Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

07.02.2023 року від позивачів до Самарського районного суду м.Дніпропетровська надійшла зазначена позовна заява. В прохальній частині позову позивачі просять суд: - позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] та [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітної плати та інших доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини; - стягнути з відповідача на користь позивачів всі судові витрати. І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . 25 вересня 2019 року між виконавчим комітетом Самарської районної у місті Дніпрі ради в особі голови Самарської районної у місті Дніпрі ради Федька Юрія Михайловича і батьками- вихователями [PERSON] та [PERSON] був укладений договір №7 до договору про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу №1 від 22.05.2017 року про влаштування на виховання та спільне проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення виконавчого комітету Самарської районної у місті Дніпрі гади від 20.09.2019 року №294. Малолітній [PERSON] був переданий в сім`ю 25 вересня 2019 року, про що був складений відповідний акт. З цього часу дитина проживає в будинку сімейного типу. [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, згідно рішення виконавчого комітету Самарської районної у місті Дніпрі ради від 18.01.2019 року №20 в зв`язку з тим, шо його мати [PERSON] померла [INFO] току, а батько [PERSON] вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31.05.2018 року позбавлений волі строком на 3 роки 2 місяці. У сім`ї для дитини було створені належні умови для проживання та всебічного розвитку. [PERSON] забезпечений всім необхідним, він оточений любов`ю та піклуванням та не відчуває в чомусь потреби. З іншими дітьми в сім`ї [PERSON] підтримує близькі стосунки, дитина не конфліктна, слухняна. Відповідач [PERSON] жодного разу з 25 вересня 2019 року не поцікавився тим, де знаходиться та як живе його син. Він мав можливість при наявності бажання спілкуватися з дитиною. Від органу опіки та піклування позивачам стало відомо про те, що відповідач повернувся з місць позбавлення волі в листопаді 2022 року, але до Органу опіки та піклування з приводу повернення йому сина не звертався. Він навіть не цікавився тим, де знаходиться дитина та хто нею опікується. Дитина не знає свого батька. Коли [PERSON] стало відомо про те, що його батько звільнився з місць позбавлення волі та може забрати його проживати до себе, він дуже перехвилювався та заявив, що свого батька він не пам`ятає та не хоче, щоб його забрали з сім`ї. Про це він особисто написав заяву 15.11.2022 року, яка була направлена в службу у справах дітей. Наразі будинок сімейного типу тимчасово отримав притулок в Іспанії на період воєнного стану, де всі діти, в тому числі і [PERSON] , забезпечені всім необхідним (а.с. 1-3). Представник позивачів - адвокат Маркело Валентина Олексіївна в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення кореспонденції засобами поштового зв`язку. Відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. В матеріалах справи міститься поштове повідомлення про вручення відповідачу кореспонденції (а.с. 46, 59), конверт, повернутий поштою з кореспонденцією відповідачу з відміткою «повертається, за закінченням терміну зберігання» (а.с.60). Також суд завчасно (04.07.2023 року) повідомляв відповідача, шляхом оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. 64). Отже, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. Представник третьої особи органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради Мушинська Олена Миколаївна просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 21 березня 2023 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 26). 18.04.2023 року від представника позивача - адвоката Маркело Валентини Олексіївни надійшла заява про проведення підготовчого засідання без участі позивачів та їх представника, просила задовольнити клопотання про витребування доказів (а.с. 39). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2023 року зобов`язано орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради скласти та надати до Самарського районного суду м. Дніпропетровська висновок, щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 41). 08.05.2023 року від органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] (а.с. 47). Ухвалою суду від 11 травня 2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 55). Під час судового розгляду справи судом були заслухані пояснення представника позивача, представника третьої особи, досліджені письмові докази, наявні в матеріалах справи. 24.07.2023 року оголошено рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками дитини записано [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 15 січня 2019 року Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 4). Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2018 року [PERSON] визнати винним в скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 317 КК України, за якими призначити йому покарання: - за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі; - за ч. 1 ст. 311 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі; - за ч. 1 ст. 317 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. За сукупністю злочинів відповідно до ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити [PERSON] остаточне покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, до покарання, обраного за даним вироком, частково приєднати покарання, обране йому за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06.03.2018 року, остаточно призначивши [PERSON] покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки 2 (два) місяці (а.с. 16-20). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , про що 15 січня 2019 року Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територального управління юстиції у Дніпропетровській області повторно видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 5). Рішенням №20 від 18.01.2019 року виконавчого комітету Самарської районної у місті Дніпрі ради, малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 14-15). Рішенням №294 від 20.09.2019 року виконавчого комітету Самарської районної у місті Дніпрі ради малолітнього [PERSON] , [INFO] , влаштовано на виховання та спільне проживання, до досягнення ним 18-річного віку, а в разі продовження навчання у професійно-технічних, вищих навчальних закладах І-ІV рівня акредитації - до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів, до дитячого будинку сімейного типу на базі родини [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 25 вересня 2019 року (а.с. 6-9). Відповідно до акту про передачу дитини у сім`ю (опікуна, піклувальника, батьків-вихователів, прийомних батьків) від 25 вересня 2019 року передали дитину [PERSON] , [INFO] до прийомних батьків-вихователів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12-13). Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2020 року [PERSON] визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.358 ч.4, 190 ч.4 КК України. Призначити [PERSON] покарання за ч.4 ст.358 КК України у вигляді одного року обмеження волі. Звільнити [PERSON] від кримінальної відповідальності та відбування покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 49 Кримінального кодексу України, у зв`язку із закінченням строків давності. Призначити [PERSON] покарання за ч.4 ст.190 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі, з конфіскацією особисто йому належного майна. Згідно ч.4 ст. 70 КК України, призначити покарання за сукупністю злочинів, поглинувши призначеним більш суворим покаранням у вигляді п`яти років позбавлення волі, з конфіскацією особисто йому належного майна за цим вироком, менш суворе покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31.05.2018 року у вигляді трьох років і двох місяців позбавлення волі, та остаточно призначити [PERSON] до відбуття покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, з конфіскацією особисто йому належного майна (а.с. 21-23). Відповідно до довідки, виданої відділом по контролю за виконанням судових рішень державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)», засуджений [PERSON] , 1964 року народження відбуває покарання в державній установі з 14.12.2020 року. Кінець строку відбуття - 18.12.2022 (а.с.24). Відповідно до характеристики учня 6 класу КЗО «Навчально-виховний комплекс №125 «загальноосвітній навчальний заклад - дошкільний навчальний заклад» Дніпровської міської ради [PERSON] , [INFO] за №189 від 26.09.2022, дитина навчається у закладі з 1 вересня 2019 року. Хлопчик дуже скромний, з учнями класу підтримує дружні стосунки, уроків не пропускає без поважної причини. Батьки-вихователі забезпечили хлопця всім необхідним для навчання, слідкують за зовнішнім виглядом дитини, контролюють підготовку дитини до занять, стосунки між батьками та дитиною дружні. Опікуни приділяють належну увагу вихованню [PERSON] , відвідують школу, батьківські збори (а.с. 25). До матеріалів справи також долучені документи на підтвердження стану здоров`я та розумового розвитку дитини, заява дитини про небажання повертатись до батька (а.с. 26-28). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради від 08.05.2023 року, орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 48-52). ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції). Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так, батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Стаття 164 СК України обумовлює підстави позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами. Верховний Суд України в зазначеній вище постанові, надаючи оцінку ухиленню батьків від виконання своїх обов`язків, відзначив також, що воно відбувається, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, спкування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не задають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють освоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст.6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного гозвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і чоральної та матеріальної забезпеченості. З огляду на викладене, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та навмисно не виконує їх, що в відповідності до п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", є підставами для позбавлення її батьківських прав. Обставин, які перешкоджали б відповідачу виконувати свої батьківські обов`язки судом не встановлено. Положеннями ст. 166 Сімейного кодексу України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Отже, закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку визначається кожного року відповідно до Закону України «Про державний бюджет України». Частиною 1 ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина, суд вважає за необхідне позовні вимоги у цій частині задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітної плати та інших доходів щомісячно, що є визначеним мінімумом на утримання однієї дитини. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За таких обставин, оцінюючі всі докази, досліджені судом у їх сукупності під час розгляду справи у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивачі при пред`явлені позову сплатили за вимогу немайнового характеру 1073,60 грн. та були звільнені від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. та на користь позивача 1073,60 грн.

Outcome: approved