Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

Адвокат Седун Д.В. інтересах [PERSON] 07 лютого 2023 року звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що 23 березня 2007 року між [PERSON] та АТ "Райфайзен Банк" укладено договір № 0441053500 щодо відкриття пенсійного карткового рахунку. В кінці лютого 2022 року [PERSON] при відвідуванні банківського відділення АТ «Райффайзен Банк» виявила, що на її картці за даним рахунком наявні грошові кошти в сумі однієї пенсії (близько 3380 грн). При цьому вона не користувалася коштами за даним рахунком з вересня 2017 року по 14 лютого 2022 року через відсутність в Україні. Пояснити, в чому причина відсутності коштів на рахунку працівники банківського відділення в смт Чорнобай Черкаської області не змогли. З 06 вересня 2017 року по 14 лютого 2022 року [PERSON] перебувала поза межами України, що підтверджується офіційною інформацією Державної прикордонної Служби України. В подальшому згідно відомостей наданих банком на адвокатські запити з`ясовано, що АТ «Райффайзен Банк» в період її відсутності в Україні випустило та ніби-то видало [PERSON] три банківські картки: 1) [NUMBER] , термін дії з 24.05.2017 - 21.07.2018 - картка видана під розписку клієнту 04.94.2017 року; 2) [NUMBER] , термін дії з 06.08.2018 - 31.10.2019, картка видана під розписку клієнту 28.08.2018 року; 3) [NUMBER] термін дії з 11.02.2019 - 28.02.2023, картка видана під розписку клієнту 09.08.2019 року. Тобто в період достеменної відсутності [PERSON] в Україні працівники банку протиправно видавали картки третім особам (чи привласнили такі картки), на підставі підроблених розписок про отримання картки. [PERSON] жодних довіреностей щодо будь-яких відносин від свого імені з банком не надавала ніяким особам. Окрім цього, з виписок по даним карткам (які нібито видані [PERSON] ) спостерігається регулярне використання (здійснення покупок в місті Черкаси, смт. Чорнобай, зняття готівки в різних АТМ та відділенні банку). Так, вся сума пенсії [PERSON] , що регулярно надходила так само регулярно в наступні дні або знімалася готівкою в банку, або витрачалася на оплату товарів в магазинах. Це чітко простежується у виписках, наданих самим банком (додаються). За дату 25.09.2021 року взагалі міститься операція «% сплачені за перевищення кредитного ліміту», залишок від`ємний в сумі 0,04 грн. Це означає, що невідома особа, якій було видано картку банком не лише користувалася власними коштами [PERSON] (її пенсією), а й використовувала кредитний ліміт за рахунком [PERSON] , що є зухвалим порушенням її прав як клієнта та споживача послуг банку. Тобто, в період, коли [PERSON] перебувала поза межами країни, банком було видано 3 картки невідомим особам. А внаслідок таких неправомірних дій банку за рахунком [PERSON] в АТ «Райффайзен Банк» відбулося неконтрольоване, з боку [PERSON] , використання її коштів. Позивачка просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 130820,04 грн., моральну шкоду у розмірі 35000 грн., витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою від 08 лютого 2023 року суд відкрив провадження у справі, постановив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (т. 1 а.с. 76-77). Від представника відповідача [PERSON] 06 березня 2023 року надійшов відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 91-95). Представник відповідача просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Зазначає, що довідка ДПС не є належним доказом факту відсутності [PERSON] на території України та неотримання нею платіжних карток у відділенні банку. Так, особа може мати кілька закордонних паспортів та здійснювати з ними перетин кордону. Інших доказів перебування у зазначений період за межами України не надано. Також відсутні докази отримання платіжних карток та здійснення по них операцій невстановленими особами. Наявні в банку оригінали розписок дають підстави стверджувати, що картки отримані позивачкою особисто, бо на них міститься підпис, який відповідає зразкам підпису на договорі, заяві про відкриття рахунку, картці зі зразками підписів. З розписок вбачається, що особу встановлено і підпис клієнта перевірено відповідальними працівниками банку. З довідки ДПС вбачається, що 04 вересня 2017 року, на час видачі картки [NUMBER] , позивачка перебувала в Україні та могла отримати картку особисто. Від працівників відділення відповідальних за видачу картки 04 вересня 2017 року, 28 серпня 2018 року та 09 серпня 2019 року отримано відповідь, що картки клієнт отримувала особисто з оригіналом паспорта та проставленням підпису на розписках. Тобто дії працівників банку відповідали вимогам законодавства та договору від 23 березня 2007 року. Зняття готівкових коштів у приміщенні банку не відбувалось. Повідомлення про втрату чи крадіжку карток за спірний період не надходили. Характер проведених операцій вказує на те, що картки використовувались клієнтом чи іншими особами, які мали доступ до карток та пін-коду, тобто яким позивач надала доступ до цих карток , тому банк не несе відповідальності за такі дії клієнта, підстави для відшкодування банком коштів відсутні. Начальник Чорнобаївського відділення банку повідомила, що 29 березня 2022 року під час звернення [PERSON] до Чорнобаївського відділення для отримання картки, остання не висловлювала жодних претензій щодо емітованих банком спірних карток чи операцій з ними. 30 березня 2022 року клієнт повторно звернулась до відділення для зміни пін-коду та зняття готівки в АТМ4780, жодних претензій працівникам банку не заявляла. У разі якщо суд дійде висновку про задоволення позовних вимог, сума збитків від інфляції становить 7191,52 грн. (надано розрахунок) за період з 16 серпня 2022 року по 02 лютого 2023 року, а не 24471,24 грн. як зазначено в позовній заяві. Також вважають, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди [PERSON] , бо не доведено яких саме страждань вона зазнала і в чому вони полягали, якими саме неправомірними діями банку вони завдані, та який причинно-наслідковий зв`язок. Банк залишив без відповіді лише одну вимогу-претензію, це пов`язано з введенням воєнного стану в Україні. [PERSON] запрошували до відділення банку, проте вона він контактів з працівниками відділення відмовилась. 06 березня 2023 року до суду надійшло клопотання про забезпечення доказів, в якому представник позивача просила витребувати в банку оригінали розписок [PERSON] про отримання картки № [NUMBER] від 28.08.2018 та № [NUMBER] від 09.08.2019 (т. 1 а.с. 118-121). Суд вказане клопотання задовольнив ухвалою від 07 березня 2023 року (т. 1 а.с. 127-128). 07 березня 2023 року суд ухвалив клопотання представника позивача про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження задовольнити та здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження (т. 1 а.с. 136-139). 10 березня 2023 року представник позивача [PERSON] надіслала до суду відповідь на відзив (т. 1 а.с. 147-156), в якій вказала, що дата 04.94.2017 надана саме банком ввела в невизначеність, коли саме ця картка видавалася. Згідно сформованих позовних вимог період дії картки № [NUMBER] не взятий в розрахунок. [PERSON] на розписці про отримання цієї картки впізнає свій підпис, напротивагу розпискам 2018 та 2019 року. Тому твердження щодо картки № [NUMBER] не стосується предмету позову. Банком неповно та некоректно надавались відповіді на адвокатські запити. Так, у відповіді банку від 10 травня 2022 року не до всіх карток зазначено дату видачі та строк дії карток. Виписку з рахунку щодо карток не надано взагалі. У відповіді банку від 03 червня 2022 року виписки з рахунків також були відсутні, хоча були вказані як додатки до листа. У відповіді банку від 13 червня 2022 року збільшено строк надання відповіді на адвокатський запит, хоча відповідь стосувалась первинного адвокатського запиту. Тобто банком створювалось штучне затягування надання відповідей. Відповідь банку від 27 червня 2022 року не містила копії розписок [PERSON] про отримання карток. У відповіді банку від 18 листопада 2022 року принесені вибачення за незручності, оскільки через технічні причини вимога-претензія не надійшла до уповноваженого відділу. У відповіді банку від 27 грудня 2022 року повідомлено, що за результатом розгляду вимоги-претензії банком встановлено, що [PERSON] отримала картки самостійно. Представник позивача вважає таку поведінку банку протягом більше ніж півроку слід врахувати, як обставини моральних страждань позивачки. Адже щоразу вона очікувала відповідь, а отримувала неінформативні, неповні, формальні відповіді. Твердження банку, що картки отримувала вона, коли її не було в країні, викликало розчарування в фінансовій установі, які вона довіряла. Щодо відмови [PERSON] прийти у відділення банку, то виявивши відсутність пенсії на рахунку, яка як вона очікувала мала б накопичитись за роки, зрозуміла, що працівники банку її обманули. Вона бачила їхні насмішки як зі старої людини та інші невербальні дії, тому довіри до банку більше не мала. Вирішила спілкуватись з банком лише через адвоката. Адвокату Седун Д.В. пропозицій прийти до банку для врегулювання ситуації не надходило. Щодо розрахунку інфляційних витрат, то оскільки заборгованість виявилась в березні 2022 року, то саме з цього часу необхідно здійснювати початок розрахунку. З приводу перетину кордону [PERSON] адвокат зазначила, що в неї лише один паспорт, відповідь ДПС щодо часу перетину нею кордону є однозначною і чіткою. Вищевказана поведінка банку призвела до моральних страждань позивачки, загострення її хвороби серця, саме з березня 2022 року. До цього [PERSON] була активною пенсіонеркою. Вона як людина пенсійного віку мала дуже велику довіру до банку, а тепер у неї апатія та повне розчарування. 16 березня 2023 року на виконання ухвали про забезпечення доказів від 06 березня 2023 року АТ «Райффайзен Банк» надіслав оригінали розписок (т. 1 а.с. 157-158). Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 13 квітня 2023 року задоволено клопотання представника позивача та призначено судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено (т. 1 а.с. 193-195). 22 червня 2023 року провадження у справі поновлено (т. 1 а.с. 229). 10 липня 2023 року до суду надійшла заява представника позивача про збільшення позовних вимог (т. 2 а.с. 4-15). Сторона позивача збільшила позовні вимоги в частині розміру моральної шкоди та просили стягнути з банку 46000 грн. на користь [PERSON] . Заява обгрунтована тим, що банк не дотримався правил видачі карток, що призвело до того, що невідомі особи скористались як власними коштами [PERSON] , використовували навіть кредитний ліміт. Банк не працює зі слідством, не проводить належного внутрішнього розслідування, ігнорує частину адвокатських запитів, на вимогу-претензію надав відповідь, що [PERSON] особисто отримала картки. Позивачка була змушена заплатити за проведення експертизи та інші судові витрати. У зв`язку з цим, їй доводилось обмежувати себе з харчуванні, лікуванні. Також в її будинку безкоштовно проживають три внутрішньо переміщені особи, житло яких зруйновано воєнними діями, двоє з яких пенсіонери. Це підвищує рівень відповідальності [PERSON] за утримання будинку. Тому пошук коштів для спору з банком викликав додатковий стрес для позивачки. Також вона змушена була ходити на допит до поліції як потерпіла у кримінальному провадженні. За час спору з банком двічі перебувала на стаціонарному лікуванні. Крім того, банк незважаючи на тривалу військову агресію рф та глобальні втрати України, пов`язані з цим, продовжує своє діяльність на території рф. Тобто підтримує війну. Також від представника позивача 10 липня 2023 року надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правову допомогу 40050 грн. та інші судові витрати 10632,90 грн. (т. 2 а.с. 32-47). 19 липня 2023 року до суду надійшла заява представника позивача про відмову від позову в частині щодо стягнення матеріальної шкоди, де адвокат вказує, що банк відшкодував [PERSON] майнову шкоду в повному обсязі. 27 липня 2023 року від представника відповідача адвоката Кунинець Н.Й. надійшла заява про долучення доказів та закриття провадження у справі в частині позовних вимог. Представник відповідача повідомила, що відповідачем сплачено позивачу 106348,80 грн. безпідставно списаних з рахунку коштів та 29377,53 грн. інфляційних витрат. Тому просила провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з банку коштів у сумі 135726,33 грн. закрити. Просила відмовити в стягненні моральної шкоди, оскільки умови укладеного між позивачем та банком договору не передбачають відшкодування моральної шкоди. Відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями банку та моральною шкодою. Заперечила твердження щодо того, що банк не проявив належного реагування на порушення прав клієнта, адже він добровільно сплатив матеріальну шкоду позивачці. Просила зменшити витрати на надання правової допомоги, оскільки 7 годин на збір доказів та досудове врегулювання є значно завищеним та неспівмірним з наданими послугами. Заяви про вчинення кримінального правопорушення не мають відношення до цієї справи. Повторна вимога до банку є копією первинної (т. 2 а.с. 55-62). 31 липня 2023 року до суду надійшло клопотання представника позивача про покладення на відповідача витрат позивача на прибуття до суду представника позивача (т. 2 а.с. 95-97). Також цього дня [PERSON] надала суду клопотання про долучення доказів та додаткові пояснення. Зазначила, що судова практика, на яку посилається представник відповідача є нерелевантною. Банк сплатив кошти [PERSON] не добровільно, а через місяць після отримання результатів експертизи тощо (т.2 а.