Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

У липні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитинио бґрунтовуючи позов тим, що 08 травня 2015 року вона уклала шлюб з відповідачем, який вони зареєстрували у Виконкомі Чарівненської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. На даний момент шлюб між ними не розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Вказує, що донька проживає разом з позивачем та перебуває повністю на її утриманні, відповідач в добровільному порядку відмовляється утримувати дитину, на підставі цього звернулася до суду з питанням стягнення аліментів на утримання дитини. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12липня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від неї до суду надійшла заява про слухання справи заїї відсутності, позовні вимогипідтримує з підстав зазначених у позовній заяві та просить їх задовольнити, при цьому надала згоду на заочний розгляд справи(31-32). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від відповідача до суду не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому його неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин. Відзиву на позов від відповідача також не надходило. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст.280 ЦПК України, оскільки належним чином повідомлений відповідач до суду не з`явився, не подав заяв чи клопотань про розгляд справи без його участі та відзиву на позов, тому, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано 08 травня 2012 року Виконкомом Чарівненської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, актовий запис 3, свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] , видане Виконкомом Чарівненської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 08.05.2015 року (а.с.6). Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження Серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Чарівненської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 12.12.2013 року, актовий запис 15 (а.с.5). Відповідно довідки Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 305 від 03.07.2023 року[PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , та має склад сім`ї: донька [PERSON] , [INFO] , дитина проживає біля матері і знаходиться на її утриманні (а.с.7). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Відповідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та враховуючи те, що позивачка позов підтримує, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини усіх видів його заробітку (доходу) відповідача, але не менше п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред`явлення заяви до досягнення нею повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст. 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved