Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

24 квітня 2023 року позивачка [PERSON] звернулася до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області зі позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, сімейні шлюбні відносини позивачка та відповідач не підтримують більше року, оскільки мають різні характери та погляди на обов`язки подружжя у шлюбі. Внаслідок постійних сварок позивачка та відповідач втратили один до одного почуття любові, поваги та довіри, без яких існування сім`ї позивачка вважає неможливим, на даний час фактично шлюбні відносини припинено, збереження шлюбу з відповідачем неможливе. Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2023 року цивільну справу передано за територіальною підсудністю на розгляд до Козельщинського районного суду Полтавської області. 06.06.2023 цивільна справа надійшла до Козельщинського районного суду Полтавської області. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2023 справу розподілено головуючій судді Козир В.П. Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 08 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, постановлено розгляд справи здійснити у строк, встановлений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, але не пізніше 10 липня 2023 року. Протокольною ухвалою суду від 10.07.2023 судове засідання відкладено на 31.07.2023 у зв`язку з відсутністю відомостей про повідомлення сторін про місце та дату судового розгляду. Позивачка [PERSON] належним чином повідомлена про дату та місце судового розгляду, подала заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 17). Відповідач [PERSON] у розумінні п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлений про дату та місце судового розгляду, відзив на позовну заяву, будь-яких заяв чи клопотань не подав. Справу розглянуто 31.07.2023 без виклику сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив таке. 07 червня 2017 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб у виконавчому комітеті Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 39, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 06.11.2020 серії [NUMBER] (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 110, 111, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд уважає, що позовна вимога позивачки про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки можливості відновлення подружніх стосунків між сторонами судом не встановлено, подальше спільне проживання суперечить інтересам позивачки, а примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачкою при зверненні до суду судового збору, про що свідчить квитанція про сплату судового збору (а.с. 1). З врахуванням того, що позов позивача підлягає задоволенню, суд в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідача на користь позивачки у сумі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved