Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

У грудні 2021 року Позивач звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інекс», в якому просив встановити факт існування трудових відносин між ним та Відповідачем в період з 02.09.2020р. по 12.08.2021р. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що Відповідач на вимогу Позивача не видає йому трудову книжку після звільнення, яка може бути підтвердження трудового стажу Позивача, чим порушує права позивача. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.12.2021 р. відкрито провадження у справі за правилами позовного (спрощеного) провадження з викликом сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву не подано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, надані в справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] влаштувався на роботу на посаду начальника охорони до ТОВ «Інекс», пройшовши співбесіду із заступником директора ТОВ «Інекс» [PERSON]., надав роботодавцю копії своїх документів для оформлення Наказу про прийняття на роботу та трудову книжку. Позивач приступив до виконання обов`язків начальника охорони на будівельних майданчиках за адресами: м. Київ, вул. Лабораторна, 6; вул. Кайсарова, 7/9; вул. Жилянська, 26-28. Під час роботи Позивач заповнював журнал прийому-здачі чергування охоронців, журнал приймання-передачі матеріальних цінностей на будівельному майданчику, журнал в`їзду-виїзду транспортних засобів на території будівельних майданчиків, журнал інструктажів з техніки безпеки. Заробітна плата, встановлена Відповідачем, становила 13 000 грн. на місяць, сплачувалась готівкою на підставі відомостей про виплату заробітної плати, в якій Позивач розписувався. В січні 2021 року почались затримки з виплати заробітної плати. За квітень 2021 року та травень 2021 року виплата заробітної плати не було проведена. Жодних повідомлень, наказів, звернень з боку Відповідача Позивач не отримував. Охорона на будівельному майданчику за адресою м. Київ, вул. Кайсарова, 7/9 здійснювалась Відповідачем на підставі Договору про надання охоронних послуг № 27072020 від 27.07.2020р. Охорона на будівельному майданчику за адресою м. Київ, вул. Жилянська, 26-28 здійснювалась Відповідачем на підстав Договору про надання охоронних послуг № 28072020 від 27.07.2020р. Охорона на будівельному майданчику за адресою м. Київ, вул. Лабораторна, 6 здійснювалась Відповідачем на підстав Договору про надання охоронних послуг № 02092020 від 01.09.2020р. Позивач направив Відповідачу Заяву про звільнення від 12.08.2021р. на підставі п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, в якій також просив про направлення довідки про нараховану та невиплачену заробітну плату, довідку про середньомісячну заробітну плату за останні 6 місяців. Вимагав направлення за місцем виконання трудових обов`язків Позивача особи для прийняття за актом приймання-передачі матеріальних цінностей, виданих їм при прийнятті на роботу та направлення трудової книжки поштою. Лист був отриманий Відповідачем 03.09.2021р., проте жодні документи Позивачу не були направлені. 25.10.2021р. адвокат Головков О.М., як представник Позивача направив Відповідачу запит про надання документів, яким просив надати копію Наказу про прийняття на роботу [PERSON] та копію його посадової інструкції. Відповідь на запит не надійшла. Звернення до суду Позивачем обумовлено тим, що за відсутності трудової книжки, яка зберігається у Відповідача, у Позивача відсутні документи про підтвердження свого трудового стажу. Частиною 1 ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно з ч.ч.1,3 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про Практику розгляду судами трудових спорів» № 9від 06.11.1992р., укладання трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладанням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота проводилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органом. Таким чином, фактичний допус до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу на роботу належним чином оформлене , якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу. Згідно зі ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до ст. 48 КЗпП України облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". На вимогу працівника, який вперше приймається на роботу, трудова книжка оформляється роботодавцем в обов`язковому порядку не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Роботодавець на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, що зберігається у працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення, заохочення та нагороди за успіхи в роботі. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за № 110, трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. Постановою Кабінету міністрів України від 12.08.1993р. № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них. Згідно п.1 Порядку № 637 основним документом , що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 2 Порядку № 637 указано, що у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. За правилом п.3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Відповідно до ст. 49 КЗпП України роботодавець зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Стаття 116 КЗпП України передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, на підтвердження заявлених позовних вимог до ТОв «Інекс» про втановлення факту перебування у трудових відносинах, [PERSON] надано суду в якості письмових доказів копії: заяви [PERSON] з доказами направлення Директору ТОВ «Інекс», про направлення йому довідки про нараховану та невиплачену заробітну плату, про середньомісячний заробіток за 6 останніх місяців, про здійснення виплати заборгованості та направлення йому трудової книжки поштою; докази направлення зазначеної заяви, заяви адвоката Головкова О.М. вих. № 25-10/2021 про надання інформації та документів, а саме копії наказу про прийняття на роботу, та копії посадової інструкції за підписами відносно [PERSON] та інших працівників, копії доказів направлення зазначеної заяви, Довідки № 8 від 12.08.2020р. виданої ПП «Охоронне агентство «Інекс» за місцем вимоги про те, що [PERSON] дійсно працює у ПП АО «Інекс» з 06.07.2020р., копію сторінки трудової книжки [PERSON] , ніким не завірену копію відомості про виплату готівки № Ф0000000300 за березень 2021року на суму 145545,00грн., відомості про нарахування працівникам заробітної плати в тому числі [PERSON] за квітень 2021р., травень 2021р. ніким не завірені, копію договору про надання охоронних послуг № 02092020 від 01.09.2020р. між ТОВ «Інекс» та ТОВ «Строй Сіті Кепітал», копія ліцензії Серії АВ № 507616, наданої ТОВ «Інекс» Міністерством внутрішніх справ України на надання послуг, пов`язаних з охоронною державної та іншої власності, надання послуг з охорони громадян від 15.04.2010р., актів про надання охоронних послуг № БП-000091 від 30.04.2021р. , № БП-000114 від 31.05.2021р., копію договору про надання охоронних послуг № 27072020 від 27.07.2020р. між ТОВ «Інекс» та ТОВ «Строй Сіті Кепітал», з додатковою угодою до договору від 31.07.2020р., додаткової угодою до договору № 2 від 13.08.2020р.; копію договору про надання охоронних послуг № 28072020 від 27.07.2020р. між ТОВ «Інекс» та ТОВ «Строй Сіті Кепітал», з додатковою угодою до договору від 31.07.2020р., додатковою угодою до договору № 2 від 13.08.2021р., актів про надання охоронних послуг № БП-000107 від 31.05.2021р. , № БП-000113 від 31.05.2021р., №БП-000092 від 30.04.2021р., № БП-000093 від 30.04.2021р., копія протоколу відібрання пояснень у [PERSON] , який працював заступником директора в ПП «Охоронне агентство «Інекс» з 03.07.2020р. від 05.06.2021р. ніким на завірену. Частиною восьмою статті 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача про встановлення факту перебування у трудових відносинах, не знайшли свого підтвердження належними доказами. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed