Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

Адвокат Поліщук Роман Миколайович в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «МХП-Рітейл» (далі - ТОВ «МХП-Рітейл») про стягнення нарахованої, але невиплаченої суми заробітної плати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває в трудових відносинах з відповідачем. Щомісячний оклад становить 18640 грн. Проте з березня 2022 року по червень 2022 року, включно, відповідач не сплачує заробітну плату, через що утворилась заборгованість в розмірі 74560 грн. Просив суд стягнути з ТОВ «МХП-Рітейл» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 74560 грн. 24.08.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 19.07.2023 судом постановлено протокольну ухвалу про відмову в задоволенні клопотання представника позивача про залишення відзиву на позовну заяву без розгляду. 07.10.2022 представник відповідача адвокат Лавренюк Л.П. надала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою позицію обґрунтувала тим, що [PERSON] була прийнята на роботу в ТОВ «МХП-Рітейл» 07.10.2021 на посаду сомельє м`ясний з окладом 18640 грн. 02.05.2022 позивача було переведено на посаду продавця продовольчих товарів на підставі її заяви від 02.04.2022 та відповідно до наказу 183/8-к/тр від 02.05.2022 з окладом 13050 грн. За період з жовтня 2021 року по лютий 2022 року відповідачем було нараховано та виплачено позивачу 103110,83 грн. основної заробітної плати та 18982,98 грн. додаткової заробітної плати. В подальшому позивач не з`являлась на роботу без поважних причин, тому за спірний період часу заробітна плата позивачу не нараховувалась та не виплачувалась. Представник позивача адвокат Поліщук Р.М. підтримав заявлені позовні вимоги. Представники відповідача Лавренюк Л.П. , Дашенкова Д.А. заперечували проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 07.10.2021 [PERSON] була прийнята на роботу в ТОВ «МХП-Рітейл» на посаду сомельє м`ясний з окладом 18640 грн. (наказ № 189-к від 06.10.2021). 02.05.2022 [PERSON] переведено на посаду продавця продовольчих товарів з окладом 13050 грн. на підставі заяви від 02.04.2022 (наказ від 183/8к/тр від 02.05.2022). 24.03.2023 [PERSON] звільнено з роботи на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП згідно наказу № 336/к/тр від 24.03.2023. Згідно даних електронної системи ведення обліку робочого часу ТОВ «МХП-Рітейл» за період з березня по червень 2022 року [PERSON] була відсутня на роботі з нез`ясованих причин. Згідно з актами ТОВ «МХП-Рітейл» за період з 01.03.2022 по 30.06.2022 [PERSON] була відсутня на роботі без поважних причин. Згідно з довідкою ТОВ «МХП-Рітейл» від 19.09.2022 за період з 01.03.2022 по 30.06.2022 основна заробітна плата [PERSON] не нараховувалась. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою власник підприємства або уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною 1 ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Суд відзначає, що чинне законодавство покладає на власника підприємства або уповноважений ним орган виплачувати працівникові заробітну плату за виконану останнім роботу, визначену угодою сторін. Заробітна плата не виплачується працівникові лише за сам факт перебування у трудових відносинах, а тільки а за виконану відповідно до укладеного трудового договору роботу. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що за спірний період часу заробітна плата [PERSON] не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки з березня 2022 року по червень 2022 року вона була відсутня на роботі. На підтвердження зазначених обставин відповідач надав акти за кожен день відсутності позивачки на роботі, службові записки, довідку про відсутність письмових пояснень про причини відсутності на роботі, відомості з електронної системи ведення обліку робочого часу ТОВ «МХП-Рітейл». Суд приймає зазначені докази, надані на підтвердження заперечень проти заявлених вимог, і вважає, що вони є належними, достатніми та допустимими. При цьому суд вважає незмістовними доводи представника позивача, який вважав, що акти про відсутність позивачки на роботі не можуть бути прийняті судом, оскільки вони є однотипними та складені невідомими йому особами. Суд зауважує, що представник позивача не надав жодних доказів того, що [PERSON] впродовж березня-червня 2022 року перебувала на своєму робочому місці в період робочого часу та виконувала роботу, визначену роботодавцем, або існування поважних причин відсутності на робочому місці. Також суду не було надано доказів того, що роботодавець навмисно перешкоджав позивачу у виконанні нею її посадових обов`язків. При цьому у суду відсутній обов`язок суду вважати доведеною та встановленою ту обставину, про яку стверджує позивач, оскільки відповідно до приписів ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що [PERSON] впродовж спірного періоду була відсутня на роботі, не виконувала свої трудові обов`язки, то у відповідача відсутній обов`язок щодо нарахування та виплати їй заробітної плати. Оцінюючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, що має наслідком відмову у їх задоволенні в повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000 грн. позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed