Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

Представник ТОВ «Коллект Центр» Мостовенко О.І. звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №102457121 від 25 жовтня 2021 року в розмірі 50941,50 грн. Крім того, просив стягнути з відповідачки 2684 грн. у повернення сплаченого позивачем судового збору та витрати на правничу допомогу в сумі 9000 грн. На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 25 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 102457121. Згідно п. 1.1 Договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та у строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п.1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 10000 грн. Згідно п.1.3. Договору кредит надається протягом 30 днів з 25.10.2021 року (строк кредитування). Згідно п.1.4 Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів користування кредитом (дата платежу): 24.11.2021 року. Згідно п.1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 4500,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п.1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця. Згідно п. 6.1 кредитного договору, цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний зокрема через сайт Кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. 10.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №10-03-/2023/01, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників в тому числі за Договором про споживжий кредит №102457121 від 25.10.2021 року, що уклали ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 102457121 від 25.10.2021 р., що уклали ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 10.05.2023 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 50941,50 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 9700,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 40241,50 грн.; заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0,00 грн.; заборгованість з комісії - 1000,00 грн. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Коллект Центр» за договором про споживчий кредит №102457121 від 25.10.2021 року, станом на 10.05.2023 в сумі 50941,50 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки, понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2684,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн. Представник позивача будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи до суду не з`явився. У позовній заяві міститься прохання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та за відсутності представника позивача. Відповідачка [PERSON] , яка була належним чином повідомлена судом про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась і про причини своєї неявки суду не повідомила. 19.06.2023\~року від\~представника відповідачки\~ [PERSON] \~до суду\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~позовні вимоги\~представник відповідачки\~не визнав\~та заперечував\~проти їх\~задоволення з\~огляду на\~наступне.\~Зазначає,\~що умови\~договорів приєднання\~розробляються банком,\~тому вони\~повинні бути\~зрозумілі усім\~споживачам і\~доведені до\~їх відома,\~у зв`язку\~із чим\~банк має\~підтвердити,\~що на\~час укладення\~відповідного договору\~діяли саме\~ці умови,\~а не\~інші.\~Тому з\~огляду на\~зміст статей\~633,634\~ЦК України\~можна вважати,\~що другий\~контрагент (споживач\~послуг банку)\~лише приєднується\~до тих\~умов,\~з якими\~він ознайомлений.\~Правила на\~які посилається\~позивач не\~можуть вважатися\~частиною укладеного\~договору,\~оскільки:1) позивачем взагалі\~не надано\~суду витягу\~з правил,\~які регулювали\~кредитні відносини\~між кредитодавцем\~та відповідачем\~на момент\~укладення Договору\~№102457121\~від 25.10.2021\~року про\~споживчий кредит;\~позивачем не\~доведено,\~що відповідач\~взагалі підписував\~вказані правила\~позивачем не\~надано доказів\~верифікації відповідача,\~у тому\~числі не\~надано протоколу\~створення цифрового\~підпису;\~позивач не\~довів,\~що саме\~правила,\~на які\~він посилається,\~є складовою\~кредитного договору\~і що\~саме ці\~правила відповідачу\~надавалися при\~підписанні анкети-заяви.\~Крім того\~позивачем неправомірно\~зараховано в\~рахунок сплати\~комісійних частину\~коштів,\~сплачених відповідачем\~на погашення\~тіла кредиту,\~що призвело\~до неправомірного\~збільшення залишку\~по тілу\~кредиту,\~і відповідно\~-\~по розміру\~нарахованих процентів.\~Вважає,\~що умова\~Договору про\~споживче кредитування\~є нікчемною,\~оскільки порушує\~публічний порядок,\~що підтверджується\~обґрунтовується зазначеною\~нижче усталеною\~практикою суду\~касаційної інстанції,\~у тому\~числі:\~Постановою від\~09.12.2019\~року у\~справі №524/5152/15-ц\~Верховний Суд\~у складі\~Об`єднаної палати\~Касаційного цивільного\~суду,\~у Постанові\~від 17.03.2021\~року у\~справі №213//1241/16-ц\~Верховного суду,\~який дійшов\~до правового\~висновку,\~згідно з\~яким умова\~кредитного договору\~про сплату\~позичальником на\~користь банку\~винагороди у\~вигляді комісії\~порушує публічний\~порядок,\~тобто є\~нікчемною.\~Враховуючи,\~що нарахування\~комісійних за\~видачу та\~обслуговування кредиту\~позивачем є\~незаконним та\~суперечить правовим\~позиціям Верховного\~Суду,\~очевидним є,\~що сума\~комісійної винагороди,нарахована позивачем\~та сплачена\~відповідачем мала\~бутинаправлена на\~погашення тіла\~кредиту.За таких\~обставин очевидним\~є,\~що сума\~заборгованості за\~тілом кредиту\~була б\~меншою на\~суму неправомірно\~зараховану позивачем\~у рахунок\~комісійних із\~коштів сплачених\~відповідачем у\~рахунок погашення\~тіла кредиту\~та процентів.\~Таким чином\~розрахунок суми\~позовних вимог\~в е\~необґрунтованим,\~а позов\~не підлягає\~задоволенню.\~Відповідач не\~погоджується з\~нарахованими відсотками\~за межами\~періоду кредитування\~посилаючись на\~правовий висновок\~Великої Палати\~від 28.03.2018\~р.\~у справі\~№444/9519/12.\~Правовий висновок\~має тенденцію\~до застосування\~судами першої\~та апеляційної\~інстанції в\~будь-яких\~кредитних спорах,\~в п.\~54\~Постанови Верховний\~Суд вказує,\~що право\~кредитодавця нараховувати\~передбачені договором\~проценти за\~кредитом припиняються\~після спливу\~визначеного договором\~строку кредитування.\~У даному\~випадку п.\~1.3.Договору\~встановлено строк\~кредитування 30\~днів від\~25.10.2021\~року.Пунктом 1.4.\~Договору встановлено,\~що граничним\~днем повернення\~кредиту є\~24.11.2021\~року.Оскільки Договором строк кредитування встановлено з 25.10.2021 року по 24.11.2021 року, то нарахування процентів у розмірі встановленому договором\~поза вказаним\~строком є\~незаконним.\~Однак,\~згідно розрахунку,\~поданого позивачем\~проценти нараховані\~по 23.02.2023\~року,\~що суперечить\~імперативним приписам\~закону.\~У відповідності\~до п.2.2.1.\~нарахування процентів\~починається від\~дня наступного\~за днем\~видачі кредиту\~(тобто\~з 26.10.2021\~року).\~Згідно Розрахунку\~№1\~(колонка\~№6),\~виконаного представником\~відповідача і\~доданим до\~цього відзиву,\~розмір процентів\~за користування\~з 26.10.2021\~року по\~25.11.2021\~року становить\~4650,00\~грн.,\~а заборгованість\~по тілу\~кредиту станом\~на 25.11.2021\~року становила\~10000,00\~грн.\~З розрахунку,\~поданого позивачем\~«відомість про\~щоденні нарахування\~та погашення»\~слідує,\~що 25.11.2021\~року відповідачем\~було сплачено\~1200,00\~грн.\~які були\~зараховані позивачем\~у рахунок:\~300,00\~грн.\~-\~погашення комісії\~за пролонгацію;\~300,00\~грн.\~-\~сплати тіла\~кредиту;600,00\~грн.\~-\~сплати процентів\~по кредиту.Таким чином\~сума заборгованості\~за процентами\~станом на\~25.1\~1.2021\~року з\~урахуванням сплачених\~600,00\~грн.\~становить 4050,00\~грн.\~(4650,00\~грн.\~-\~600,00\~грн.).\~Сума заборгованості\~за тілом\~кредиту станом\~на 25.11.2021\~року з\~урахуванням сплачених\~300,00грн.\~становить 9700,00грн\~(10000,00\~грн.\~-\~300,00\~грн.).\~Однак,\~враховуючи,\~що кошти\~сплачені відповідачем\~у рахунок\~погашення тіла\~кредиту у\~сумі 300,00\~грн.\~були незаконно\~зараховані позивачем\~у рахунок\~незаконно нарахованих\~комісійних,\~очевидним є,\~що вказані\~кошти належить\~зарахувати у\~погашення тіла\~кредиту.\~Таким чином\~правомірною буде\~заборгованість за\~тілом кредиту\~станом на25.11.2021 року у\~сумі 9400,00\~грн.\~(9700,00\~грн.\~-\~300,00\~грн.).Оскільки у\~подальшому погашення\~заборгованості відповідачем\~не проводилося\~та нарахування\~процентів було\~б незаконним,\~то сума\~заборгованості як\~на 25.11.2021\~року так\~і на\~день подання\~позову,\~згідно Розрахунку\~№1\~до відзиву\~становить 13450,00\~грн.,\~у тому\~числі:\~9400,00\~грн.\~-\~тіла кредиту\~та 4050,00грн.\~процентів.У решті\~суми -\~розрахунок необґрунтований,\~а позовні\~вимоги безпідставні.\~З приводу\~пролонгації періоду\~кредитуваннятвердження позивача\~є безпідставним,\~оскільки зміни\~до договору\~не можуть\~вноситися в\~односторонньому порядку,\~а відповідач\~не ініціювала\~пролонгацію кредиту,\~як це\~передбачено п.3.4.2.\~Договору.Посилання позивача\~на нарахування\~процентів за\~період з25.11.2021 року у\~порядку ст.625\~ЦК України\~є необґрунтованим\~узв`язку із тим, що проценти передбачені ст.625\~ЦК України це проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним\~договором строку\~кредитування.\~Такого правового\~висновку дійшла\~Велика Палата\~Верховного Суду\~у Постанові\~від 28.03.2018\~року у\~справі №444/9519\~/\~12.Однак,\~пунктом 4.1.\~Договору позивач\~надав собі\~право нараховувати\~такі підвищені\~проценти передбачені\~п.1.6.\~Договору -\~після пролонгації\~-\~тобто у\~період продовження\~дії періоду\~кредитування визначеного\~Договором,\~що,\~як встановлено\~вищевказаною Постановою\~Великої Палати\~Верховного Суду\~є незаконним.Зважаючи на\~вказане очевидним\~є,\~що якщо\~позивач вважав\~би,\~що:\~якщо період\~кредитування закінчився\~25.11.2021\~року,\~то нарахування\~процентів на\~підставі Договору\~є незаконним;якщо позивач вважає, що період кредитування продовжено (без ініціювання та/чи погодження з відповідачем) то незаконним є нарахування процентів у поряду ст.625 ЦК України (тим більше у підвищеному розмірі). Враховуючи вищевикладене просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю за їх безпідставністю і необґрунтованістю. Справу просив розглянути без його присутності та присутності відповідачки. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та обставини, на які посилається відповідачка як на підставу своїх заперечень, вважає, що позов є обґрунтованим, однак підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом установлено, що 25 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» з одного боку, та [PERSON] з іншого боку, було укладено договір про споживчий кредит № 102457121. Згідно п. 1.1. Договору кредитодавець зобов`зується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору сума кредиту становить 10 000,00 грн. Згідно з п.п. 1.3., 1.4. Договору кредит надається строком на 30 днів з 25.10.2021. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 24.11.2021. Комісія за надання кредиту: 1000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 4500,00 грн., які нараховуються за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована (пункти 1.5.1, 1.5.2 Договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.6. договору) Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Відповідно до п. 6.1. договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства. Згідно з п. 6.2. Договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Товариства, мобідьний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер [NUMBER] (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей кредитний договір розміщується в Особистому кабінеті позичальника. Відповідно до п. 6.3. Договору, приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з п. 6.4. Договору укладення Товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Відповідно до п. 6.5. Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Згідно п. 7.1 цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього договору. Строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились , що повне виконання зобов`язань повинно відбутись не пізніше дати встановленої п.1.4 договору. Відповідно до пунктів 2.3.1, 2.3.2 договору позичальник за наявності відповідної пропозиції позикодавця має право на пролонгацію строку користування/поверення кредиту на тих самих умовах, на певну кількість днів доступну у пропозиції, відповідно до розділу 6 правил. Для продовження строку користування кредитом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 правил, у тому числі сплатити комісію за продовження кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Строк продовження кредиту може ставновити: 3 дні з максимальним розміром комісії та відсотком від поточного залишку кредиту 3.00 за його продовження; 7 днів з максимальним розміром комісії та відсотком від поточного залишку кредиту 5.00 за його продовження; 15 днів з максимальним розміром комісії та відсотком від поточного залишку кредиту 10.00 за його продовження. Відповідно до графіку розрахунків, який є додатком №1 до кредитного договору №102457121 від 25.10.2021 позичальник [PERSON] мала повернути 24.11.2021 кредит, комісію та проценти на загальну суму 15 500 грн. Відповідно до додатку №2 до договору про споживчий кредит має місце паспорт споживчого кредиту №102457121, який містить усі істотні умови договору - строк, суму, відсоткову ставку, комісії. Також позивачем було надано анкету-заяву на кредит №102457121 від 25 жовтня 2021 року, у якій зазначена сума та строк кредиту, комісія за надання кредиту, а також інформація про позичальника, зокрема ПІБ, дату народження, серію та номер паспорту, РНОКПП. Крім цього у вказаній анкеті заяві вказана платіжна картка позичальника, на яку має бути перерахована сума кредиту: MASTERCARD 516875*49. Банк, що випустив картку: pb. Даної обставини та факту відсутності у [PERSON] банківської картки MASTERCARD [NUMBER] відповідачкою не спростовано. Тобто анкетою - заявою на кредит № [NUMBER] підтверджується добровільність позиції відповідачки щодо надання своїх даних та її волевиявлення на отримання кредиту. Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «Мілоан», [PERSON] , з якою було укладено договір №102457121 від 25.10.2021 року, ідентифікована ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): Z88649, час відправки ідентифікатора позичальнику 25.10.2021, номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор - [NUMBER] . Перерахування відповідачці [PERSON] на банківську картку [NUMBER] грошових коштів у сумі 10000,00 грн., підтверджується платіжним дорученням №334258442 від 25.10.2021. 10.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №10-02/2022-50, у відповідності до умов якого ТзОВ« Мілоан» відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитним договором. Відповідно до витягу Реєстру Боржників від 10.02.2022 року до Договору факторингу №10-02/2022-50 від 10.02.2022 року [PERSON] мала загальну заборгованість за кредитом №102457121 від 25.10.2021 року у розмірі 44151,50 грн. Згідно договору №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТзОВ «Коллект Центр», зокрема до [PERSON] за кредитним договором від 25 жовтня 2021 №102457121. Відповідно до витягу Реєстру Боржників від 10.03.2023 року до Договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року [PERSON] мала загальну заборгованість за кредитом №102457121 від 25.10.2021 року у розмірі 50941,50 грн. Таким чином, ТзОВ ««Коллект Центр», набуло право грошової вимоги до відповідачки. Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 10.03.2023 року заборгованість кредитним договором №102457121 становить 50941,50 грн., з яких: - заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 9700,00 грн.; - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 33451,50 грн.; - заборгованість з комісії 1000, 00 грн.; - заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 6790,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. З досліджених матеріалів справи встановлено, що відповідачкою була прийнята пропозиція (оферта) укласти електронний кредитний договір позики, розміщений на веб-сайті miloan.ua, шляхом реєстрації та заповнення заявки з накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором Z886499, надісланим кредитором у смс-повідомленні засобом зв`язку. Такі дії сторін свідчать про укладення договору позики з дотриманням встановленої Законом України «Про електронну комерцію» форми правочину. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Тобто судом встановлено, що відповідачкою було порушено свої зобов`язання перед позивачем за умовами кредитного договору. Водночас суд не погоджується із визначеною позивачем у позовній заяві сумою заборгованості відповідачки 50941,50 грн. з таких підстав. За умовами договору сторони визначили, що сума кредиту становить 10000,00 грн. та надається строком до 24.11.2021 включно, станом на цю дату також відповідачка має повернути комісію у розмірі 1000,00 грн. та проценти за користування кредитом у сумі 4500,00 грн., що загалом становить15500,00 грн., що підтверджується графіком платежів. Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення [PERSON] за кредитним договором № 102457121 загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем становить 50941,50 грн. Дана сума визначена шляхом арифметичних підрахунків по колонці «сума». З цих відомостей про щоденні нарахування та погашення судом установлено, що після закінчення строку дії договору позики з 25.11.2021 року позивачем нараховувалися проценти згідно п.п.1.6., 2.3,1.2 договору, тобто після закінчення строку дії договору. Водночас Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України). З огляду на вказане, позивач на підставі частини першої статті 1048 ЦК України не мав права додатково нарахувати проценти за користування кредитом. Останнім днем повного повернення позики, сплати процентів за користування нею та комісії сторони договору встановили 24.11.2021 року. Після настання цієї дати право позикодавця на нарахування процентів за користування позикою та комісій за надання послуг припинилося. Згідно з п.2.3.1.2 договору № 102457121від 25.10.2021 року визначено, що позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору. Проте наведені умови кредитного договору є суперечливими, так як пунктами 1.3, 1.4 цього кредитного договору чітко визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит та проценти за користування кредитом 24.11.2021 року, але не вказано іншої умови, зокрема, «або в іншу дату, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку, передбаченому п. 2.3.1.2 цього договору». Таким чином, за умовами договору про споживчий кредит № 102457121 від 25.10.2021 року сторони погодили строк його дії до 24.11.2021 року, тому саме із зазначеної дати, кредитодавець ТОВ «Мілоан» не мав права нараховувати проценти за користування кредитом. Тобто, право ТОВ «Мілоан» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору 24.11.2021 року, а тому, починаючи із зазначеної дати, нарахування процентів за користування кредитом не відповідає вимогам закону. Разом з цим частиною 1 статті 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.1 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто даною нормою закону передбачено можливість стягнення процентів, за порушення зобов`язання, розмір яких встановлено законом 3% річних або договором. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України). Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини друга та третя статті 6 ЦК України). Оскільки, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом (в тому числі, за прострочення заборгованості) припиняється, тому відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає у розмірі встановленому законом, а саме ч. 2 ст. 625 ЦК України, тобто на рівні 3 % річних. Позивач же в свою чергу не заявляв такої вимоги про стягнення заборгованості, виходячи з розміру визначеного законом, відповідного розрахунку вказаної заборгованості суду не надавав, тому, з огляду на принцип диспозитивності, суд не може вийти за межі позовних вимог. Таким чином вимога про стягнення заборгованості по процентам за прострочку за надані послуги, які нараховані поза строком кредитування, не ґрунтується на законі, а тому у її задоволенні необхідно відмовити. За таких\~обставин суд\~дійшов висновку,\~що із\~відповідачки підлягають\~стягненню саме\~узгоджений сторонами договору про споживчий кредит № 102457121 від 25.10.2021 року розмір заборгованості. Однак, з урахуванням часткового погашення відповідачкою тіла кредиту (25.11.2021 у розмірі 300 грн. ), суд вважає, що до стягнення з відповідачки підлягає заборгованість на загальну\~суму 15\~200,00\~грн.,\~з яких:\~9700,00\~грн.\~заборгованість за\~тілом кредиту,\~4500,00\~грн.,\~заборгованість за\~відсотками,\~комісія 1000,00\~грн., які вказані у додатку № 2 договору № 102457121 від 25.10.2021. Крім цього, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідачки понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 9000 грн. 00 коп., та 2684 грн. 00 коп. сплаченого судового збору за поданням даного позову. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, а тому з відповідачки необхідно стягнути судовий збір в сумі 800, 85 грн. з розрахунку: 15200,00 грн. х 2684 грн. / 50941,50 грн. = 800, 85 грн. Відповідно до ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено копію договору про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року, укладеного між ТОВ «Коллект центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістаснс», копію прайс-листа АО «Лігал Ассістанс» про види послуг та їх ціну, платіжну інструкцію № 0370700000 від 12 травня 2023, копію заявки на надання юридичної допомоги № 29 від 28 квітня 2023 року на суму 9 000 грн., копію витягу з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 16.06.2021 року станом на 10 травня 2023 року. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу пропорційно задоволених вимог у розмірі 2685 грн.43 коп. з розрахунку: 15200,00 грн. х 9000 грн. / 50941,50 грн. = 2685, 43 грн.

Outcome: partial