Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

ТОВ «Фінфорс» звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обгрунтування якого зазначено, що 16.03.2021 між ТОВ «МІСТЕР КЕШ» та [PERSON] укладено електронний Кредитний договір № 2218965-М, за умовами якого відповідачу видано кредит в розмірі 10000,00 грн, строком з 16.03.2021 по 14.06.2021, зі сплатою відсотків в розмірі 0,995 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. У встановлений термін [PERSON] свої зобов`язання щодо поверненя кредиту не виконав, проте було укладено Додаткову угоду (автопролонгацію) до Кредитного договору № 2218965-М від 16.03.2021 за умовами якої строк користування кредитом було продовжено на 20 календарних днів, тобто до 19.07.2021. В період автопрологнгації діє підвищена відсоткова ставка, а саме 2.99%. ТОВ «МІСТЕР КЕШ» виконало свої зобов`язання шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, тоді як відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів - ні, що призвело до виникнення забогованості, яка перед ТОВ «Фінфорс» склала 10000,00 грн. - тіло кредиту та 14935,00 - нараховані відсотки, а всього 24935,00 грн. 04.08.2021 між ТОВ «МІСТЕР КЕШ» та ТОВ «Фінфорс» укладено Договір факторингу, у відповідності до умов якого ТОВ «МІСТЕР КЕШ» відступило ТОВ «Фінфорс» право грошової вимоги. Як вбачається з Витягу реєстру прав грошових вимог від 04 серпня 2021 до договору факторингу, ТОВ «МІСТЕР КЕШ» 04.08.2021 року відступило на користь ТОВ «Фінфорс» право вимоги за кредитним договором № 221896-М від 16.03.2021 на загальну суму 24935,00 грн. У зв`язку з чим, зважаючи на те, що відповідач у добровільному порядку до цього часу вищевказану заборгованість так і не сплатив, що і змусило позивача звернутися до суду з позовом про стягнення цього боргу та понесених ним судових витрат на оплату судового збору. Ухвалою суду від 23 листопада 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні в режимі відео конференції представник позивача Нідзельський О.С. на позовних вимогах наполягав, надавши пояснення по змісту позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково. Зазначив, що укладав кредитний договір, сума боргу була 10000,00 гривень, однак він частково його сплачував в розмірі 13439,00 грн. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. 16.03.2021 між ТОВ «МІСТЕР КЕШ» та [PERSON] укладено електронний Кредитний договір № 2218965-М, за умовами якого відповідачу видано кредит в розмірі 10000,00 грн., строком з 16.03.2021 по 14.06.2021, зі сплатою відсотків в розмірі 0,995 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом ( а.с. 38-44). У встановлений термін [PERSON] свої зобов`язання щодо повернення кредиту не виконав, проте було укладено Додаткову угоду (автопролонгацію) до Кредитного договору № 2218965-М від 16.03.2021 за умовами якої строк користування кредитом було продовжено на 20 календарних днів, тобто до 19.07.2021. В період автопрологнгації діє підвищена відсоткова ставка, а саме 2.99% ( а.с. 45-74). ТОВ «МІСТЕР КЕШ» виконало свої зобов`язання шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, тоді як відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів - ні, що призвело до виникнення забогованості, яка перед ТОВ «Фінфорс» склала 10000,00 грн. - тіло кредиту та 14935,00 - нараховані відсотки, а всього 24935,00 грн. ( а.с. 75-76, 82). 04.08.2021 між ТОВ «МІСТЕР КЕШ» та ТОВ «Фінфорс» укладено Договір факторингу, у відповідності до умов якого ТОВ «МІСТЕР КЕШ» відступило ТОВ «Фінфорс» право грошової вимоги ( а.с. 83-89). Як вбачається з Витягу реєстру прав грошових вимог від 04 серпня 2021 до договору факторингу, ТОВ «МІСТЕР КЕШ» 04.08.2021 року відступило на користь ТОВ «Фінфорс» право вимоги за кредитним договором № 221896-М від 16.03.2021 на загальну суму 24935,00 грн. ( а.с. 90). За клопотанням відповідача ухвалою суду від 23.05.2023 року витребувано від позивача, розрахунок суми заборгованості за кредитним договором № 221896- М від 16.03.2021 року із зазначенням сум, дат погашення кредиту, нарахування процентів за користування кредитом. З наданим розрахунком заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 221896-М від 16.03.2021 року, де за період з 16.03.2021 по 19.07.2021 рік станом на 04.08.2021 рік, сума заборгованості складає 24935 грн., де сума виданого кредиту - 10000,00 грн., проценти за користування кредитом - 28374,00 грн., сплачені проценти за користування кредитом - 13439,00 грн. ( а.с. 125). З яким суд погоджується. Відповідач хоч і не згоден з розміром кредитної заборгованості, однак розрахунок заборгованості не спростував, контррозрахунку боргу не надав. Клопотання про призначення у справі судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості за кредитним договором в судовому засіданні, не заявлялось. Відповідно дост.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Електронні правочини оформляються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Згідно статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно ізст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно із ст..642 ЦК України- відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. Відповідно достатті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування, тощо). При цьому, відповідно до вимог ч. ч. 1-3, 5, 6ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналізуючи матеріали справи, суд дійшов висновку, що спірний кредитний договір, а також договір авто пролонгації, були укладені в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Містер Кеш» в електронній формі, кредит був наданий позичальнику (відповідачу) виключно за допомогою веб-сайту кредитодавця (позивача), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства. Сам механізм укладання кредитного договору чітко вбачається з відповідних сторінок веб-сайту та інформаційно-телекомунікаційних систем ТОВ «Містер Кеш». Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 та від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. Факт перерахування кредитних коштів на банківську картку [PERSON] підтверджується відповідними повідомленням та довідкою про перерахування коштів. У свою чергу, суд вказує, що [PERSON] не доведено обставин належного виконання ним умов кредитного договору, які полягають у вчасному поверненні кредитних коштів та сплаті відповідних відсотків. Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Однак, позичальник в порушення умов Кредитного договору не повернув суму кредиту та нараховані відсотки за користуванням кредитом внаслідок чого виникла заборгованість, що свідчить про порушення прав позивача та вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, нарахованих відсотків за прострочення виконання основного зобов`язання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно дост.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2481 грн. 00 копійок.

Outcome: approved