Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

19 червня 2023 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на земельні ділянки з кадастровим номером 5920689200:03:002:0734, площею 4,2901 га та з кадастровим номером 5920689200:03:002:0735, площею 0,2293 га, сформовані за рахунок невитребуваної земельної частки (паю), право на яку посвідчене сертифікатом серії [NUMBER] , виданим 18 вересня 1996 року на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації №247 від 30 серпня 1996 року. Спадщину після смерті матері в рівних частинах прийняли її батько [PERSON] та брат [PERSON] [INFO] помер її батько, після смерті якого залишилося спадкове майно, що складається з 1/2 частини земельної частки (паю), яку він успадкував після смерті матері та земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 4,16 в умовних кадастрових гектарах у землях, які перебували в колективній власності САПТЗТ «Тучненське», посвідченої сертифікатом серії СМ №0102777, виданим 18 вересня 1996 року на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації №247 від 30 серпня 1996 року. [INFO] помер її брат [PERSON] . Після його смерті спадщину, до складу якої ввійшла 1/2 частина земельної частки (паю), яку він успадкував після смерті матері, прийняла її сестра [PERSON] . Рішенням 31 сесії 7 скликання Миколаївської селищної ради від 08 листопада 2018 року погоджено проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Тучненського старостату Миколаївської селищної ради, до якого увійшли земельні ділянки, сформовані за рахунок невитребуваної земельної частки (паю), право на яку посвідчене сертифікатом серії [NUMBER] , виданим на ім`я [PERSON] , з кадастровими номерами 5920689200:03:002:0734, площею 4,2901 га та 5920689200:03:003:0735, площею 0,2293 га. Рішенням 50 сесії 7 скликання Миколаївської селищної ради від 23 червня 2020 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Тучненського старостату Миколаївської селищної ради, до якої ввійшла земельна ділянка з кадастровим номером 5920689200:03:002:0785, сформована за рахунок належної [PERSON] невитребуваної земельної частки (паю), право на яку посвідчене сертифікатом серії СМ №0102777 від 18 вересня 1996 року. Разом з цим прийнято рішення про передачу вказаної земельної ділянки в оренду ПП «Дружба-6». Спадщину після смерті батька вона фактично прийняла, бо розпорядилася майном померлого батька, зберігала його документи. 06 березня 2023 року приватним нотаріусом Хоменко О.В. винесено постанову, якою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки, яка залишилася після смерті матері, та на земельну ділянку, яка належала батьку. Посилаючись на викладені вище обставини, позивачка просить встановити факт прийняття спадщини та визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 5920689200:03:002:0734, площею 4,2901 га, 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 5920689200:03:002:0735, площею 0,2293 га та на земельну ділянку з кадастровим номером 5920689200:03:002:0785, площею 3,9736 га. 21 червня 2023 року відкрито провадження у справі та її призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче засідання на 21 липня 2023 року (а. с. 85). 28 червня 2023 року надійшов відзив на позовну заяву відповідачки [PERSON] , в якому вона визнає позов та вказує, що після смерті їх з позивачкою матері [PERSON] спадщину прийняли їх батько [PERSON] та брат [PERSON] . Після смерті батька її сестра [PERSON] разом з [PERSON] отримали у володіння та розпорядження сертифікати на право на земельну частку (пай) серії CM №0102992 та №0102777 від 18 вересня 1996 року. Крім того, вони разом володіли та користувалися будинком, земельною ділянкою (городом), всіма побутовими речами, які залишилися після смерті батька (а. с. 96-99). 07 липня 2023 року до суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи ПП «Дружба-6» - адвоката Литвиненко Д.Г., в яких остання зазначає, що вимоги позивачки не підлягають задоволенню, оскільки остання не прийняла спадщину після смерті батька, що підтверджено рішенням Білопільського районного суду від 06 червня 2022 року у справі №573/2017/22. [PERSON] не могла прийняти спадщину після смерті батьків шляхом зберігання сертифікатів на земельні частки (паї), оскільки останні оформлені набагато пізніше їх смерті. Також зазначила, що [PERSON] пропустила строк позовної давності (а. с. 200-205). 12 липня 2023 року до суду надійшли пояснення представника третьої особи ТОВ АФ «Вікторія» - адвоката Ломаки Ю.М., згідно з якими останній заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав: відсутні докази, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] . Крім того, під час розгляду цивільної справи №573/2017/21 [PERSON] було подано відзив, в якому остання зазначила, що спадщину після смерті її батьків [PERSON] та [PERSON] прийняв її брат [PERSON] , так як він проживав в одному будинку з ними, після їх смерті отримав у володіння та розпорядження сертифікати на право на земельні частки (паї) серії СМ №0102992 та СМ №0102777, будинок, земельну ділянку (город), а також усі побутові речі. У зв`язку з цим твердження позивачки про вступ в управління та володіння майном є нелогічним, непідтвердженим, неналежним та недопустимим доказом та таким, що суперечить її попереднім заявам при розгляді справи №573/2017/21. Також зазначив, що з доданих до позовної заяви доказів вбачається, що саме [PERSON] вступив в управління та володіння спадковим майном (а. с. 206-218). 21 липня 2023 року надійшов відзив Миколаївської селищної ради, у якому зазначено, що [PERSON] не надала суду доказів, що на момент відкриття спадщини проживала зі спадкодавцем та фактично вступила в управління спадковим майном (а. с. 223-224). Ухвалою від 21 липня 2023 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду (а. с. 228). У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не прибула, причин неявки не повідомила, про день, час і місце розгляду справи була сповіщена належним чином. До підготовчого засідання подавала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає повністю. Представник відповідача Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області у судове засідання не прибув, причин неприбуття не повідомив, будучи належним чином сповіщений про день, час і місце розгялду справи. До підготовчого засідання селищний голова Пасько С.М. направив клопотання про розгляд справи без участі їх представника, проти позову заперечують. Представники третіх осіб ТОВ АФ "Вікторія" та ПП "Дружба-6" у судове засідання не прибули, будучи належним чином сповіщеними про день, час і місце розгляду справи. До підготовчого засідання подавали клопотання прго розгляд справи без їх участі, проти позову заперечують. Заслухавши позивачку [PERSON] , дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов такого висновку. [INFO] народилася [PERSON] . В графі «батько» у свідоцтві про її народження записано « [PERSON] ». Її матір`ю записана [PERSON] (а. с. 15-19). Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 листопада 2020 року встановлено юридичний факт про те, що батьком [PERSON] був [PERSON] , який помер [INFO] (а. с. 75-77). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, 11 травня 1974 року [PERSON] , мати позивачки, уклала шлюб з [PERSON] , батьком позивачки, у зв`язку з чим їй було присвоєно прізвище чоловіка (а. с. 22-23). [INFO] народився [PERSON] . У свідоцтві про його народження матір`ю записана [PERSON] . В графі «батько» російською мовою записано « [PERSON] » (а. с. 24). [INFO] в с. Тучне Білопільського району Сумської області померла мати позивачки [PERSON] (а. с. 18, 20). [INFO] в с. Тучне Білопільського району Сумської області помер батько позивачки [PERSON] (а. с. 21, 75-77). [PERSON] помер [INFO] в с. Тучне Білопільського району Сумської області (а. с. 25). Після смерті батьків позивачки відкрилася спадщина на таке майно. На підставі Розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації №248 від 30 серпня 1996 року правлінню САПТЗТ «Тучненське» надано дозвіл на внесення змін до списку громадян - членів КСП «Тучненське», які мають право на земельну частку (пай) та врахування цих змін при паюванні земель. До списку пропущених членів КСП була включена померла після 15 травня 1995 року [PERSON] (а. с. 34-37). 18 вересня 1996 року Білопільською районною державною адміністрацією на підставі рішення №247 від 30 серпня 1996 року на ім`я померлої [PERSON] видано сертифікат серії СМ №0102992 на право на земельну частку (пай) у землях, які перебували в колективній власності САПТЗТ «Тучненське», розміром 4,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №552 (а. с. 31-32) та на ім`я померлого [PERSON] видано сертифікат серії СМ №0102777 на право на земельну частку (пай) у землях, які перебували в колективній власності САПТЗТ «Тучненське», розміром 4,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №337 (а. с. 32-33). 04 грудня 2018 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені записи за №29345899 та №29345627 про реєстрацію за ТОВ АФ «Вікторія» іншого речового права оренди вищевказаних земельних ділянок на підставі договору оренди від 03 грудня 2018 року, укладеного з Миколаївською селищною радою на строк до моменту державної реєстрації права власності спадкоємця на об`єкт оренди або до набрання законної сили рішенням суду про визнання спадщини відумерлою (а. с. 47-50). 22 грудня 2020 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис за №40010785 про реєстрацію за ПП «Дружба-6» іншого речового права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5920689200:03:002:0785, площею 3,9736 га на підставі договору оренди від 01 жовтня 2020 року, укладеного з Миколаївською селищною радою на строк 17 років 2 місяці 30 днів, тобто до 31 грудня 2037 року (а. с. 51-52). Згідно з довідкою Управління адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 07 грудня 2021 року №873/56-21, земельній ділянці, яка сформована за рахунок невитребуваної частки (паю), право на яку посвідчено сертифікатом серії СМ №0102992, виданим 18 вересня 1996 року на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації №247 від 30 серпня 1996 року на ім`я [PERSON] , присвоєні кадастрові номера 5920689200:03:002:0734 та 5920689200:03:003:0735 (а. с. 56). Згідно з довідкою Управління адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 17 грудня 2021 року №942/56-21, земельній ділянці, яка сформована за рахунок невитребуваної земельної частки (паю), право на яку посвідчене сертифікатом серії СМ №0102777, виданим на ім`я [PERSON] , присвоєно кадастровий номер 5920689200:03:002:0785 (а. с. 57). Рішенням 31 сесії 7 скликання Миколаївської селищної ради від 08 листопада 2018 року погоджено проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Тучненського старостату Миколаївської селищної ради, до якого увійшли земельні ділянки, сформовані за рахунок невитребуваної земельної частки (паю), право на яку посвідчене сертифікатом серії СМ №0102992, виданим на ім`я [PERSON] , з кадастровими номерами 5920689200:03:002:0734, площею 4,2901 га та 5920689200:03:003:0735, площею 0,2293 га (а. с. 58-61). Рішенням 50 сесії 7 скликання Миколаївської селищної ради від 23 червня 2020 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Тучненського старостату Миколаївської селищної ради, до якої ввійшла земельна ділянка з кадастровим номером 5920689200:03:002:0785, сформована за рахунок належної [PERSON] невитребуваної земельної частки (паю), право на яку посвідчене сертифікатом серії СМ №0102777 від 18 вересня 1996 року. Разом з цим прийнято рішення про передачу вказаної земельної ділянки в оренду ПП «Дружба-6» (а. с. 62-63). 03 грудня 2012 року державним нотаріусом Улянівської держаної нотаріальної контори за заявою [PERSON] заведена спадкова справа №299/2012 після померлого [INFO] [PERSON] , зареєстрована у Спадковому реєстрі за №53843015, в якій [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна (а. с. 239-256). Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №72969110 від 26.06.2023 (а. с. 109) та №72969170 від 26.06.2023 (а. с. 186) спадкові справи після померлої [INFO] [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] не заводилися. 06 червня 2022 року рішенням Білопільського районного суду Сумської області у справі №573/2017/21 за [PERSON] у порядку спадкування після смерті брата [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 5920689200:03:002:0734, площею 4,2901 га та на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 5920689200:03:002:0735, площею 0,2293 га, які сформовано за рахунок невитребуваної земельної частки (паю), право на яку посвідчене сертифікатом серії CM №0102992, виданим 18 вересня 1996 року на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації №247 від 30 серпня 1996 року на ім`я [PERSON] (а. с. 64-78). Водночас, цим рішенням [PERSON] відмовлено у визнанні за нею права власності на іншу частину вказаних земельних ділянок, а також на земельну ділянку з кадастровим номером 5920689200:03:002:0785, площею 3,9736 га, сформовану за рахунок невитребуваної земельної частки (паю), право на яку посвідчене сертифікатом серії [NUMBER] , виданим 18 вересня 1996 року на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації Сумської області №247 від 30 серпня 1996 року на ім`я [PERSON] , з тих підстав, що спадщину після смерті [PERSON] нарівні з сином [PERSON] прийняв і її чоловік [PERSON] шляхом постійного проживання з спадкодавцем на день смерті, а також у зв`язку з недоведеністю того, що останній був батьком [PERSON] та [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. від 06 березня 2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом у зв`язку з неприйняттям спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та у зв`язку з тим, що сертифікати на право на земельну частку (пай), видані 18 вересня 1996 року, тобто після смерті [PERSON] та [PERSON] . У довідці ВК Тучненського старостату Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області №6 від 13.01.2021 не зазначено про вступ [PERSON] в управління чи володіння спадковим майном після [PERSON] (а. с. 27-30). Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначалось, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з абз. 2 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Цивільні відносини у цій справі виникли до набрання чинності ЦК України і продовжили існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, однією з обов`язкових умов для визнання права власності на спадкове майно за позивачкою після смерті її батька є прийняття нею спадщини шляхом подання заяви нотаріусу протягом шести місяців з дня його смерті (ч. 1 ст. 1269 ЦК) або шляхом спільного проживання з ним на момент його смерті (ч. 3 ст. 1268 ЦК). Судом встановлено, що із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса позивачка не зверталася, з позовом до суду про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини вона також не зверталася. Фактичне прийняття спадщини [PERSON] обґрунтовує довідкою Тучненського старостату Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області №786 від 02 грудня 2019 року про те, що померлий [PERSON] постійно до дня смерті, [INFO] , проживав один за адресою: [ADDRESS] . Заповіт від імені померлого [PERSON] виконкомом Тучненської сільської ради Білопільського району Сумської області не посвідчувався. Спадщину після померлого [PERSON] прийняла його дочка [PERSON] , яка протягом шести місяців з дня смерті батька розпоряджалася предметами домашнього вжитку та особистими речами спадкодавця, зберігала документи померлого, здійснювала догляд за будинком та земельною ділянкою (а. с. 26). Але нормами ЦК України, який поширюється і на правовідносини у цій справі, визначено фактичне прийняття спадщини лише шляхом постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Враховуючи вимоги ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, яка зазначала, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, то вказану довідку Тучненського старостату №786 від 02 грудня 2019 року суд не може прийняти як доказ фактичного прийняття спадщини позивачкою з таких підстав. Як вбачається з довідки Тучненського старостату Миколаївської селищної ради від 13 січня 2021 року №6, [PERSON] , який помер [INFO] , до дня своєї смерті проживав разом з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався Тучненською сільською радою 04 вересня 1995 року та був скасований згідно заяви від 09 жовтня 1995 року (а. с. 27 том 1 справи № 573/2017/21). На підставі цієї довідки постановою приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. від 06 березня 2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом у зв`язку з неприйняттям спадщини після смерті батька [PERSON] , бо у ній не зазначено про вступ [PERSON] в управління чи володіння спадковим майном після [PERSON] (а. с. 27-30). Оскільки довідки Тучненського старостату Миколаївської селищної ради №786 від 02 грудня 2019 року та №6 від 13 січня 2021 року містять протилежну за змістом інформацію, тому суд 29 червня 2023 року, відповідно до вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України, звернувся із запитом до Миколаївської селищної ради про надання достовірної інформації з приводу фактичного прийняття спадщини після смерті [PERSON] , батька [PERSON] (а. с. 106). Згідно з листом Миколаївської селищної ради від 04 липня 2023 року №838 [PERSON] , який помер [INFO] , до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав разом із сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті головою господарства значиться [PERSON] . Інші члени домогосподарства відсутні. [PERSON] здійснював обробіток землі та помер [INFO] . Інформації про те, хто розпорядився предметами домашнього вжитку та особистими речами [PERSON] , а також хто зі спадоємців зберігав документи померлого, погосподарська книга не містить (а. с. 191-195). Також суд зазначає, що під час розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] , де [PERSON] була відповідачкою, остання суду подала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнала та вказала, що є рідною сестрою позивачки [PERSON] та померлого [PERSON] . За життя останній фактично прийняв спадщину після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] шляхом постійного проживання з ними на день смерті (том 1 а. с. 162-163 цивільної справи №573/2017/21). Як вбачається із зазначених вище документів на спадкове майно, а саме земельні ділянки, то позивачка прийняти спадщину після смерті батьків шляхом зберігання сертифікатів на земельні частки (паї) ніяк не могла, оскільки останні оформлені набагато пізніше після їх смерті. Окрім того, спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] , а факт батьківства [PERSON] щодо [PERSON] встановлений судом лише 24 листопада 2020 року, тобто через 25 років після відкриття спадщини. Отже, на момент відкриття спадщини [PERSON] не була спадкоємцем [PERSON] , тому враховуючи викладене, суд не може прийняти як належний та допустимий доказ довідку Тучненського старостату №786 від 02 грудня 2019 року для підтвердження того, що позивачка фактично прийняла спадщину після смерті свого батька, оскільки вказана довідка суперечить іншим доказам. Позовну вимогу про встановлення факту прийняття спадщини позивачка обґрунтувала ще і тим, що, на її думку, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 листопада 2020 року, яким встановлено факт батьківства [PERSON] щодо неї, судом встановлено ще і факт фактичного прийняття нею спадщини після його смерті (а. с. 75-77). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд зазначає, що у вказаному рішенні суд не встановлював факт прийняття спадщини, він встановлював лише факт батьківства, пославшись на довідку Тучненського старостату №786 від 02 грудня 2019 року, вказавши таке "... Згідно довідки виданої Тучненським старостатом Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області №786 від 02.12.2019 вбачається, що померлий [PERSON] постійно до дня смерті [INFO] проживав один за адресою: [ADDRESS] . Заповіт від імені померлого [PERSON] виконкомом Тучненської сільської ради Білопільського району Сумської області не посвідчувався. Спадщину після померлого [PERSON] прийняла його дочка [PERSON] , яка на протязі шести місяців з дня смерті батька розпоряджалася предметами домашнього вжитку та особистими речами спадкодавця, зберігала документи померлого, здійснювала догляд за будинком та земельною ділянкою" . Окрім того, учасниками вказаної справи не були [PERSON] , ПП "Дружба-6", ТОВ АФ "Вікторія", які є відповідно відповідачкою та третіми особами у справі за позовом [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вказаним вимогам, позивачкою не надано суду будь-яких належних доказів на підтвердження того, що вона фактично прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] . Оскільки позивачкою суду не доведено факт прийняття спадщини, також не доведено своєчасне прийняття нею спадщини після смерті батька шляхом спільного проживанння з ним, визначення їй рішенням суду додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, тому підстави для визнання за нею права власності на спадкове майно також відсутні. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed