Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури звернувся в суд з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Теофіпольської селищної ради до відповідача про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок незаконного звільнення працівника, мотивуючи його тим, що постановою Хмельницького апеляційного суду від 05.05.2021 у справі №685/1384/20 визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Теофіпольської районної ради №40 від 13.10.2020 про звільнення [PERSON] з посади директора КНП «Теофіпольська центральна районна лікарня» на підставі п. 8 ст. 36 Кодексу Законів про працю України з 13.10.2020, [PERSON] поновлено на посаді директора КНП «Теофіпольська центральна районна лікарня» та стягнуто з Теофіпольської селищної ради на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 153 829,94 грн (постанова набрала законної сили). В постанові суду апеляційної інстанції зазначено, що розпорядження голови Теофіпольської районної ради № 40 від 13.10.2020 про звільнення [PERSON] з посади директора КНП «Теофіпольська центральна районна лікарня» на підставі п. 8 ст. 36 Кодексу Законів про працю України з 13.10.2020 видано в порушення вимог чинного законодавства та нормативних актів Теофіпольської районної ради поза межами його повноважень як голови районної ради. Дане питання належить до виключної компетенції Теофіпольської районної ради як колегіального органу на черговій сесії, звільнення [PERSON] з посади директора КНП «Теофіпольська центральна районна лікарня» було проведено з порушенням встановленого чинним законодавством порядку звільнення. В подальшому, ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.07.2021 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Теофіпольської селищної ради на зазначене судове рішення. Незаконність звільнення [PERSON] встановлено судовим рішенням у справі №685/1384/20 і в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню при розгляді цієї справи. На виконання судового рішення у справі №685/1384/20 Теофіпольською селищною радою у грудні 2022 року здійснено виплату коштів, а саме: 92874,82 грн - кошти, які перераховані [PERSON] на підставі платіжного доручення №209 від 20.12.2022; 12937,10 грн - ЄСВ утриманий із середнього заробітку [PERSON] та перерахований на підставі платіжного доручення № 205 від 20.12.2022; 2307,45 грн - військовий збір, утриманий із середнього заробітку [PERSON] та перерахований на підставі платіжного доручення №204 від 20.12.2022; 27689,39 грн - податок на дохід найманих працівників, утриманий із середнього заробітку [PERSON] та перерахований на підставі платіжного доручення № 203 від 20.12.2022; 30958,28 грн - стягнуто аліментів із середнього заробітку [PERSON] та перераховано на підставі платіжного доручення №206 від 20.12.2022. Зазначає, що відповідно до п.8 ч.1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. За ст. 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Таким чином, у зв`язку з поновленням працівника на раніше займаній посаді було виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, який є фактичним розміром заподіяної позивачам шкоди, оскільки працівник незаконно був звільнений з посади, не виконував свої обов`язки з незалежних від його волі причин, а роботодавець оплатив йому час вимушеного прогулу. Оскільки звільнення [PERSON] здійснено з порушенням закону за розпорядження голови Теофіпольської районної ради [PERSON] № 40 від 13.10.2020, обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної у зв`язку з виплатою коштів незаконно звільненому працівнику за час вимушеного прогулу, покладається саме на [PERSON] 14.02.2023 Хмельницька обласна прокуратура звернулась до Теофіпольської селищної ради з листом №15/2-150вих-23 про надання інформації чи вживалися останньою заходи реагування з метою стягнення шляхом регресу коштів з винної особи, які були виплачені, у зв`язку з незаконним звільненням на підставі судового рішення у справі 685/1384/20. Відповідно до відповіді Теофіпольської селищної ради від 20.02.2023 селищна рада не вживала і не буде вживати заходів щодо стягнення в порядку регресу коштів, сплачених на виконання судового рішення у справі №685/1384/20, через непередбачення коштів на вказані цілі видатковою частиною селищного бюджету на 2023 рік. Таким чином, з метою захисту інтересів держави в особі Теофіпольської селищної ради, яка є органом місцевого самоврядування, з метою відшкодування коштів, які виплачені з місцевого бюджету [PERSON] на виконання судового рішення, представництво інтересів держави в суді здійснюється прокурором. На підставі викладеного просить стягнути з [PERSON] на користь Теофіпольської селищної ради шкоду, завдану незаконним звільненням працівника в сумі 153829,94 грн. Представник позивача Теофіпольської селищної ради , про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, в суд не з?явився, про причину неявки не повідомив, клопотань не подав. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності позивача. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що він, як голова Теофіпольської районної ради, не приймав рішення одноособово, воно проходило експертизу у відділах, та затверджене рішенням сесії Хмельницької районної ради, яка є правонаступником Теофіпольської районної ради. Вважає позов безпідставним, просить відмовити у його задоволенні. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, пояснив, що позов поданий із пропуском строку, визначеного ст. 233 КЗпП України, оскільки як Теофіпольська селищна рада, так і прокурор знали про обов?язок виплатити [PERSON] 153892,94 грн з часу прийняття постанови Хмельницького апеляційного суду від 5 травня 2021 року, однак прокурор звернувся до суду лише 27.03.2023 року. Крім того зазначає, що ст. 237 КЗпП України передбачає обов?язок службової особи покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, однак [PERSON] ніколи не був службовою особою Теофіпольської селищної ради з якої постановою Хмельницького апеляційного суду стягнено 153829,94 грн на користь [PERSON] , тому він є неналежним відповідачем. Просить у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Положеннями ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до п.п. 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. В судовому засіданні встановлено, що 13.10.2020 року голова Теофіпольської районної ради [PERSON] видав розпорядження №40-р яким звільнив [PERSON] з посади директора комунального некомерційного підприємства «Теофіполська центральна районна лікарня» з 13.10.2023 року. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 5 травня 2021 року вказане розпорядження визнано незаконним та скасовано, поновлено [PERSON] на посаді та стягнено з Теофіпольської селищної ради на користь працівника 153829,94 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу. На виконання постанови суду відповідно до платіжних доручень №209, 206, 205, 204,203, від 20 грудня 2022 року Теофіпольською селищною радою виплачено 92874,82 грн середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, 30958,28 аліментів, 12937,10 грн ЄСВ, 2307,45 військового збору, 27689,39 податку з доходів фізичних осіб. Підпунктами 9 та 10 пункту 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України передбачено, що кошти, відшкодовані державою з державного бюджету (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування з місцевих бюджетів) згідно з цим пунктом, вважаються збитками державного бюджету (місцевих бюджетів). Посадові та службові особи органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), дії яких завдали шкоди, що відшкодована з бюджету, несуть цивільну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно з законом. За ст. 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку із оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідно до ч.3 ст 233 КЗпП України, для звернення роботодавця до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Пунктом 13, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» визначено, що обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, покладається на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що саме за розпорядженням відповідача здійснено звільнення [PERSON] з посади з порушенням закону, рішення суду в частині стягнення коштів виконане 20.12.2022 року, тому саме в цей день заподіяно шкоду Теофіпольській селищній раді на суму 153829,94 грн. і почався перебіг строку позовної давності. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Теофіпольської селищної ради 153829,94 грн виплачених на виконання постанови Хмельницького апеляційного суду від 5 травня 2023 та на користь Хмельницької обласної прокуратури 2684 судового збору.

Outcome: approved