Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося в до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтували тим, що 07.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3233811425/693317. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону. За умовами договору, товариство надало клієнту кредит у розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. 16.02.2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу, згідно якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняла належні ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників, серед яких є і [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників від 16.02.2022 року до договору факторингу №16022022 від 16.02.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 14000,00 грн., з яких: 3500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Також, 08.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інструм» (далі - ТОВ «ФК «Інструм») та [PERSON] було укладено кредитний договір №04615-05/2021. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону. За умовами договору, товариство надало клієнту кредит у розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. 29.12.2021 року між ТОВ «ФК «Інструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №29122021 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняла належні ТОВ «ФК «Інструм» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, серед яких є і [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників від 29.12.2021 року до договору факторингу №29122021 від 29.12.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 25100,00 грн., з яких: 6500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18600,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідачці направлено повідомлення про необхідність сплати грошового зобов`язання, яке отримано 29.12.2021 року, проте жодних платежів на погашення існуючої заборгованості не надійшло. З моменту отримання права вимоги до відповідача, жодні штрафні санкції не нараховувалися. Зважаючи на вищевикладене, просили стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» загальну суму заборгованості за кредитними договорами, яка становить 39100,00 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 15.05.2023 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 16.06.2023 року на адресу суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, відповідно до якого не погодилася із викладеними у позовній заяві обставинами з наступних підстав. Позивачем не надано суду повних текстів кредитних договорів №04615-05/2021від 08.05.2021 року з ТОВ «ФК «Інвеструм» та № 3233811425/693317 від 07.06.2021 року з ТОВ «КУ Європейська кредитна група». Кредитний договір № 3233811425/693317 від 07.06.2021 року з ТОВ «КУ Європейська кредитна група» укладено із фізичною особою « [PERSON] », а кредитний договір №04615-05/2021від 08.05.2021 року з ТОВ «ФК «Інвеструм» - із фізичною особою « [PERSON] », а не [PERSON] . Матеріали справи не містять повідомлення відповідачки про відступлення права вимоги за кредитними договорами, а тягар доведення обгрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. На підтвердження заборгованості відповідачки, позивачем не надано належних та допустимих доказів, визначених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облак та фінансову звітність в Україні». Позивачем не підтверджено перерахування відповідачці коштів за кредитними договорами, не надано розрахункового документа або виписки із банківського рахунка. А з наданих до суду документів не можливо встановити, що грошові кошти були перераховані відповідачці. Також позивачем не надано до суду електронних листів, що могли б підтвердити існування заборгованості відповідачки у розмірі, що заявлений відповідачем до стягнення у даній справі. Надані до суду розрахунки заборгованості за кожним із договорів, що є предметом звернення до суду у даній справі, не є безспірними доказами, оскільки складені одноособово стороною позивача, та не є первинними документами, які б підтвердили умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зміст зазначених доказів повністю залежить від волевиявлення кредитора або його правонаступника. Відсутність у матеріалах справи первинних документів не підтверджує факту отримання позичальником коштів у кредит, але і не дозволяє перевірити розмір спірної заборгованості, факту її існування, порядок її нарахування, а також підстав та порядку нарахування відсотків за користування кредитом. Позивачем надано до суду лише окремі аркуші договору факторингу позивача із ТОВ КУ «Європейська кредитна група», які не є належним чином засвідченими копіями документів та не є засвідченими витягами з них, тому вони не можуть бути прийняті судом як належні і допустимі докази, у розумінні ст.77-79 ЦПК України. Відсутність повного тексту договору унеможливлює можливість сприйняття та аналізу відповідного доказу. До матеріалів справи не долучено реєстру боржників до договору факторингу, тому встановити, що права вимоги за кредитними договорами, де боржником є [PERSON] були відступлені фактору - неможливо. Просила відмовити у задоволенні позову та стягнути із позивача на користь відповідача 15000,00 грн. витрат на правничу допомогу. 26.06.2023 року на електронну пошту суду та 03.07.2023 року засобами поштового зв`язку, до суду надійшла відповідь на відзив ТОВ «ФК «ЄАПБ», відповідно до якої зазначили про дотримання вимог щодо укладення кредитних договорів та нарахування відсотків за невиконання зобов`язання. Щодо оригіналів первинних документів бухгалтерського обліку, то вони зберігаються у кредитодавця та не можуть перебувати у позивача. Кошти позичальнику надавалися у безготівковій формі на банківську картку вказану позичальником власноручно при укладенні договору. Позивачем було надано до суду усі наявні документи по кредитних договорах, які були передані первісними кредиторами за договорами факорингу. Позивачем отримано від первісних кредиторів ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Інвеструм» надано розрахунки заборгованості за кредитними договорами, які додані до відповіді на відзив. Підтвердження перерахування коштів позичальнику від указаних компаній не отримано. Зазначили, що відповідно до договорів факторингу, передача повідомлення боржнику про відступлення права вимоги не передбачено. На підтвердження відступлення права вимоги, надали до суду платіжне доручення №18102 від 22.02.2022 року про оплату за відступлення права вимоги, згідно Договору факторингу №16022022 від 16.02.2022 року, платіжне доручення №17891 від 30.12.2021 року про оплату відступлення права вимоги, згідно Договору факторингу №29122021 від 29.12.2021 року. Щодо зазначення у кредитних договорах прізвища, імені та по батькові боржника « [PERSON] », то ці