Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої на підставі договору про надання правової допомги діє адвокат Рибак Я.В., звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо доньки [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що від народження відповідач не приймає участі у її вихованні, не спілкується з нею та взагалі не цікавиться її життям, станом здоров`я, розвитком, навчанням, повністю ухилившись від виконання батьківських обов`язків. Крім того, позивач вказує, що на цей час вона створила сім`ю, зареєструвала шлюб з [PERSON] , який разом з нею виховує доньку Крім того, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Ухвалою суду від 30.03.2023 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.05.2023 підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Рибак Я.В. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, пояснивши, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , однак вони ніколи в шлюбі не перебували, однією сім`єю не проживали. Від народження дитина проживає разом з матір`ю, відповідач не цікавиться донькою, будь-який контакт між сторонами відсутній. 02.06.2018 позивач уклала шлюб з [PERSON] , який займається вихованням дитини, приймає активну участь в її утриманні, ставиться до неї як до рідної, а дитина вважає його своїм батьком, бо інший батько їй не відомий. У подальшому [PERSON] має намір удочерити [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзиву не надав. Направлені за місцем реєстрації відповідача судові виклики відділенням поштового зв`язку повернуті на зворотну адресу суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. За положеннями частини третьої статті 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Також суд зазначає, що оскільки ухвалою суду відповідачеві роз`яснювалося право подати відзив, у якому він повинен викласти заперечення проти позову у визначений судом строк, а також наслідки неподання такого відзиву, однак відзив до суду за весь час перебування в провадження суду цієї справи подано не було, на підставі ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи. Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надав до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків та з`ясувавши думку органу опіки та піклування, встановив фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що [PERSON] , та [PERSON] , є батьками [PERSON] , [INFO] . Сторони у шлюбі не перебували, батьківство [PERSON] встановлено відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України. Від народження дитини відповідач у справі проживав окремо від доньки. Дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] . З повідомлення КНП ?Міська дитяча клінічна лікарня 24? Харківської міської ради встановлено, що дитиною опікується позивач. На підставі довідки ?Маріїнської гімназії №6? Харківської міської ради від 22.02.2023 встановлено, що шкільним життям дитини цікавиться матір [PERSON] її чоловік [PERSON] , які беруть активну участь у житті класу, постійно відвідують батьківські збори. Батько дівчинки за час навчання з 02.09.2018 не цікавився успіхами дитини, до класного керівника і вчителів гімназії з питань навчання і виховання [PERSON] не звертався. Зі свідоцтва про шлюб встановлено, що позивач [PERSON] з 02.06.2018 перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він познайомився з [PERSON] та її донькою у 5 році, з того часу він жодного разу не бачив біологічного батька [PERSON] . Підтвердив, що після реєстрації шлюбу у 2018 році вони проживають разом та спільно опікуються дитиною, яку він фактично вважає своєю донькою, а дитина, у свою чергу, вважає його батьком, адже у школі підписує свої роботи [PERSON]. Відповідач не цікавиться життям ані позивачки, ані дитини всі ці роки. Пояснив, що з метою поїздки на відпочинок за кордон, вони вимушені були шукати відповідача з метою отримання дозволу на перетин кордону, однак це не принесло позитивних результатів. Рішеннями Харківської міської ради від 27.03.2019 та 28.08.2019 підтверджено висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом з матір`ю. Свідок [PERSON] , який є сусідом родини [PERSON] , у судовому засідання пояснив, що до недавно він навіть не зав, що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] , оскільки він завжди опікувався дитиною, возить її до школи, забезпечує дозвілля та відпочинок. Жодних сумнівів, як у стороннього спостерігача, що [PERSON] не є батьком дівчинки у нього не виникало. Свідок [PERSON] надав аналогічні пояснення суду. Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини згідно зі ст.164 Сімейного Кодексу України, є підставою позбавлення батьківських прав. Статтею 150 Сімейного Кодексу України встановлено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування. З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, складеного Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради за № 205 від 08.06.2023, встановлено, що відповідач [PERSON] запрошувався на співбесіду, однак не з`явився до служби у справах дітей, пояснень чи документів не надав. Крім того, з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні доньки [PERSON] та щодо усунення перешкод у спілкуванні з донькою з боку матері не звертався. Таким чином, обставини справи свідчать про те, що окреме проживання дитини від батька не було домовленістю у родинному колі, а викликано байдужою до долі дитини поведінкою відповідача, відсутністю належного піклування та турботи як про доньку, так і про її матір. Від народження позивачка з донькою проживають окремо від відповідача, за весь цей час [PERSON] не виявляє інтересу до дитини, не бажає її виховувати, дбати про захист її інтересів, сприяти у її фізичному, духовному розвитку, забезпечувати матеріально та стати справжньою підтримкою, особливо у період повномасштабної війни та соціальної вразливості неповнолітньої. Відповідач за весь цей час, починаючи з 2011 року, не поцікавився долею дитиною та її потребами. З викладеного вбачається, що відповідач понад 10 років не проявляє до доньки жодної батьківської любові та турботи, не спілкується з нею, не цікавиться її долею, станом здоров`я, бажаннями та потребами і, як наслідок, не має тісного психологічного зв`язку з нею. Як встановлено із висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки відповідатиме інтересам дитини, оскільки [PERSON] свідомо самоухилився від виконання своїх обов`язків. Суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , маючи всі необхідні умови для реалізації свого права і виконання обов`язку щодо належного виховання дитини, без поважних причин ухиляється від їх виконання, свідомо нехтує ними. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Незалежно від місця проживання та роду занять відповідача, він зобов`язаний постійно приймати участь у вихованні та утриманні своїх дітей. Суд зазначає, що відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; недостатнє спілкування з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьківських прав. Вищевикладені обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням доньки, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Докази щодо спростування таких обставин в матеріалах справи відсутні. З урахуванням викладеного, суд погоджується з висновком Департаменту служб у справах дітей, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки, відповідатиме її інтересам. Враховуючи, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо своєї доньки, не піклується про неї від народження, а отже не має тісного психологічного зв`язку з нею, суд з урахуванням правової позиції Верховного Суду у справі № 486/341/22, провадження № 61-180св23 від 27.06.2023 приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. За положеннями ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Outcome: approved