Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі адвоката Мишинчук В.В., звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо», Приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Д.В. про визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 10.09.2021 року та скасування рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Д.В. №60292325 від 10.09.2021 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Мотивуючі позовні вимоги представник позивача вказує на те, що позивачу на праві власності належали квартири за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Вказує, що як виявилося згідно запису про право власності 43892856 від 10.09.2021 року власником квартири [ADDRESS] вказано [PERSON] . Підставою виникнення права власності у Відповідача зазначено договір купівлі продажу, серія та номер: 1233 виданий 10.09.2021 року, приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Кішкіним Д.В. Стосовно квартири [ADDRESS] , також згідно запису про право власності 43893234 від 10.09.2021 року власником вказано [PERSON] . Підставою виникнення права власності у Відповідача зазначено договір купівлі продажу, серія та номер: 1234, виданий 10.09.2021 року, приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Кішкіним Д.В. Позивач зазначає, що з часу набуття права власності на вказані квартири, будь-яких юридично значимих дій (правочинів) щодо відчуження цього майна третім особам, у тому числі Відповідачу - [PERSON] шляхом укладення Договорів купівлі-продажу серія та номер: 1233 та 1234 посвідчених приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Кішкіним Д.В., Позивач не вчиняла. Також, Позивач не уповноважувала третіх осіб на вчинення будь-яких юридичних дій, які б мали наслідком припинення права власності та відчуження вищевказаних квартир третім особам, розпоряджалася належним їй нерухомим майном. Позивач зазначає, що не була стороною вказаних у Витягах з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності правочинах, своєї згоди на їх укладення не надавала. Зазначає що не отримували попередження про звернення стягнення на іпотечне майно. Позивач вказує на те, що будь - яких положень, які є застереженням, що прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя договір іпотеки не містить. Окремого договору про задоволення вимог іпотеко держателя позивач не укладав. З посиланням на викладене, позивач просить суд : визнати недійсними договір купівлі продажу від 10.09.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Кішкіним Д.В. 10.09.2021 року за реєстровим №1233; договір купівлі продажу від 10.09.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Кішкіним Д.В. 10.09.2021 року за реєстровим №1234; Скасувати рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального кругу Кішкін Дениса Володимировича № 60292325 від 10.09.2021 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі якого здійснено запис про право власності № -3893234 та № 60291838 від 10.09.2021 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень підставі якого здійснено запис про право власності № 43892856. Скориставшись своїм правом у відповідності до вимог ЦПК України представником відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що 10 вересня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» укладено Договір купівлі-продажу предмету іпотеки іпотекодержателем від свого імені (в порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку»). Зазначає, що момент укладення цього договору на підставі договору іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо квартири на користь продавця зареєстровані наступні обтяження: заборона відчуження реєстраційний номер: 5223140; іпотека реєстраційний номер: 36605708. Цей договір відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» є підставою для припинення вказаних вище обтяжень. Відсутність податкової застави, заборони відчуження або арешту квартири підтверджується Інформаційною довідкою номер: 274184391 від 10.09.2021 року. Також 10 вересня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» укладено Договір купівлі-продажу предмету іпотеки іпотекодержателем від свого імені (в порядку статті 38 Закону України). На момент укладення цього договору на підставі договору іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо квартири на користь продавця зареєстровані наступні обтяження: заборона відчуження реєстраційний номер: 5223153; іпотека реєстраційний номер: 36605564. Цей договір відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» є підставою для припинення вказаних вище обтяжень. Відсутність податкової застави, заборони відчуження або арешту квартири підтверджується Інформаційною довідкою номер: 27418525 від 10.09.2021 року. Відповідач-1 зазначає, що можливість укладення вказаних правочинів передбачено договором іпотеки, зокрема Стаття 5 «Задоволення вимог іпотекодержателя» пункту 5.3. яким передбачено право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Також Відповідач-1 зазначив, що Позивач в позовній заяві покликається на те, що спірне нерухоме майно вибуло з його володіння поза його волею, при цьому не заявив вимоги про його витребування з володіння, шляхом зобов`язання його повернути власнику зазначене нерухоме майно, тобто вимогу про повернення майна (віндикацію) - не заявлено. Тому, оскільки між іпотекодавцем і набувачем нерухомого майна - предмета іпотеки відсутні зобов`язально правові відносини, то належним та ефективним способом захисту є віндикаційний позов, заявлений позов про визнання договорів купівлі-продажу предмету іпотеки є неналежним способом захисту. Просив відмовити у задоволенні позову. Скориставшись своїм правом у відповідності до вимог ЦПК України представником відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що 27 червня 2007р. між ВАТ комерційний банк «НАДРА» та Позивачем було укладено кредитний договір № 192/06-2007. Зазначає, що з метою забезпечення виконання взятого на себе Позивачем зобов`язання за Кредитним договором між ВАТ комерційний банк «НАДРА» як Іпотекодержалелем, та Позивачем як Іпотекодавцем, 27 червня 2007 року було укладено Договір іпотеки №б/н, що посвідчений 27.06.2007р. Парамонов О.В. , приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу за реєстровим № 3719. Вказує, що згідно Договору іпотеки (Розділ «Визначення термінів»), предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: а саме: дві квартири: квартира [ADDRESS] , та квартира [ADDRESS] . Факт неналежного виконання зобов`язання Позичальником підтверджений рішенням Богунського районного суду міста Житомир від 23 листопада 2015 року по справі №295/11514/14-ц, яким стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «НАДРА» - заборгованість по кредиту в розмірі 108 864,47 дол.США та 36540 грн. судового збору. Вказане рішення набуло законної сили на підставі Постанови Житомирського апеляційного суду від 4 грудня 2019 року по справі №295/11514/14-ц. На підставі укладених нотаріально правочинів (договорів відступлення прав вимоги) ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» набуто статус іпотекодержателя предмета іпотеки. Просив суд відмовити у задоволенні позову. Скориставшись своїм правом у відповідності до вимог ЦПК України відповідач Кішкін Денис Володимирович подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовна вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу предмету іпотеки та скасування державної реєстрації права власності не може бути звернена до приватного нотаріуса, якого Позивач визначила співвідповідачем. Зазначає, що іпопотекодержателем - ТОВ «ФК ІНВЕСТ-КРЕДО» надано вичерпний перелік документів, передбачений діючим законодавством на той період, для укладення оскаржуваного договору купівлі-продажу предмету іпотеки. Разом з відзивом Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Денис Володимирович подав Клопотання про поновлення строку для подачі відзиву. У поданому відзиві вказує на необгрунтованість заявлених вимог та неналежний його статус як відповідача та просить суд відмовити у позові з цих підстав. Позиція сторін справи : В судовому засіданні представник Позивача - адвокат Мишинчук В.В. позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Надав пояснення аналогічні викладеним у позові. В наступне судове засідання після оголошеної в судовому розгляді перерви не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. В судовому засіданні представник Відповідача [PERSON] - адвокат Пітух В.І. проти задоволення позову [PERSON] заперечував з підстав та мотивів викладених у відзиві , просив залишити позов без задоволення. Надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві. Представник відповідача ТОВ «ФК ІНВЕСТ-КРЕДО» у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Згідно вимог резолютивної частини відзиву просили суд розглянути справу без участі представника. Відповідач Кішкін Денис Володимирович у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Згідно вимог резолютивної частини відзиву просив суд розглянути справу без його участі. Заяви, клопотання сторін: 18.02.2022 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Пітух В.І. подано до суду запит щодо стану розгляду справи. 21.03.2022 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Мишинчук В.В. подано до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи. 25.03.2022 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Пітух В.І. подано до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи. 06.04.2022 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Пітух В.І. подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи. 28.04.2022 року відповідачем ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» подано відзив на позовну заяву. 28.04.2022 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Пітух В.І. подано до суду відзив на позовну заяву. 12.05.2022 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Мишинчук В.В. подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи. 12.05.2022 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Пітух В.І. подано до суду клопотання про проведення підготовчого судового засідання без участі представника відповідача. 31.05.2022 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Пітух В.І. подано до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді. 07.07.2022 року Приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Д.В.подано відзив на позовну заяву. 21.09.2022 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Мишинчук В.В. подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: 22.11.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду заяву про забезпечення позову задоволено. 10.03.2022 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду відкрито провадження у справі. 27.06.2022 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи. Заслухавши вступне слово представника позивача, представника відповідача [PERSON] , вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичніобставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. За правилами ч.1 ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власноїініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Фактичні обставини справи: 27 червня 2007р. між ВАТ комерційний банк «НАДРА» та фізичною особою - громадянкою України [PERSON] було укладено кредитний договір № 192/06-2007, з подальшими змінами та доповненнями, з кінцевим терміном повернення 24 червня 2022 року. ( а.с. 106-109) Відповідно до умов кредитного договору Банк надав [PERSON] кредит в сумі 120000,00 (сто двадцять тисяч) дол. США 00центів, під 12,49% річних, а [PERSON] прийняла вказану суму коштів та зобов`язалася, належним чином використовувати і повернути Банку кредит у порядку і на умовах, зазначених в даному Договорі. 27 червня 2007 року з метою забезпечення виконання взятого на себе [PERSON] зобов`язання за Кредитним договором між ВАТ комерційний банк «НАДРА» як Іпотекодержалелем, та [PERSON] як Іпотекодавцем, було укладено Договір іпотеки №б/н, що посвідчений 27.06.2007р. Парамонов О.В. , приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу за реєстровим № 3719 з урахуванням змін або доповнень (надалі - «Договір іпотеки»), у відповідності до якого внесено відповідні записи в Державний реєстр іпотек та в Єдиному реєстр заборон відчужень об`єктів нерухомого майна, згідно вимог ст. 4 Закону України «Про іпотеку». ( а.с. 110-113) Згідно Договору іпотеки (Розділ «Визначення термінів»), предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: а саме: дві квартири: квартира [ADDRESS] , та квартира [ADDRESS] . Право власності на квартиру [ADDRESS] , [PERSON] належило на підставі договору купівлі - продажу від 27.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Парамоновим О.В. за реестровим №3716. Право власності зареєстровано 09.06.2008 року, реєстраційний № 18797532. із видачею Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» Ужгородської міської ради Закарпатської області витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19121274 від 09.06.2008 року. Право власності на квартиру [ADDRESS] , [PERSON] належало на підставі договору купівлі - продажу від 27.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Парамоновим О.В. за реєстровим №3717. Право власності зареєстровано 09.06.2008 року, реєстраційний № 650961, із видачею Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» Ужгородської міської ради Закарпатської області витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19119592 від 09.06.2008 року. Рішенням Богунського районного суду міста Житомир від 23 листопада 2015 року по справі №295/11514/14-ц стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «НАДРА» - заборгованість по кредиту в розмірі 108 864,47 дол.США та 36540 грн. судового збору. ( а.с. 114-118) Як встановлено судом, 03 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ІНВЕСТ-КРЕДО» укладеного ДОГОВІР ПРО ВІДСТУПЛЕННЯ (КУПІВЛІ-ПРОДАЖУ) ПРАВА ВИМОГИ ГРОШОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ № 03.09/2021_ДФ, у відповідності до якого право грошової вимоги по кредитному договору № 192/06-2007від 27.06.2007 року перейшло до Нового кредитора. 3 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ІНВЕСТ-КРЕДО» укладено Договір про відступлення права вимоги за Договором іпотеки від 27.06.2007 року, посвідченого Парамоновим О.В., приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу за реєстровим № 3719, що посвідчений 3 вересня 2021 року Кішкін Д.В. приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за 1170. ( а.с. 129-133) Як встановлено судом, 17.09.2020 року та 14.01.2021 року [PERSON] рекомендованими листами з описом вкладення в порядку ст. 35, 37, 38 Закону України «Про іпотеку» було надіслано письмові вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказані листи повернулися з відміткою - не вручено під час доставки. ( а.