с. 81-93). Ухвалою суду від 31 липня 2023 року провадження у справі в частині позовних вимог про відшкодування майнової шкоди закрито. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтвердила обставини, вказані в позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник позивача адвокат Седун Д.В. в судовому засіданні підтримала позовну заяву та інші заяви, подані нею до суду. Просила їх задовольнити, з підстав, які в них описані. Представник відповідача адвокат Кунинець Н.Й. підтримала відзив на позовну заяву. Просила зменшити витрати на правову допомогу, оскільки вони необгрунтовано завищені. Так, до опису виконаної адвокатом роботи включено складання заяв про вчинення кримінального правопорушення, що не стосується даної цивільної справи. Проти задоволення вимог про стягнення з банку моральної шкоди заперечила повністю, адже погіршення стану здоров`я [PERSON] може бути пов`язане з її похилим віком, воєнним станом у країні, а не зі спором з банком. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. 23 березня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено договір №0441053500 на відкриття пенсійного карткового рахунку та емісію картки «Онікс-Пенсійний» (т. 1 а.с. 96-98). Згідно з довідкою про доходи, сформованою 31 липня 2022 року засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України, [PERSON] є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Черкаській області і отримує пенсію за віком. В довідці міститься інформація про щомісячні розміри пенсії, нараховані [PERSON] , за період з січня 2017 року по березень 2022 року (т. 1 а.с. 14). З витягу з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 25 квітня 2022 року (інформація щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях та тимчасово окупованою територією АР Крим у період з 25 квітня 207 року по 10:55 25 квітня 2022 року) вбачається, що [PERSON] 06 вересня 2017 року виїхала з України та 14 лютого 2022 року приїхала до України (т. 1 а.с. 17). АТ «Райффайзен Банк» у листі №97-5-4/856 від 27 червня 2022 року повідомив, що з [PERSON] та банком 23 березня 2007 року було підписано договір №0441053500 щодо відкриття пенсійного карткового рахунку. Банком було випущено та видано картки [PERSON] , зокрема: [NUMBER] , термін дії з 24.05.2017 - 31.07.2018 - картка видана під розписку клієнту 04.94.2017 року; [NUMBER] , термін дії з 06.08.2018 - 31.10.2019, картка видана під розписку клієнту 28.08.2018 року; [NUMBER] термін дії з 11.02.2019 - 28.02.2023, картка видана під розписку клієнту 09.08.2019 року (т. 1 а.с. 26-27). Представником банку надано копії двох розписок про отримання карток, підписаних від імені [PERSON] (т. 1 а.с. 99-101). З історії по картковому рахунку клієнта [PERSON] за період з 01 січня 2017 року 04.05.202, наданої банком, вбачається, що в період з 01 січня 2017 року по 04 травня 2022 року здійснювалось постійне використання картки: зняття готівки, розрахунок в магазинах, аптеках, АЗС в смт Чорнобай, м. Черкаси тощо. Також 25 вересня 2021 року міститься операція «% сплачені за перевищення кредитного ліміту», залишок від`ємний в сумі 0,04 грн. (т. 1 а.с. 28-40). Адвокат Седун Д.В. 15 серпня 2022 року та повторно 21 жовтня 2022 року зверталась до банку з вимогами-претензіями відшкодувати грошові кошти [PERSON] (т. 1 а.с. 41-52). 14 січня 2023 року представник позивача звернулась до Золотоніського РВП ГУ НП в Черкаській області з заявою про вчинення кримінальних правопорушень (т. 1 а.с. 53-58). 15 січня 2023 року відомості про кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР, кримінальне провадження №12023255320000040 за ч. 1 ст. 358 КК України. [PERSON] визнано потерпілою у кримінальному провадженні (т. 1 а.с. 59-60). Згідно з висновком експертів за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 07 червня 2023 року підпис від імені [PERSON] у документі під назвою «Розписка про отримання картки» № [NUMBER] , дата 28.08.2018 виконаний не [PERSON] . Підпис від імені [PERSON] у документі під назвою «Розписка про отримання картки» № [NUMBER] , дата 09.08.2019 виконаний не [PERSON] (т. 1 а.с. 222-227). Оскільки провадження у справі в частині стягнення матеріальної шкоди закрито, суд розглядає вимогу щодо стягнення з відповідача моральної шкоди та судових витрат. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банк зобов`язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку. За п.\~4,\~5\~ч.\~1\~ст.\~3-1\~Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» захист\~прав споживачів\~фінансових послуг\~ґрунтується на\~принципах забезпечення\~відповідальної ділової\~поведінки осіб,\~які надають\~фінансові послуги,\~та їх\~уповноважених представників\~(осіб,\~що надають\~посередницькі послуги\~на ринках\~фінансових послуг); забезпечення захисту коштів та інших активів споживачів фінансових послуг від шахрайства та зловживань. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» відносини, що виникають у зв`язку із захистом прав споживачів фінансових послуг, регулюються законодавством про захист прав споживачів з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом. Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові, зокрема, вважаються банківські та інші фінансові послуги, що надаються відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність". Відповідно до п. 7-1,7-2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» споживач фінансових послуг - фізична особа, яка отримує або має намір отримати фінансову послугу для задоволення особистих потреб, не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю; клієнт - фізична особа (у тому числі споживач фінансових послуг), фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує або має намір отримати фінансову послугу. Тобто [PERSON] у відносинах з АТ «Райффайзен банк» є споживачем фінансових (банківських) послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч. 1 ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. За ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. [PERSON] в АТ «Райффайзен банк» користувалася картковим рахунком № [NUMBER] . За всіма офертовими Правилами банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен банк (Аваль)» (наявні у відкритому доступі на офіційному сайті банку) в усіх редакціях в розділах «Відповідальність» зазначено, що банк несе відповідальність перед Клієнтом за надання Послуг відповідно до вимог законодавства України, нормативно- правових актів НБУ та умов Договору. В Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль» (Інструкція щодо користування платіжним картками АТ «Райффайзен Банк Аваль») чинних в період дії спірних правовідносин. Банк здійснює видачу платіжної картки держателю, крім іншого, під розписку після пред`явлення ним паспорту або іншого документу, що посвідчує особу. Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі "ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ" Європейський суд з прав людини зазначив наступне: "Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід`ємні для банківських операцій і пов`язаним з ними правом. Суд звертає увагу, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Єahin і Perihan Єahin проти Туреччини, [ВП], № 13279/05, § 56, 20.10.2011)". Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Як передбачено ст. 3, 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст. 2, Закону України «Про захист прав споживачів» фінансові послуги є різновидом споживчих послуг. Відповідно до ч. 3 п. 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» до банківських послуг, окрім інших, зокрема належить послуга: відкриття та ведення поточних (розрахункових, кореспондентських) рахунків клієнтів. Тобто банком споживачу [PERSON] надавалась фінансова банківська послуга щодо ведення рахунку клієнта. Отже, порушення банком порядку надання даної послуги щодо [PERSON] , грубе недотримання правил видачі банківських карток, призвело до того, що невідомі особи скористалися як власними коштами [PERSON] , також використовували кредитний ліміт (згідно виписки наявні від`ємні значення на рахунку клієнта). Сторона позивача вказує, що у зв`язку із ситуацією, що виявилася, а саме зникнення з рахунку пенсійних надходжень за кілька років, [PERSON] з березня 2022 року відчуває безпорадність, адже вона довіряла банку свої кошти, однак останній не зберіг їх. [PERSON] , будучи впевненою, що в неї накопичуються пенсійні кошти, об`єктивно розраховувала їх потратити на своє медичне обслуговування, достойну старість (а не виживання). Тому виявлення зникнення її коштів в банку призвело до сильного стресу та розчарування. Внаслідок цього [PERSON] мала погіршення її здоров`я. На підтвердження заподіяння моральної шкоди стороною позивача надано наступні документи: консультація кардіолога від 16 травня 2022 року, в якій зазначено, що [PERSON] скаржиться на погіршення самопочуття протягом останніх місяців; епікриз №3326 про стаціонарне лікування в жовтні 2022 року (т. 1 а.с. 61), виписка №1964 про стаціонарне лікування з 18 червня 2022 року по 08 липня 2022 року (т. 1 а.с. 62), чеки про придбання ліків (т. 1 .а.с. 63-68). Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За положеннями\~ч.\~3\~ст.\~23\~ЦК\~України\~якщо інше\~не\~встановлено\~законом,\~моральна\~шкода\~відшкодовується грошовими\~коштами,\~іншим\~майном\~або в\~інший\~спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз`яснень\~Пленуму Верховного\~Суду України,\~викладених в\~п.\~3\~та 5\~постанови від\~31\~березня 1995\~року №4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» під\~моральною \~шкодою \~слід \~розуміти \~втрати \~немайнового характеру\~внаслідок \~моральних \~чи фізичних\~страждань,\~ або\~інших негативних\~ явищ,\~заподіяних \~фізичній \~чи \~ юридичній\~ \~особі \~незаконними діями\~або бездіяльністю\~інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі нтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку знезаконним перебуванням під слідством і судом,у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови). Відповідно до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Стаття 1167 ЦК України передбачає настання відповідальності особи за наявності її вини. Як зазначалося вище, за результатами експертизи встановлено, що підписи від імені [PERSON] на розписках про отримання карток здійснені не [PERSON] . Тому суд приходить до висновку про наявність вини банку у порушенні правил видачі платіжних карток, незабезпеченні збереження коштів [PERSON] , пов`язану з видачею платіжних карток іншим особам (чи особі), які в подальшому розпорядились коштами [PERSON] . Разом з тим, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує поведінку представників банку, які невчасно та неповно надавали відповіді на адвокатські запити, вимоги-претензії представника позивача (т. 1 а.с. 18-25, 41-52, 86-89, 102-109); за результатами службового розслідування прийшли до висновку, що [PERSON] особисто отримувала платіжні картки; тривалість порушення банком прав позивачки, відшкодування майнової шкоди аж через місяць після надання експертом висновку попри платоспроможність банку; вік позивачки, яка народилась [INFO] та є людиною похилого віку; те, що матеріальну шкоду завдано [PERSON] щодо засобів існування пенсіонера пенсії; глибину та тривалість моральних страждань позивачки, яких вона зазнала внаслідок усвідомлення відсутності накопиченої за майже п`ять років пенсії. Як зазначено в заявах сторони позивача, загострення хвороб [PERSON] мали місце поряд з триваючим порушенням її прав як клієнта в банку. Отже, вбачається причинно-наслідковий зв`язок із порушенням прав [PERSON] як клієнта банку та відповідно погіршенням здоров`я, моральних страждань, що зумовило кількаразове стаціонарне лікування. Згідно рекомендацій лікарів в наданій суду медичній документації [PERSON] рекомендовано низку медикаментів, що поклало на [PERSON] додаткові фінансові витрати поряд з тим, що вона не мала накопиченої пенсії в банку, на яку могла б добросовісно розраховувати. Вона як людина пенсійного віку мала велику довіру до банку, а тепер у неї апатія та розчарування. Позивачка була змушена заплатити за проведення експертизи та інші судові витрати. У зв`язку з цим, їй доводилось обмежувати себе з харчуванні, лікуванні. Також в її будинку безкоштовно проживають три внутрішньо переміщені особи, житло яких зруйновано воєнними діями, двоє з яких пенсіонери (довідки переселенців, заява про знищене/пошкоджене майно, т. 2 а.с. 10-13). Це підвищує рівень відповідальності [PERSON] за утримання будинку. Тому пошук коштів для спору з банком викликав додатковий стрес для позивачки. Також вона змушена була ходити на допит до поліції як потерпіла у кримінальному провадженні. Виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, на користь позивачки з відповідача слід стягнути відшкодування моральної шкоди у розмірі 40000 грн. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України,\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних\~із розглядом\~справи.\~До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать 1)\~витрати на\~професійну правничу\~допомогу; 2)\~пов`язані із\~залученням свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи;\~3)\~пов`язані з\~витребуванням доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з\~ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК України\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представник позивача 06 березня 2023 року подала до суду клопотання про забезпечення доказів, у якому просила витребувати в АТ «Райффайзен Банк» оригінали розписок [PERSON] про отримання двох спірних карток (т. 1 а.с. 118-124). До клопотання додано квитанцію №3252879880000438317 від 06 березня 2023 року, що свідчить про сплату [PERSON] судового збору у сумі 536,80 грн. за подання заяви про забезпечення доказів (т. 1 а.с. 124). За ухвалою від 13 квітня 2023 року у справі призначено судову почеркознавчу експертизу. Оплату за проведення експертизи покладено на позивача. Вартість проведення експертизи становить 9559,20 грн., що підтверджується рахунком №1350 від 02 травня 2023 року (т. 1 а.с. 213-214). З дублікату квитанції №Р24А1187013346D5532 та платіжної інструкції вбачається, що за проведення експертизи стороною позивача на рахунок Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України 11 травня 2023 року було сплачено 9559,3 грн. (т. 1 а.с. 217-218). Враховуючи обгрунтованість вищевказаних витрат позивача, суд приходить до висновку про стягнення на користь [PERSON] витрат на проведення експертизи у розмірі 9559,30 грн. та заяви про забезпечення доказів у розмірі 536,80 грн. За ч. 1 ст. 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. У клопотанні про покладення на відповідача витрат на прибуття до суду представника позивача [PERSON] остання просила суд покласти на відповідача 1613,37 грн. таких витрат (т. 2 а.с. 97). Обгрунтовуючи вказане клопотання адвокат зазначає, що приїхала з м. Києва (місце роботи), на власному автомобілі, відстань до суду 163 км та вирахувала вартість пального, виходячи з розрахунку 10 л/100 км. Проте виходячи з технічних характеристик автомобіля Hyundai Elantra, суд вважає такі вихідні дані завищеними. Також враховуючи право участі представника позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції, яким вона неодноразово скористалась під час розгляду справи, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з банку лише частини витрат, пов`язаних з прибуттям до суду представника позивача адвоката Седун Д.В. у розмірі 1000,19 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3-ч. 6 ст. 137\~ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що [PERSON] понесені судові витрати на професійну правничу допомогу. Так, з матеріалів справи вбачається, що 04 квітня 2022 року між [PERSON] (далі - Клієнт) та Адвокатським бюро «ЯРЕМЧУК І ПАРТНЕРИ» (Бюро) було укладено договір №124 про надання правової допомоги, відповідно до умов якого клієнт уповноважує бюро надавати клієнту юридичні послуги та правову допомогу з приводу будь-яких справ, без виключень (т. 2 а..с. 37-40). Відповідно до 6.1 договору вартість послуг, порядок та строки виплати гонорару визначаються за згодою сторін додатковою угодою до договору. За п. 9.1. строк дії договору - до 31.12.2022 року. Згідно з додатковою угодою №1 від 20.12.2022 сторони продовжують термін дії договору про надання правової допомоги №124 від 04.04.2022 до 31.12.2023 (т. 2 а.с. 42). За додатковою угодою №2 від 12.02.2023 до договору про надання правової допомоги (т. 2 а.с. 43) сторони встановили порядок обчислення гонорару адвоката у розмірі 1500 грн. за годину роботи адвоката. Адвокатське бюро уповноважує адвоката Седун Д.В. на надання правової допомоги за договором №124 від 04.04.2022. Сума гонорару адвокатського бюро підлягає сплаті клієнтом у випадку досягнення реального позитивного результату на користь клієнта та підлягає оплаті протягом п`яти днів після набуття законної сили рішенням суду у справі №709/114/23. За додатковою угодою №3 до договору №124 від 04.04.2022 у випадку фінансової можливості оплати адвокатських послуг клієнтом може бути здійснена оплата адвокатських послуг на загальних підставах, визначених в п. 6 договору (т. 2 а.с. 44). Отже,\~представництво інтересів\~ [PERSON] \~під час\~судового розгляду\~справи судом\~здійснювала адвокат\~Седун Дарина\~Володимирівна,\~яка на\~підтвердження повноважень\~представника надала\~суду ордер\~на надання\~правничої (правової)\~допомоги серії\~АА №\~1274503,\~виписаний на\~підставі договору\~про надання\~професійної правничої\~допомоги №124\~від 04\~квітня 2022\~року (т.\~1\~а.с.12),\~договір №124\~від 04\~квітня 2022\~року про\~надання правової\~допомоги,\~укладений між\~Адвокатським бюро\~««ЯРЕМЧУК І\~ПАРТНЕРИ»» та\~ [PERSON] \~(т.\~2\~а..с.\~37-40), з додатковими угодами до нього. Як встановлено в частині 4\~ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Таким чином, повноваження [PERSON] як представника [PERSON] підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством. В своїй заяві адвокат Седун Д.В. просила стягнути судові витрати - 40 050 грн. витрат на правничу допомогу. На підтвердження понесених [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу представником надані такі докази: платіжну інструкцію від 11 липня 2023 року про оплату [PERSON] за Договором від 04.04.2022 в сумі 40050 грн. (т. 2 а.с. 90). Адвокатським бюро\~«Яремчук і\~партнери»,\~яке \~в особі\~адвоката Седун\~Д.В.\~надає послуги\~правової допомоги\~ [PERSON] ,\~30\~липня 2023\~року складено\~детальний опис-звіт\~наданих послуг\~(виконаних\~робіт),\~уточнений.\~ (т. 2 а.с.91-93). Так, нею виконано такі роботи: вивчення та аналіз матеріалів, наданих [PERSON] та заданого клієнтом питання щодо\~можливості захисту\~її прав\~як споживача\~фінансових послуг\~у відносинах\~з АТ\~«Райффайзен банк»\~в досудовому\~та судовому\~порядку за\~необхідності \~витрачено 1\~годину.\~Збір доказів\~та досудове\~врегулювання.\~Оформлення та\~направлення 5\~адвокатських запитів,\~2\~вимог-претензій,\~заяви про\~вчинення кримінальних\~правопорушень від\~14\~січня 2023\~року.\~Отримання довідки\~про доходи\~ [PERSON] .\~Отримання витягу\~з ЄРДР.\~Отримання пам`ятки\~про права\~та обов`язки\~потерпілої.\~Збір та\~аналіз медичної\~документації [PERSON] .\~Дослідження та\~аналіз фінансових\~показників банку\~на сайті\~НБУ тощо\~ витрачено\~7\~годин.\~Розробка та\~затвердження правової\~позиції [PERSON] \~щодо захисту\~її прав\~як споживача\~фінансових послуг.\~Аналіз законодавства,\~судової практики\~в справах\~щодо спорів\~з АТ\~«Райффайзен» щодо\~порушення банком\~право споживачів фінансових послуг, узагальнень Верховного Суду, дайджестів та рекомендацій у відкритому доступі 3 години. Збір, дослідження і підготовка документів, необхідних для подачі позову, оформлення клопотання про компенсацію витрат на професійну правову допомогу, в тому числі: орієнтовний розрахунок судових витрат; детальний опис-звіт наданих послуг; акт прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт) до договору про надання правової допомоги тощо витрачено 2 години. Підготовка та редагування тексту позовної заяви про захист прав споживача фінансових послуг відшкодування матеріальної та моральної шкоди витрачено 7 годин. Підготовка та направлення відповіді на відзив, клопотання про витребування доказів (забезпечення доказів), клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, збір матеріалів для експертизи, сплата судових зборів витрачено 3,67 годин. Підготовка та участь у судових засіданнях: 07.03.2023, 14.04.2023, 10.07.2023, 31.07.2023 (заплановано) витрачено 3 години. Всього витрачено 26,67 годин. Сторонами визначена погодинна оплата гонорару бюро в сумі, що відповідає еквіваленту 1500 грн. за годину роботи адвоката. Таким чином, орієнтовний розмір винагороди бюро в суді першої інстанції становить 40050 грн. (т. 2 а.с. 91-93). Під час розгляду справи адвокат Седун Д.В. як представник [PERSON] брала участь у судових засіданнях, 07.03.2023, 13.04.2023, 10.07.2023, 31.07.2023, виконувала роботи, описані в детальному описі-звіті. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ст.ст. 133, 137 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», судові витрати на професійну правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Оформленими у встановленому законом порядку документами, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги є квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки. Згідно з п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд враховує посилання представника відповідача, яка просила зменшити витрати на надання правової допомоги, оскільки витрата 7 годин на збір доказів та досудове врегулювання є значно завищеним та неспівмірним з наданими послугами. На думку суду, такий розмір витрат часу адвоката не є достатньо обґрунтованим та пропорційним до предмета спору. Суд не вважає за необхідне в даній цивільній справі стягувати витрати за роботу адвоката щодо подання заяви про вчинення кримінального правопорушення, отримання витягу з ЄРДР, отримання пам`ятки про права та обов`язки потерпілої, дослідження та аналіз фінансових показників банку на сайті НБУ. З огляду на це суд вбачає за можливе стягнути витрати на правову допомогу загалом за 25,7 годин витраченого адвокатом часу, тобто 38550 грн. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 49 646,29 грн. (на професійну правничу допомогу - 38550 грн., інші витрати - 11096,29 грн.).

Outcome: partial