Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Універсал банк» звернулось 01.12.2021 року до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Універсал банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 18.05.2018 року у розмірі 116359 (сто шістнадцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) гривень 59 копійок станом на 14.09.2021 року. Позов мотивований тим, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 18.05.2018 року [PERSON] звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 18.05.2018 року. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (далі - Договір). Підписавши Анкету-заяву [PERSON] підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного Договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 70000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. [PERSON] не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у Розрахунку заборгованості за Договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, [PERSON] зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Станом на 28.06.2021 року у [PERSON] прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п.5.16 п.5 Розділу II Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 28.06.2021 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, [PERSON] на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим та відповідно до п.5.18, 5.19 кредит 28.06.2021 став у формі «на вимогу». На підставі вищезазначеного загальний розмір заборгованості [PERSON] перед АТ УНІВЕРСАЛ БАНК за Договором станом на 14.09.2021 року становить 116359 гривень 59 копійок, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 116359 гривень 59 копійок, заборгованість за пенею та комісією 0 гривень. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 06.12.2021 року було відкрито провадження у справі. Відповідачем 23.02.2022 року до суду надано відзив на позовну заяву, в якому просив суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, мотивуючи тим, що в даних спірних правовідносинах він не підписував Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал банк», а також будь-яких витягів з цих Умов та відповідно не визнає їх дію в спірних правовідносинах. Як зазначає позивач в позовній заяві, клієнт повинен здійснювати операції в межах кредитного ліміту. Після підписання анкети-заяви від 18.05.2018 року позивачем було встановлено кредитний ліміт у розмірі 70\~000 гривень, та саме ця сума є тілом кредиту. Як вбачається до розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позовної заяви, на суму отриманих кредитних коштів нараховано відсотки, які безпідставно включені позивачем до тіла кредиту загального залишку заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у сумі 116359 гривень 59 копійок. У зв`язку з цим, позивач безпідставно ототожнює та визначає заборгованість за наданим кредитом у розмірі 116359 гривень 59 копійок з тілом кредиту, яка враховуючи кредитний ліміт в цих правовідносинах, не може бути більше, ніж 70\~000 гривень. Позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмету доказування, зокрема, розміру заборгованості та нормативної регламентації його розрахунку. Крім того зазначено, що ліцензія АТ «Універсал банк» ЄДРПОУ 21133352 у справі відсутня. Всі докази надані позивачем є неналежними, оскільки їх завірені копії містять печатку банківської установи з ліцензією НБУ №92 від 10.10.2001. Така ліцензія у справі відсутня, і вона не може стосуватись позивача. Від позивача 21.02.2022 до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому позивач просить задовольнити позовну заяву, у зв`язку з тим, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку кредитний ліміт [PERSON] складає 70\~000 гривень Відповідно до пункту 3 анкети-заяви до договору про надання банківських послуг підписанням договору відповідач беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку збільшувати/зменшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку баланс складає мінус 46\~359 гривень 59 копійок. Заборгованість складає 116\~359 гривень 59 копійок. Ця заборгованість складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту у сумі 70\~000 гривень та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить мінус 46\~359 гривень 59 копійок. Овердрафт мінус 46\~359 гривень 59 копійок виник наступним чином. Якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами. У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської картки, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла заборгованість. Відповідно до виписки про рух коштів по картці всього за весь час користування карткою боржником було проведено поповнень карткового рахунку на суму 498710 гривень 18 копійок. За весь період користування карткою боржником було проведено витрат по картці на суму 615\~069 гривень 77 копійок. Отже, сума коштів, яка досі не була повернута банку, становить 116\~359 гривень 59 копійок (615\~069 гривень 77 копійок - 498710 гривень 18 копійок = 116\~359 гривень 59 копійок). 31.08.2022 року від відповідача адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що всі надані позивачем докази є неналежними та недопустимими, у зв`язку з чим у задоволенні позову має бути відмовлено. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві наявне клопотання, в якому він просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, надано суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до якої в задоволенні позову просили відмовити з причин викладених у відзиві. Дослідивши докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.263 ЦПК України). Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 264 ЦПК України). Судом встановлено, що 18.05.2018 року на підставі договору, укладеного з Акціонерним товариством «Універсал банк», позичальник [PERSON] отримав кредит згідно з визначеним банком 18.05.2018 року кредитним лімітом у розмірі 10 000 гривень шляхом зарахування на поточний рахунок № [NUMBER] та видачею кредитної картки «Чорна картка» за № [NUMBER] зі строком дії до 08/24. Тобто станом на момент звернення до суду договір є діючим. Зазначені обставини також підтверджуються випискою з рахунку та не оспорювалось в ході розгляду справи відповідачем. З наданої банком виписки по рахунку [PERSON] також слідує, що відповідач почав активно користуватися кредитними коштами з 21.05.2018 року: здіснював опату комунальних полуг, мобільних рахунків, знімав гроші в банкоматі, розраховувався за придбані товари та отримані послуги, тощо. Таким чином, доведеність факту отримання відповідачем кредитної картки із встановленим на ній кредитним лімітом, активне користування нею в сукупності є свідченням наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань. Так, виписка з банківського рахунку позичальника містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача - баланс станом на дату укладання кредитного договору, всі операції за кредитною карткою (із зазначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції). Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року №578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання держоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської картки, розмір яких був меншим за поточні витрати по картковому рахунку, виникла заборгованість. Станом на 17.02.2022 року, згідно довідки про розмір встановленого кредитного ліміту [PERSON] через мобільний застосунок за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 18.05.2018 року за карткою № [NUMBER] , кредитний ліміт було встановлено у сумі 10\~000,00 гривень з 18.05.2018 року, у сумі 20000,00 гривень з 30.10.2018 року, у сумі 35000,00 гривень з 09.01.2019 року, у сумі 50000,00 гривень з 12.04.2019 року, у сумі 70000,00 гривень з 03.06.2019 року. Позивач, звертаючись до суду із даним позовом, просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 18.05.2018 року у розмірі 116359 гривень 59 копійок станом на 14.09.2021 року. З матеріалів справи вбачається, що ця заборгованість складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту у сумі 70\~000 гривень та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить мінус 46\~359 гривень 59 копійок. Овердрафт мінус 46\~359 гривень 59 копійок, згідно пояснень позивача, виник наступним чином. Якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами. Отже, тілом кредиту за укладеним з позивачем договором є сума використаного відповідачем кредитного ліміту 70\~000 гривень, розмір якого починаючи з 03.06.2019 року не збільшувався. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором та виписки по рахунку позичальника вбачається, що відповідач частково погашав заборгованість, сплачуючи банку грошові кошти в різних розмірах. При цьому банк здійснював автоматичне списання коштів на погашення процентів за користування кредитом, у випадку нестачі коштів на рахунку позичальника для погашення нарахованих процентів, банк такі нарахування зараховував як овердрафт, оскільки відповідач повністю використав кредитні кошти. Усі операції із самостійного списання банком внесених позичальником коштів та їх зарахування саме на погашення процентів відображено у виписці по рахунку позичальника. Відтак, зазначаючи про наявність заборгованості за тілом кредиту, позивач самовільно включив в неї нараховані відсотки, які фактично погашені позичальником, внаслідок чого банком збільшено заборгованість за тілом кредиту. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини першої статті 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору). Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі. В анкеті-заяві від 18.05.2018 року [PERSON] просить відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт згідно додатку до анкети-заяви, а строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, банк не пред`явив. Обґрунтовуючи право на нарахування процентів за користування кредитом та неустойки, банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 18.05.2018 року, посилався на Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» (ресурс: Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms) та Тарифи. Витягом з Умов обслуговування рахунків фізичної особи та Тарифами, наданими позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» та Тарифи розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету до договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа №6-16цс15). Також у цій справі неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», що розміщені на офіційному сайті позивача (https://www.monobank.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ "Універсал Банк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18.05.2018 року) до моменту звернення до суду з вказаним позовом (01.12.2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17). Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Не містить укладений у вигляді анкети-заяви кредитний договір від 18.05.2018 року, підписаної сторонами, і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що АТ «Універсал Банк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Отже, оскільки в анкеті-заяві від 18.05.2018 року строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом у сумі 54091 гривня 06 копійок (про що свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості) є неправомірним та безпідставним, у зв`язку з чим сума заборгованості за тілом кредиту 70000 гривень 00 копійок підлягає зменшенню за рахунок протиправно списаних банком відсотків у розмірі 54091 гривня 06 копійок, оскільки дана сума грошових коштів підлягає зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. За такого розмір заборгованості за тілом кредиту складає 15\~908 гривень 94 копійки (70\~000 гривень 00 копійок 54091 гривня 06 копійок = 15\~908 гривень 94 копійки), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Саме про таке застосування норм права, які регулюють спірні правовідносини, зазначено в постанові Верховного Суду від 18.05.2022 року у справі №697/302/20, провадження №61-2498св22. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 2270,00 грн, оскільки його вимоги задоволено частково, а саме на 13,67% (15908,94х100:116359,59) тому з відповідача на користь АТ «Універсал Банк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 310,31 грн. (2270х13,67:100).

Outcome: partial