Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

У квітні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договорами: - № 3148416611/767196 від 06.02.2022 в сумі 14415 грн.; - № 23699-01/2022 від 25.01.2022 в сумі 21296 грн. Згідно ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 травня 2023 року справу за вказаним позовом передано на розгляд до Деснянського районного суду м. Чернігова за територіальною юрисдикцією (підсудністю). Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк представник відповідача подав відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позову в повному обсязі. Зокрема, у відзиві на позов представник відповідача вказав, що в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують набуття позивачем прав вимоги за договорами факторингу (розрахункові документи та реєстр боржників). Також, в матеріалах справи відсутні платіжні документи, які підтверджують перерахування кредитних коштів на рахунок, вказаний відповідачем, який заперечує факт їх отримання. Розрахунки заборгованості не містять періоду нарахування та процентну ставку, що була застосована, адже у них відображено лише загальну суму заборгованості за основною сумою боргу та загальну суму заборгованості за відсотками без їх розрахунку та зазначення складових. Крім того, відсотки за кредитними договорами нараховані після спливу визначеного договорами строку кредитування. Розрахунки заборгованості, які додані до матеріалів справи, самі по собі не можуть бути належними та допустимими доказами її наявності та розмірів, а також укладення кредитного договору. Представник позивача відповідь на відзив не подав. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, надіслала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі та просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Згідно із частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 06 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (товариство) та [PERSON] (клієнт) було укладено договір про надання фінансового кредиту № 3148416611/767196, відповідно до умов якого товариство надало клієнту фінансовий кредит в сумі 5000 грн. на умовах строковості, зворотності та платності строком на 25 днів (до 02.03.2022), а клієнт зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу. Тип процентної ставки - фіксована. (а.с. 8-9, 10). Кредитний договір підписаний з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора. Невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства - https://www.eurogroshi.com.ua/ (пункт 1.10. договору). 12 серпня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (клієнт) було укладено договір факторингу № 12082022, за яким клієнт відступив факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 12-13). Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 12082022 від 12.08.2022 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» передано від ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» реєстр боржників в повному об`ємі відповідно до умов договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022, будь-яких зауважень до зазначеного реєстру немає (а.с. 14). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 12.08.2022 до договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 14415 грн. 00 коп., з яких: 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 9415 грн. сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн. сума заборгованості за пенею (а.с. 15). Також, 25 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» (товариство) та [PERSON] (клієнт) було укладено договір про надання фінансового кредиту № 23699-01/2022, відповідно до умов якого товариство надало клієнту фінансовий кредит у сумі 8800 грн. на умовах строковості, зворотності та платності строком на 30 днів (до 23.02.2022), а клієнт зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором (а.с. 21-23, 24). Пунктами 1.2.-1.5. договору передбачено, що строк дії цього договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». За користування кредитом клієнт сплачує товариству 182,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 0,50% (процентів) на добу. Для клієнта, якому товариство вперше надає кредит, діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою 0,5% на добу за умови повного повернення кредиту протягом 30 (тридцяти) днів з моменту надання кредиту. Невід`ємною частиною цього договору є правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства - https://zecredit.com.ua (пункт 1.8. договору). У пункті 2.1. договору сторони погодили, що повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюватиметься згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до пункту 2.3. договору у разі недотримання умов, встановлених пунктом 1.4 цього договору та/або в разі пролонгації першого кредиту нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою з першого дня користування кредитними коштами відповідно до пункту 1.3. цього договору, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. Згідно із пунктом 4.3. договору якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в пункті 1.2. цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені в пункті 1.3. цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення договору. 13 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» (клієнт) укладено договір факторингу № 13012023, за яким клієнт відступив факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 27-29). Згідно з актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 13012023 від 13 січня 2023 року клієнт передав, а фактор прийняв: Реєстр Боржників кількістю 10683 (а.с. 30). З витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 13012023 від 13 січня 2023 року вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги, зокрема, до [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 23699-01/2022 в сумі 21296 грн. з яких: 8800 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 12496 грн. сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн. сума заборгованості за пенею (а.с. 31). Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Процентна ставка за кредитним договором може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина 1 ст. 1056-1 Кодексу). Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частинами першою, другою статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Згідно зі статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Таким чином, доводи відповідача що він отримував кошти по вказаним кредитним договорам, не підтверджені жодними належними доказами, адже такі договори укладалися саме з метою отримання кредитних коштів. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1, 3 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу). Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги до [PERSON] , а саме договори факторингу, укладені ТОВ «ФК «ЄАПБ» з первісними кредиторами 12.08.2022, 13.01.2023, акти прийому-передачі Реєстру боржників за договорами факторингу від 12.08.2022, 13.01.2023 та витяги з Реєстру боржників до договорів факторингу від 12.08.2022 та від 13.01.2023. Згідно п.п. 1.2 договорів факторингу від 12.08.2022, 13.01.2023 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. У матеріалах справи наявні копії актів прийому-передачі Реєстру боржників за договорами факторингу від 12.08.2022, 13.01.2023, таким чином є підтвердженим факт переходу до позивача права вимоги до відповідача. Витяги з реєстру боржників до договорів факторингу від 12.08.2022 та від 13.01.2023, засвідчені представником ТОВ «ФК ЄАПБ» та містять печатку позивача, що відповідає правилам діловодства. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як новий кредитор, набуло право вимоги до [PERSON] за укладеними кредитними договорами. Відповідно до статті 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15 «Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1ст. 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 3148416611/767196 від 06.02.2022, укладеним з ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група», суд зазначає наступне. Відповідно до умов зазначеного договору Товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі 5000 грн. строком на 25 днів на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 2,5 % на добу та в порядку та умовах, визначених договором. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» (п. 1.1, 1.2, 1.3). У п/п 4.3 п. 4 договору сторони домовились про те, що у разі, якщо клієнт продовжує користуватися сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду, зазначеного в п. 1.2 цього договору, клієнт зобов`язаний щоденно, але не більше 90 днів, сплачувати по продукту «Миттєва розстрочка» проценти в розрахунку 1168% річних, що становить 3,2% на добу, по продукту «Дрібні покупки» проценти в розрахунку 1277,5% річних, що становить 3,5% на добу. Проте, оскільки позивачем не надано суду доказів, який саме вид кредиту: «Миттєва розстрочка» чи «Дрібні покупки» використовувався позичальником, суд приходить до висновку про правомірність нарахування процентів за користування кредитом за період 90 днів в розмірі, що не перевищує , встановлений в п. 1.3 договору, тобто - 2,5 % на добу. Оскільки сума заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 3148416611/767196 від 06.02.2022 в розмірі 14415 грн., яку просить стягнути позивач, не перевищує суми тіла та нарахованих відсотків за 90 днів прострочення, як це передбачено умовами договору, а тому вказаний розмір заборгованості підлягає стягненню в межах заявлених позовних вимог. Щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 23699-01/2022 від 25.01.2022, укладеним з ТОВ «ІНВЕСТРУМ». Згідно умов зазначеного договору Товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі 8800 грн. строком на 30 днів на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 0,50 % на добу та в порядку та умовах, визначених договором. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» (п. 1.1, 1.2, 1.3). У п/п 4.3 п. 4 договору сторони домовились про те, що у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2 цього договору та/або в додатку до договору, проценти, передбачені в п. 1.3 продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору. Враховуючи, що відповідач має заборгованість перед позивачем у вигляді основного боргу в розмірі 8800 грн., він також має сплатити і проценти за користування кредитними коштами в розмірі, передбаченому пунктом 4.3 п. 4 договору про надання фінансового кредиту. Таким чином з [PERSON] підлягає стягненню 8800 грн. основного боргу та 3960 грн. процентів за користування кредитом, виходячи з розрахунку: 8800 грн. /100 х 0,5% х 90, а всього 12760 грн. Оскільки сума заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 23699-01/2022 від 25.01.2022 в розмірі 21296 грн., яку просить стягнути позивач, перевищує розмір встановлений умовами договору (проценти нараховані на строк понад 90 днів), а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, а саме в розмірі 12760 грн. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи викладене, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог. Крім того, у зв`язку з наявністю підстав для часткового задоволення позову, відповідачу мають бути відшкодовані понесені у справі судові витрати на правничу допомогу. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Переверзєв О.О. на підставі ордеру серії СВ № 1051781 від 03 липня 2023 року, виданого на підставі договору про надання правової допомоги від 27 червня 2023 року (а.с. 77). Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 27 червня 2023 року підтверджується сплата відповідачем Адвокатському об`єднанню «Рябінін, Переверзєв та партнери» 10000 грн. за договором № б/н від 27 червня 2023 року (а.с. 11). Як вбачається з акту прийняття-передачі від 27.06.2023, сторони погодили наступні послуги адвоката: консультація з приводу подання відзиву - 1000 грн.; подання відзиву - 8000 грн. та участь у судовому засіданні - 1000 грн. (а.с. 80). Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц. Оскільки відповідачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу у даній справі пропорційно до задоволених вимог, враховуючи, що представник відповідача не приймав участі у судових засіданнях.

Outcome: partial