с. 137- 143) 10 вересня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» укладено Договір купівлі-продажу предмету іпотеки іпотекодержателем від свого імені (в порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку» посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського МНО Кішкін Д.В. за реєстровим номером 1233. ( а.с. 20-22) Згідно звіту про оцінку майна, складеного 07.09.2021 ТОВ «Реальна оцінка» ринкова вартість квартири становить 560 000 гривень 00 коп. ( а.с. 145) Відсутність податкової застави, заборони відчуження або арешту квартири підтверджується Інформаційною довідкою номер: 274184391 від 10.09.2021 року. 10 вересня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» укладено Договір купівлі-продажу предмету іпотеки іпотекодержателем від свого імені (в порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку» посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського МНО Кішкін Д.В. за реєстровим номером 1234. ( а.с. 23 - 25) Згідно висновку про оцінку майна, складеного 07.09.2021 ТОВ «Реальна оцінка» ринкова вартість квартири становить 100 350 гривень 00 коп. ( а.с. 146) Відсутність податкової застави, заборони відчуження або арешту квартири підтверджується Інформаційною довідкою номер: 27418525 від 10.09.2021 року. Судом встановлено, що для укладення договору купівлі-продажу предмету іпотеки в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», приватному нотаріусу іпотекодержателем було надано наступні документи: Договір іпотеки від 27.06.2007 року №3719, укладений між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Парамонов О.В. за р. №3719-3720 ; Договір про відступлення права вимоги за Договором іпотеки від 27.06.2007 року, посвідченого Парамоновим О.В., приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу за реєстровим № 3719, що посвідчений 3 вересня 2021 року Кішкін Д.В. приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за 1170; Довідка розрахунок заборгованості ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» станом на 9 вересня 2021 року; Письмова вимога-повідомлення ТОВ «Девелоп Фінанс» від 17.09.2020 року №17-09/ДФ-29 в порядку ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку» з рекомендованим повідомленням про вручення та відміткою про повернення; Письмова вимога-повідомлення ТОВ «Девелоп Фінанс» від 14.01.2021 року №17-09/ДФ-11.1 в порядку ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку» з рекомендованим повідомленням про вручення та відміткою про повернення; Звіт №070921-04 висновок про оцінку майна від 07.09.2021 року складеного суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «РЕАЛЬНА ОЦІНКА», квартири [ADDRESS] ; Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №226/21, виданий Фондом державного майна України 22.03.2021); Звіт №070921-04 висновок про оцінку майна від 07.09.2021 року складеного суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «РЕАЛЬНА ОЦІНКА», квартири [ADDRESS] ; (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №226/21, виданий Фондом державного майна України 22.03.2021); копія довіреності представника ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ-КРЕДО» посвідченої 2.09.2021 року Мішеніним І.С., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №1741 виданої на ім`я [PERSON] ; копія паспорту та коду позичальника; копія паспорту та коду представника стягувача. Таким чином, Відповідачем ТОВ «ФК ІНВЕСТ-КРЕДО» надано вичерпний перелік документів, передбачений діючим законодавством на той період, для укладення оскаржуваного договору купівлі-продажу предмету іпотеки. Слід зауважити, що в поданих документах приватному нотаріусу містились письмові вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки від 17.09.2020 року та від 14.01.2021 року які направлені рекомендованими листами з описом вкладення в порядку ст. 35, 37, 38 Закону України «Про іпотеку» надіслані [PERSON] . Відповідно до пункту 61 цього Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або 3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації; 4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, обтяжень речових прав на передане в іпотеку майно, у тому числі внесення після державної реєстрації іпотеки іпотекодавця до Єдиного реєстру боржників, не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Суд констатує, що у Нового кредитора відсутній обов`язок надсилати боржнику письмову вимогу про усунення порушення, оскільки він заміняє первісного кредитора у вже існуючому зобов`язанні та набуває прав первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Аналогічна правова позиція відображена в Постанові КЦС ВС від 11.09.2019 року справа №755/7523/17. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України від 05 червня 2003 року №898-IV «Про іпотеку» (далі Закон №898-IV) іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до частини першої статті 33 Закону №898-IV у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до частини 1 та 4 статті 37 Закону №898-IV іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно (об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості), яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Можливість іпотечного застереження передбачена іпотечним договором №б/н, що посвідчений 27.06.2007р. Парамонов О.В., приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу за реєстровим № 3719, зокрема Статтею 5 «Задоволення вимог іпотекодержателя». Згідно пункту 5.3. договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; домовленості сторін про передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Згідно пункту 5.4. договору іпотеки, іпотекодержатель має право на свій розсуд вибирати умови та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах передбачених пунктом 5.3. цього договору. Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України "Про іпотеку" якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. 17.09.2020 року та 14.01.2021 року [PERSON] рекомендованими листами з описом вкладення в порядку ст. 35, 37, 38 Закону України «Про іпотеку» було надіслано письмові вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яким визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей про речові права, обтяження речових прав, що містяться в цьому реєстрі. Відповідно до пункту 5, 6 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (уредакції чинній на момент настання правовідносин), у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Твердження Позивача про те, що між сторонами не укладено окремого договору при застосуванні права іпотекодержателя продати предмет іпотеки від свого імені будь-якій особі не відповідає обставинам справи, оскільки сторони в іпотечному договорі не передбачили при застосуванні ст. 38 Закону України «Про іпотеку» необхідності укладення окремого договору. Згідно ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя є (частина третя статті 36 Закону): передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону. Постанова ВП ВС від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19) Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту (пункт 61 постанови ВП ВС від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц) У разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва вказані у частині третій статті 36 Закону способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса. Так необхідність укладення окремого договору при застосуванні позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки висловлена в Постанові ВП ВС від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц (провадження № 14-38цс18), у якій висловлено наступну правову позицію: "Суди першої й апеляційної інстанцій дійшли висновку про те, що сторони за договором іпотеки погодили можливість виникнення в іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя та у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (підпункти 5.2.1 і 5.2.2 пункту 5.2 договору іпотеки). Проте, як встановили суди, докази укладення такого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у матеріалах справи відсутні. А тому прийняття нотаріусом рішення про державну реєстрацію права власності як такого, що виникає на підставі договору іпотеки, є протиправним (пункт 39)." Якщо у законі і договорі по-різному врегульовано питання звернення стягнення на предмет іпотеки, то застосовуються вимоги договору, якщо такі не суперечать закону чи не заборонені законом. Постанова від 20 березня 2019 року у справі № 306/2053/16-ц (провадження № 14-22цс19). Таким чином, враховуючи, що положенням договору іпотеки міститься право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», та відсутня умова укладення окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, доводи Позивача про відсутність в договорі іпотеки іпотечного застереження не відповідають дійсним обставинам справи. У Постанові ВП ВС від 29 вересня 2020 року по справі №757/13243/17, провадження номер 14-711цс19, висловлено правовий висновок, що неналежне повідомлення іпотекодавців про намір укласти договори купівлі-продажу предмета іпотеки та не проведення оцінки предмета іпотеки не є підставою визнання договору купівлі-продажу недійсним чи витребування майна, оскільки правовим наслідком невиконання встановленого ст. 38 Закону про іпотеку обов`язку іпотекодержателя повідомити іпотекодавців про намір відчужити предмет іпотеки визначено відшкодування іпотекодержателем збитків. Щодо залучення приватного нотаріуса в якості відповідача суд констатує таке. Позивач заявив вимогу про визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 10.09.2021 року та скасування рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Д.В. №60292325 від 10.09.2021 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень до Відповідачів: [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо», Приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Д.В. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи ( правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)). У справах за позовом іпотекодавця до державного реєстратора спірні правовідносини виникають здебільшого саме між позивачем та іпотекодержателем через невиконання договірних зобов`язань і реалізацію прав іпотекодержателя щодо предмета іпотеки - нерухомого майна позивача (постанови від 17 квітня 2018 року у справі № 815/6956/15, від 24 квітня 2018 року у справі № 825/478/17, від 29 травня 2018 року у справі № 826/19487/14, від 30 травня 2018 року у справі № 826/9417/16, від 6 червня 2018 року у справі № 804/3509/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 804/14296/15, від 14 листопада 2018 року № 826/1656/18, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц). Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно ( правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (пункт 36)). Отже позовна вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу предмету іпотеки та скасування державної реєстрації права власності не може бути звернена до приватного нотаріуса, якого позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Щодо неналежного способу захисту обраного позивачем. Так у заявленому позові Позивач заявив вимогу про визнання договорів купівлі-продажу недійсними в порядку ст.ст. 203, 215 ЦК України. Нормами ст. 627 ЦК України визначено - відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно положень ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів міститься в статті 16 ЦК України. Звертаючись до суду з позовом до [PERSON] та ТОВ «ФК ІНВЕСТ-КРЕДО» про визнання недійсними правочинів щодо відчуження квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] Позивач посилався на те, що спірне нерухоме майно вибуло з його володіння поза його волею, при цьому не заявив вимоги про його витребування з володіння, шляхом зобов`язання повернути власнику зазначене нерухоме майно, тобто вимогу про повернення майна (віндикацію) - не заявлено. До відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору застосовується віндикація. Вказане відповідає правовим висновкам Верховного Суду України, викладеним у постановах від 17 лютого 2015 року у справі № 6-2407цс15 і від 13 травня 2015 року у справі № 6-67цс15 та Постанови КЦС ВС від 25 березня 2020 125/2510/16-ц провадження № 61-8190св18 Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Також згідно Постанови КЦСВС від 12 вересня 2018 року №766/13946/16-ц, провадження № 61-17792 св 18 ЄДРСР 76596600 зазначено: Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частин 1-3, 5 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Визнаючи угоду недійсною на підставі частини першої статті 203 ЦК України, суди у рішенні мають встановити, якому саме закону чи іншому нормативному акту оспорена угода не відповідає. За змістом частини першої статті 38 Закону передбачено, що якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про всій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Відповідно до частини шостої статті 38 Закону ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Цивільним Кодексом та іншими законами може встановлюватися для захисту певних чи окремих категорій прав спеціальні способи захисту прав, а тому суд під час розгляду і вирішенні цивільної справи визначає спосіб захисту виходячи із закону, який регулює конкретні правовідносини, і тих юридичних фактів, що обумовлюють виникнення цих правовідносин та цього спору. Вирішуючи спір, суд виходить із того, що недодержання іпотекодержателем вимог статті 38 Закону щодо повідомлення іпотекодержателя про намір укласти договір продажу предмета іпотеки та відчуження такого майна за заниженою ціною є підставою відповідальності іпотекодержателя перед іпотекодавцем за відшкодування завданих збитків, а не підставою для визнання оспорюваного договору купівлі-продажу недійсним, а тому дійшов висновку про обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав, у зв`язку із чим суд відмовляє у задоволенні позову. За таких обставин, доводи про наявність підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України для визнання оспорюваного договору купівлі-продажу недійсним є необґрунтованими. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення за безпідставністю та не доведеністю по суті, а тому у задоволенні позову слід відмовити з підстав та мотивів викладених вище. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD ) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. Щодо розподілу судових витрат: Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судові витрати покладаються на позивача. Виходячи з встановлених вище обставин, суд не знаходить підстав для розподілу судових витрат, оскільки при відмові в задоволенні позовних вимог, відповідно до змісту вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed