідно до наказу №1-ОС від 12.01.2023 року, «Про звільнення з роботи» , [PERSON] , заступника генерального директора з безпеки, звільнено з 12.01.2023 року, за одноразове грубе порушення трудових обов`язків заступником керівника підприємства, п.1 ст. 41 КЗпП України. Бухгалтерському відділу наказано виплатити грошову компенсацію [PERSON] за 9 и календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки. Зі змісту трудової книжки [PERSON] вбачається, що останній 09.08.2022 року був прийнятий на посаду заступника генерального директора ДП «НТК Імпульс» та 12.01.2023 року був звільнений із вказаної посади на підставі п.1 ст. 41 КЗпП України. Згідно статуту Державного підприємства «Науково-технічний комплекс «Імпульс», який затверджений наказом Державного концерну «Укроборонпром» від 30.01.2018 року №31, управління вказаним підприємством здійснюється його керівником, який підзвітний концерну. Керівник підприємства призначається на посаду та звільняється з посади концерном. Керівник підприємства самостійно вирішує питання діяльності підприємства, за винятком тих, що віднесені до компетенції концерну. Керівник підприємства несе відповідальність за виконання покладених на нього завдань, що визначені статутом; формує адміністрацію підприємства, за погодженням з концерном призначає та звільняє своїх заступників, а також посадових осіб, які за своїми функціональними обов`язками заміщують керівника підприємства у разі його тимчасової відсутності; видає в межах своєї компетенції накази та доручення; застосовує заходи заохочення та дисциплінарного стягнення до працівників підприємства. Відповідно до контракту №2к/22 від 25.04.2022 року, ДК «Укроборонпром», в особі генерального директора Гусєва Ю.В. та [PERSON] , уклали вказаний контракт, відповідно до якого [PERSON] призначається на посаду генерального директора ДП «НТК «Імпульс» на строк з 25.04.2022 року по 24.04.2023 року. Зі змісту наказу по ДП «НТК «Імпульс» №3 від 16.01.2023 року «Про скасування наказів», вбачається, що було скасовано накази №79-ОС від 31.10.2022 року «Про відсторонення від роботи [PERSON] » та №95-ОС від 19.12.2022 року «Про внесення змін до наказу №79-ОС у зв`язку з їх фактичним виконанням та прийняттям наказу від 12.01.2023 року №1-ОС «Про звільнення з роботи». Відповідно до наказу №47 від 06.10.2022 року «Про проведення службової перевірки», було створено з метою перевірки достовірності змісту доповідної записки заступника генерального директора з безпеки [PERSON] від 05.10.2022 року, комісію з числа співробітників підприємства. Згідно висновку за результатами проведення службової перевірки достовірності змісту доповідної записки від 05.10.2022 року, заступника генерального директора з безпеки Державного підприємства «Науково-технічний комплекс «Імпульс» [PERSON] від 26.10.2022 року, комісія дійшла висновку, про наявність передбачених законордавством України підстав для притягнення заступника генерального директора з безпеки ДП «НТК Імпульс» [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, в порядку передбаченому ст. ст. 147-149 КЗпП України, а саме звільнення заступника генерального директора з безпеки ДП «НТК Імпульс» [PERSON] із займаної ним посади на підставі п.1 ч.1 ст. 41 КЗпП України. Питання звільнення [PERSON] за займаної посади погодити з ДК «Укроборонпром». Зі змісту акту про відмову працівника від ознайомлення з висновком за результатами проведення службової перевірки від 26.10.2022 року, вбачається, що вказаним актом засвідчено факт відмови заступника генерального директора з безпеки ДП «НТК «Імпульс» [PERSON] від ознайомлення та отримання копії і надання пояснень по суті висновку від 26.10.2022 року за результатами проведення службової перевірки. Згідно акту про неможливість вручення працівнику копії наказу про припинення нарахування та виплати заробітної плати від 19.12.2022 року, вказаним актом засвідчено факт неможливості вручення копії та ознайомлення заступника генерального директора з безпеки ДП «НТК «Імпульс» [PERSON] з наказом ДП «НТК «Імпульс» №95-ОС від 19.12.2022 року, оскільки [PERSON] на телефонні дзвінки не відповідав, а за місцем мешкання двері ніхто не відкрив. Відповідно до заяви генерального директора ДП «НТК «Імпульс» 16.05.2023 року, на адресу суду, за час роботи на посаді заступника генерального директора з безпеки, [PERSON] неодноразово намагався отримати інформацію з обмеженим доступом, щодо ходу виконання підприємством оборонного замовлення, стану охорони ДП «НТК «Імпульс», не маючи при цьому доступу до державної таємниці. Такі дії [PERSON] вказують на недбале ставлення до вимог законодавства, що регулює обіг інформації з обмеженим доступом та створювало загрозу витоку службової та секретної інформації. Згідно ст. 2 КЗпП України, право громадян України на працю тобто на одержання роботи забезпечується державою. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому законом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Зі змісту статті 79 ЦПК України, вбачається, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч.1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Зі змісту п.2 «Порядку проведення службового розслідування», який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №950 від 13.06.2000 року, вбачається, що відповідно до цього Порядку може бути проведено службове розслідування в разі зокрема невиконання або неналежного виконання особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чи особою, яка для цілей Закону прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, а також недодержання вимог законодавства; Відповідно до п.4 зазначеного порядку рішення про проведення службового розслідування приймає орган (посадова особа) (далі - суб`єкт призначення), якому (якій) відповідно до законодавства надано повноваження призначати на посаду та звільняти з посади особу, стосовно якої пропонується проведення службового розслідування, або керівник органу, підприємства, установи, організації, в якому (яких) виявлено порушення (далі - керівник органу). Згідно п.6 службове розслідування проводиться із відстороненням особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, від здійснення повноважень на посаді або без такого відсторонення. Рішення про відсторонення приймає відповідно суб`єкт призначення або керівник органу. Аналізуючи наявні докази по справі суд враховує, що підстави відсторонення позивача від роботи, які зазначені в наказі №79-ОС від 31.10.2022 року, прямо не підпадають під ті підстави, які визначені ст.43 КЗпП України, для відсторонення працівників від роботи. Доводи представника відповідача, щодо застосування до спірних правовідносин «Порядку проведення службового розслідування», який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №950 від 13.06.2000 року, суд вважає переконливими. Проте аналізуючи зміст вказаного Порядку, суд враховує, що відсторонення від роботи на підставі вказаного Порядку допускається саме на період проведення службового розслідування. З матеріалів цивільної справи досліджених судом вбачається, що 06.10.2022 року за наказом генерального директора ДП «НТК «Імпульс», стосовно позивача провадилась службова перевірка, а не службове розслідування, яка була завершена 26.10.2022 року, складанням відповідного висновку. Таким чином на час видання оскаржуваного наказу №79-ОС від 31.10.2022 року, службова перевірка, щодо позивача [PERSON] була завершена, тому підстав передбачених законом для його відсторонення від роботи не малось. Очікування погодження на звільнення від іншої структури , не є передбаченою законом підставою для відсторонення працівника від роботи. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання наказу №79-ОС від 31.10.2022 року, на підставі якого відбулось відсторонення позивача [PERSON] від роботи та похідного від нього наказу №95-ОС від 19.12.2022 року незаконними, є такими що підлягають задоволенню. Оскільки вказані оскаржувані накази вже визнані підприємством такими, що втратили чинність, на час розгляду вказаної цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги в частині скасування оскаржуваних наказів є такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки суд прийшов до висновку про визнання незаконним відсторонення [PERSON] від роботи, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу викликаного відстороненням від роботи за період з 20.12.2022 року по 12.01.2023 року по день фактичного звільнення з роботи. Позивачем надано розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 20.12.2022 року по 12.01.2023 року за 18 робочих днів в сумі 22918,5 гривен, який не спростовано відповідачем. Тому суд погоджується із вказаним розрахунком та вважає, необхідним стягнути зазначену суму в якості середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, оскільки позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн., суд згідно ст. 141 ЦПК України, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial