Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Зазначає, що 29 жовтня 2011 року зареєструвала шлюб з [PERSON] у виконавчому комітеті Яблуницької сільської ради, Путильського району Чернівецької області, актовий запис № 08. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З січня 2023 року з відповідачем однією сім`єю не проживають, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає,\~діти знаходяться\~на повному\~її утриманні.\~Відповідач являється здоровою та працездатною особою, працює офіційно, однак розмір його доходів невідомий, як батько, зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей. Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка не з`явилася, від неї до суду надійшла заява про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 5 тисяч гривень на кожну дитину щомісяця, з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дітьми повноліття. Також просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив стягувати із нього аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 10000 грн. щомісячно. Згідно ч.1.\~ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3\~ст. 211 ЦПК України\~передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у шлюбі зареєстрованому 29 жовтня 2011 року у виконавчому комітеті Яблуницької сільської ради, Путильського району, Чернівецької області, актовий запис № 08, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с.4). За час спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] , відповідно (а.с. 3,5). З довідки Путильської селищної ради №06-16/414 від 04.07.2023 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає з неповнолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Згідно акту обстеження побутових умов фактичного місця проживання особи № 214 від 04.07.2023 року, [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] з двома неповнолітніми дітьми у задовільних матеріально побутових умовах. Діти знаходяться на утриманні матері (а.с.15). Факт проживання неповнолітніх дітей із матір`ю [PERSON] не заперечується та не спростовується відповідачем. Відповідно до вимог\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч.2\~ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст.\~11, ч.1 ст.\~12 Закону України «Про охорону дитинства»\~батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі\~статтею 141 Сімейного кодексу України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.\~180,\~181 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Пунктом 17\~постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»№3 від 15.05.2006 року\~роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Розмір аліментів установлюється судом, виходячи з обставин кожної конкретної справи, та може бути визначений у частці від доходу або твердій грошовій сумі (ст.ст.183,\~184 СК). Статтею 182 Сімейного кодексу України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 184 СК України, передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Крім того, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина перша\~статті 192 СК України). Отже, виходячи з мінімального розміру аліментів на одну дитину, визначеного законодавством та максимального загального розміру аліментів, який не повинен перевищувати 50% заробітної плати, запропонований відповідачем розмір аліментів, що підлягає стягненню з нього на утримання однієї дитини у сумі 5000 грн. ( 10000 грн. на двох дітей), відповідає передбаченому законом мінімальному розміру аліментів на одну дитину, і на думку суду такий розмір буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей та не призведе відповідача до зубожіння. При визначенні розміру аліментів суд враховує факт проживання дітей з матір`ю, вік дітей, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку та здоров`я дітей, матеріальне становище платника аліментів, який є\~працездатним,\~за відсутності\~інформації про\~перебування на\~його утриманні\~інших неповнолітніх\~дітей чи\~непрацездатних батьків, на час ухвалення рішення працевлаштований, враховуючи заяву відповідача про визнання позовних вимог та про можливість сплати\~аліментів у\~розмірі 10000\~грн.\~щомісячно \~на обох\~дітей,\~дійшов до висновку, що вимоги позивачки підлягають до задоволення. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Тому за правилами\~ст. 141 ЦПК України\~при ухваленні рішення з відповідача належить стягнути судові витрати. Відповідно до положень\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

Outcome: approved