Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

06.03.2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 13.10.2018 року зареєструвала шлюб з відповідачем, про що було складено відповідний актовий запис №2048. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Проте, спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, постійні конфлікти, зловживання відповідачем алкогольними напоями, подружні відносини між сторонами фактично припинені, спільне проживання та збереження шлюбу позивачка вважає неможливим та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також залишити проживати разом із нею їх малолітнього сина. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.03.2023 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.04.2023 року за клопотанням відповідача провадження по справі було зупинено на два місяці з метою примирення подружжя. 05.07.2023 року ухвалою суду провадження по справі відновлено та призначено в судове засідання. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомив, у судовому засіданні, яке відбулося 24.04.2023 року, заперечував щодо розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 13.10.2018 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, про що зроблений актовий запис № 2048, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 13.10.2018 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.04.2019 року. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо. Спільне життя між сторонами не склалося не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, постійні конфлікти. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне проживання та збереження шлюбу позивачка вважає неможливим, у зв`язку з чим вирішила розірвати шлюб. За приписами ч.2 ст. 2, ч.9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. За приписами ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, зважаючи на категоричну позицію сторін стосовно не бажання перебувати у шлюбі, фактичне припинення шлюбних стосунків та спільне не бажання подружжя відновлювати сім`ю, виходячи із засад добровільності як укладення, так і перебування у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст. 161 ч. 1 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи те, що спір про визначення проживання дитини вирішується судом в окремому порядку зі сплатою судового збору та залученням до участі у справі органу опіки та піклування, відсутність в матеріалах справи згоди відповідача на залишення проживання дитини з матір`ю, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині залишення малолітнього сина [PERSON] проживати разом із матір`ю. є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial