Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Парафіївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач [PERSON] зазначила, що з вересня 1992 року і по теперішній час зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта та довідкою Парафіївської селищної ради №1-326 від 12.06.2023 року. Згідно довідки Парафіївської селищної ради №03-11/2526 від 19.06.2023 року житловий будинок [ADDRESS] , на балансі Парафіївської селищної ради не перебуває. Відповідно до технічного паспорту, складеного ПП «Інвентаризатор Ічнянщини» Чернігівської області на будинок садибного типу по [ADDRESS] складається з житлового будинку А1, прибудови а2 , сараю Б1, гаража В1, погребу П1, огорожі. За весь час її проживання у вказаному житловому будинку жодних претензій з приводу володінням та користуванням нею будинком з надвірними будівлями до неї не пред`являлось, відповідно володіння не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Позивач вважає, що вона добросовісно заволоділа даним майном, продовжує відкрито та безперервно володіти ним більше 10 років, тому вважає, що в неї виникло право на набуття права власності на це майно за набувальною давністю. В судове засідання позивач не з`явилася , в позовній заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності. Від представника відповідача Парафіївської селищної ради, 19.07.2023 року, надійшла письмова заява, відповідно до якої вона просить розгляд справи проводити без участі представника селищної ради, не заперечує проти задоволення позову. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з частиною першою статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цивільним кодексом України. За змістом наведеної норми для набуттям права власності за набувальною давністю потрібна сукупність таких умов - володіння має бути добросовісним, тобто таким коли особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності, наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності та володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто, об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто, є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 ч. 3 ст. 344 ЦК України 2003 року); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч. 2 ст. 344 ЦК України 2003 року). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто, бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Саме таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 (провадження №12-291гс18). Судом встановлено, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано, що підтверджується довідкою ПП «Інвентаризатор Ічнянщини» № 61 від 23.03.2023 р. (а.с. 15). Тобто даний будинок не має власника. Згідно інформації Парафіївської селищної ради [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з вересня 2002 року по теперішній час (а.с.8). З вересня 2002 року пройшло більше 10 років, коли позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіє майном. Таким чином, виходячи з вище викладеного, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ,право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved