Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він придбав у її [PERSON] , [PERSON] квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] , яка належить йому на праві приватної власності, відповідно до договору купівлі-продажу від 23 листопада 2022 року. Проте у вказаній квартирі залишаються зареєстрованими, але фактично з 2012 року не проживає відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не намагаються вселитися, не приходить та не користуються ним, оскільки проживають в Іспанії. Таким чином залишаючись зареєстрованими у вказаному домоволодінні, перешкоджають йому у здійсненні його законних прав, через що він несене зайві витрати по утриманню власності. Тому просить суд [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . [INFO] , такими, що втратили право користування житловою квартирою, що знаходиться в [ADDRESS] . Ухвалою судді від 30 травня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового розгляду про що повідомлено учасників справи. 23 червня 2023 року ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду про що повідомлено учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, згідно письмової заяви про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце слухання справи були повідомлені за місцем реєстрації відповідно до ст.128 ЦПК України та шляхом розміщеного, на офіційній веб-сторінці суду, повідомлення про виклик у судове засідання. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] , що вбачається із копії договору купівлі-продажу від 23 листопада 2022 року посвідченого приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу Тернопільської області Лотовською О.М. та зареєстрованого в реєстрі за №988 та копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №315878708 від 23.11.2022 року. (а.с.9-12, 13) [PERSON] , 1973 року народження, [PERSON] , 1980 року народження, [PERSON] , 1997 року народження, , [PERSON] , 1999 року народження, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , відповідно до довідки Копичинецької міської ради Чортківського району Тернопільської області від 03.02.2023 року №228.(а.с.8) Як вбачається із акту про встановлення факту не проживання від 15.03.2023 року виданого Копичинецькою міською радою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані, але з 2012 року за адресою: [ADDRESS] фактично не проживають за вищевказаною адресою. Адреса фактичного проживання - Іспанія. (а.с.14). Таким чином, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , 1973 року народження, [PERSON] , 1980 року народження, [PERSON] , 1997 року народження, , [PERSON] , 1999 року народження, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але фактично, за вищевказаною адресою, не проживають з 2012 року. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб`єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно з п.3 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно п.34 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] , 1973 року народження, [PERSON] , 1980 року народження, [PERSON] , 1997 року народження, , [PERSON] , 1999 року народження, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але фактично, за вищевказаною адресою, не проживають з 2012 року, який належить позивачу, судом не встановлено домовленості між ними і власником житла щодо порядку користування житловою квартирою і залишаючись зареєстрованими у спірному домоволодінні, перешкоджають позивачу у здійсненні його законних прав, а тому [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . [INFO] , такими, що втратили право користування житловою квартирою, що знаходиться в [ADDRESS] . Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений ним судовий збір в сумі 1073, 60 коп..

Outcome: approved