дані зазначає сам позивальник при укладенні договору, проте паспортні дані у вказаних договорах та відповідачки збігаються. Зазначено, що на підтвердження витрат на правову допомогу, представником відповідача не надано акту приймання-передачі вказаної правової допомоги. Позивач не погоджується із її розміром, оскільки він належним чином не обгрунтований. Просили відмовити у задоволенні цієї вимоги. До заперечень на відзив надали копію повного тексту договору факторингу №16022022 від 16.02.2022 року, копію реєстру боржників від 16.02.2022 року, платіжне доручення №18102 від 22.02.2022 року; копію договору факторингу №29122021 від 29.12.2021 року; копію реєстру боржників від 29.12.2021 року; копію платіжного доручення №17891 від 30.12.2021 року; розрахунок заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №323811425/693317 від 07.06.2021 року; розрахунок заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту №04615-05/2021 від 08.05.2021 року. 21.07.2023 року на електронну пошту суду та 26.07.2023 року засобами поштового зв`язку, до суду надійшло клопотання про долучення доказів від ТОВ «ФК «ЄАПБ», згідно якого просили долучити до матеріалів справи розрахунок заборгованості за кредитним договором №02117-01/2022 від 03.01.2022 року; інформаційну довідку про здійснення перерахунків коштів відповідачу за кредитним договором №02117-01/2022 від 03.01.2022 року. У судове засідання сторони не з`явивлися. Представник позивача направи до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка та її представник направили до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову заперечували. Щодо надання останніх розрахунків щодо надання правничої допомоги - вони будуть надані у визначеному законодавством порядку. У разі, якщо відповідно до положень ЦПК України, розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється, що передбачено ч.2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що згідно договору про надання фінансового кредиту №3233811425/693317 від 07.06.2021 року « [PERSON] » (паспорт серії [NUMBER] ід.код [NUMBER] ) отримала у ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» отримала фінансовий кредит у розмірі 3500,00 грн. строком на 30 днів (до 06.07.2021 року), зі сплатою 912,5% річних від суми кредиту, у розрахунку 2,5% на добу. Договір підписано кредитором електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону. За договором факторингу №16022022 від 16.02.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняла належні ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу №16022022 від 16.02.2022 року та витягу з Реєстру боржників до вказаного договору, у т.ч. щодо [PERSON] на суму 14000,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №3233811425/693317 від 07.06.2021 року, за підписом представника ТОВ «ФК «ЄАПБ», та згідно розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №323811425/693317 від 07.06.2021 року за підписом (ЕЦП) представника ТОВ «КУ «Європейська кредитна група», загальна заборгованість [PERSON] становить 14000,00 грн., з яких: 3500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Також, за договором про надання фінансового кредиту №04615-05/2021 від 08.05.2021 року « [PERSON] » (паспорт серії [NUMBER] ід.код [NUMBER] ) отримала у ТОВ «ФК «Інвеструм» отримала фінансовий кредит у розмірі 6500,00 грн. строком на 30 днів (до 06.06.2021 року), зі сплатою 912,5% річних від суми кредиту, у розрахунку 2,5% на добу. Договір підписано кредитором електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону. За договором факторингу №29122021 від 29.12.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняла належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу №29122021 від 29.12.2021 року та витягу з Реєстру боржників до вказаного договору, у т.ч. щодо [PERSON] на суму 25100,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №04615-05/2021 від 08.05.2021 року, за підписом представника ТОВ «ФК «ЄАПБ», та згідно розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового №04615-05/2021 від 08.05.2021 року за підписом (ЕЦП) представника ТОВ «ФК «Інвеструм», загальна заборгованість [PERSON] становить 25100,00 грн., з яких: 6500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18600,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Разом з тим, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт укладення договорів №3233811425/693317 від 07.06.2-21 року та №04615-05/2021 від 08.05.2021 року. Суд також вважає доведеним факт укладення позивачем договорів факторингу від 16.02.2022 року та 29.12.2021 року. Однак, суд звертає увагу, що позивач як фактор мав за договором факторингу отримати не тільки договір позики, а й документацію, що стосується заборгованості боржника, яка підтверджує дійсність та наявність права грошових вимог до боржників тобто мав отримати детальні розрахунки заборгованості за договором позики станом на дату відступлення права вимоги. Судом встановлено, що договір позики не містять умов щодо строку перерахування позикодавцем позики на рахунок позичальника. Надані представником позивача розрахунки не є первинними документами, оскільки не відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Також залишається невідомим, на підставі яких первинних документів цей розрахунок взагалі було здійснено. Таким чином, наданий позивачем розрахунок заборгованості не можна вважати допустимим доказом наявності заборгованості, оскільки такий розрахунок не є первинним документом. До позовної заяви позивач не додав жодного іншого первинного бухгалтерського документа, у тому числі не надано підтверджуючих даних про те, що обумовлені договором позики грошові суми розміром 3500,00 грн. та 6500,00 грн. були перерахована на користь відповідача. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. З огляду на викладене, суд позбавлений можливості в повній мірі встановити умови укладеного договору факторингу, обсяг прав та обов`язків сторін договору, строк набрання чинності цим договором, порядок передачі та перелік документації, інші умови, яких досягли сторони при укладенні договору, та встановлення яких є необхідним для правильного вирішення цієї справи. Інших доказів по суті спору матеріали справи не містять та позивач не вказує обставин, які унеможливили йому подати інші докази на підтвердження заявлених вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зважаючи на вищевикладене. суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження того, що правопопередниками позивача на користь відповідача була перераховані позики у розмірі 3500,00 грн. та 6500,00 грн. З огляду на викладене суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже судовий збір відшкодуванню не підлягає. На підставі статей 525, 627-629, 1054 ЦК України та

Outcome: dismissed