Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на її користь понесену вартість додаткових витрат на утримання дитини в сумі 23 676, 24 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 22.01.2009 було розірвано. Від шлюбу маємо малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09.11.2018 у справі №569/16724/17 змінено спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30.10.2012 з твердої грошової суми в розмірі 500 грн. щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років ,ухвалено стягувати з [PERSON] накористь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу)відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що після розірвання шлюбу відповідач з донькою бачиться та спілкується дуже рідко, особливої цікавості щодо її навчання, розвитку та здоров`я не проявляє. Участь вихованні та додаткових витратах не бере. Після розлучення відповідач відмовлявся добровільно приймати участь у забезпеченні фінансування та утримання доньки, а тому вимушена звернутися до суду. Зазначає, що витрати на медичні послуги, які були надані для доньки становлять 47 239, 49 грн. Просить суд стягнути з відповідача половину понесених додаткових витрат. Ухвалою суду від 06.06.2023 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін. Представником відповідача 08.08.2023 подано письмові пояснення, згідно з якими заперечує щодо задоволення позову, у зв`язку з тим, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесених додаткових витрат. У судовому засіданні 08.08.2023 позивач просила позов задовольнити з підстав у ньому наведених. Окрім того, позивач вказала, що понесені додаткові витрати, були необхідними, у зв`язку з рекомендаціями лікарів, зокрема була потреба в ортодонтичному лікуванні за допомого брекет системи верхньої та нижньої щелеп. Представник відповідача у судовому засіданні 08.08.2023 заперечив щодо задоволення позову у повному обсязі. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали та врахувавши обставини у справі, судом встановлено таке. Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] .На даний час шлюб між сторонами розірваний, малолітня дитина сторін проживає разом з позивачем. Відповідач проживає окремо від позивача та дитини. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від від 09.11.2018 у справі №569/16724/17 змінено спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30.10.2012 з твердої грошової суми в розмірі 500 грн. щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років ,ухвалено стягувати з [PERSON] накористь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу)відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Згідно копії акту наданих послуг від 17.08.2022, за період з 23.01.2020 по 17.08.2022 Товариствомз обмеженою відповідальністю «Дентамед 2000» в особі директора Майданець Тетяни Олександрівни, що діє на підставі статуту, [PERSON] були надані медичні стоматологічні послуги на загальну суму 6 080,00 грн. Як стверджується актом про надання стоматологічнихпослуг від 26.12.2022 та товарними чеками від 29.09.2022, 18.10.2022 та 26.12.2022, за період з 29.09.2022 по 26.12.2022 для [PERSON] були надані стоматологічні послуги у медичному центрі «DEF» на загальну суму 3 500, 00 грн. Крім того, 19.01.2023 донька сторін, [PERSON] , захворіла на гострий лівобічний катаральний середній отит Н65.0, та після огляду лікаря- отоларинголога було призначено лікування, а саме препарати: аугментин таблетки, нурофен форте таблетки, галазолін гель та дроплекс краплі. Згідно фіскальних чеків від 19.01.2023 позивачем за огляд лікаря та купівлю медикаментів було витрачено 893, 89 грн. Також, за період з 17.02.2023 по 06.04.2023 для доньки сторін, згідно акту про надання стоматологічних послуг від 06.04.2023 та рахунку №13 від 06.04.2023 була встановлена брекет-система у медичному центрі «DEF» на загальну суму 35 300,00 грн. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Як стверджується актом про надання стоматологічних послуг від 06.04.2023 медичного центру «DEF», підставою для встановлення брекет системи [PERSON] , є встановлений в останньої діагноз: необхідність ортодонтичного лікування за допомогою брекет системи верхньої та нижньої щелеп. При цьому, як зазначила позивач у судовому засіданні та враховуючи надані нею докази щодо понесення витрат на лікування доньки за період з 2020 по 2022 роки, слідує, що передумовою для ортодонтичного лікування шляхом встановлення брекет системи, було довготривале лікування доньки, зокрема, встановлення пломб, реставрація зубів, санація ротової порожнини та інше. Суд погоджується, що понесені позивачем витрати на лікування є додатковими витратами на дитину відповідно до ст. 185 СК України, оскільки [PERSON] потребувала довготривалого ортодонтичного лікування. Ці витрати, на переконання суду, викликані особливими обставинами та є виправданими в умовах сьогодення для забезпечення належного розвитку дитини. За наведеного, в усіх наведених вище витратах позивачки на дитину зобов`язаний брати батько на підставі статті 185 СК України та зважаючи на положення статті 141 цього Кодексу та вимоги статті 12 Закону України "Про охорону дитинства". З досліджених в судовому засіданні копій письмових доказів, а також їх оригіналів, щодо понесених позивачем додаткових витрат на дитину [PERSON] , судом встановлено, що позивач понесла вказані витрати на загальну суму 45 773, 89 грн. При цьому, суд не приймає в якості доказу понесення позивачем витрат на купівлю медикаментів на суму 878, 60 грн, а саме: пробам капсули, солімар спрей, тантум верде спрей, тонзіпрет таблетки, отривін спрей, оскільки доказів щодо призначення таких медикаментів лікарем позивачем суду не надано. Крім того, витрати позивачки на суму 700, 00 грн згідно довідки від 14.02.2023, виданої лікарем [PERSON] , не є належним доказом понесення нею витрат на гігієнічну чистку зубів доньці, оскільки акту виконаних робіт на такі стоматологічні послуги позивачем суду не надано, хоча, як слідує зі змісту вказаної довідки, останньою затверджується саме акт виконаних робіт. Стосовно доводів представника відповідача щодо непідтвердження позивачем додаткових витрат на дитину, слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 11 серпня 2022 року у справі № 916/546/21 зауважила, що залежно від встановлених судами обставин конкретної справи, документ, який сторони іменують як «акт приймання-передачі», може як підтверджувати певні факти та бути документом первинного бухгалтерського обліку, так і мати ознаки правочину, тобто бути спрямованим на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Встановлення правової природи акта приймання-передачі це питання дослідження як змісту такого акта, так і інших доказів, наявних у матеріалах справи. Висновок з цього приводу, у разі його необхідності для вирішення справи, повинен робити суд у межах кожної окремої справи. Таким чином, суд досліджує акт в кожному конкретному випадку та надає його оцінку в залежності від того, чи підтверджує він волевиявлення сторін, а також чи має він юридичні наслідки, в залежності від чого суд робить висновок щодо того, чи є акт правочином та щодо ефективного способу захисту. З огляду на різні обставини справ суди доходять різних висновків щодо правової природи акта приймання-передачі. Такі висновки можуть відрізнятись один від одного, однак, зважаючи на різний контекст справ, у яких відповідні висновки зроблені, це не свідчить про їх суперечність один одному. Також суд звертає увагу, що у ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 203/4566/15-ц. З огляду на зміст долучених позивачем актів наданих послуг, а також презумпцію правомірності правочину, суд дійшов висновку, що позивачем були понесені додаткові витрати на дитину на загальну суму 45 773, 89 грн. Слід також зазначити, що доводи представника відповідача про надання коштів бабою та дідом [PERSON] як додаткових витрат на дитину, не заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються на припущеннях та не стосуються предмету спору, так як спір у цій справі виник між батьками дитини, а тому долучені представником відповідача дублікати чеків, де платником вказана - [PERSON] , не спростовують висновків суду про обґрунтованість позовних вимог позивача в сумі 45 773, 89 грн. Згідно вимог ст.ст. 141, 180 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати. В зв`язку з чим, суд вважає, що вищевказані додаткові витрати повинні бути розподілені між батьками у рівних частках. Суд враховує, що на утриманні відповідача знаходяться малолітні діти, при цьому також враховує, що відповідач є працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, а відтак спроможний сплатити половину понесених позивачем додаткових витрат на доньку, [PERSON] , [INFO] . Окрім того, виходячи із вимог закону, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Згідно зі статтею 80 ЦПК України,достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене вище, суд встановивши наявність у позивача, з якою проживає дитина, особливих обставин у додаткових витратах, з урахуванням обставин, що мають істотне значення дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача на користь позивача половини понесених позивачем додаткових витрат на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , одноразово в сумі 22 886, 94 грн. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Outcome: approved