Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

1.Позиція позивача. 25 вересня 2020 року між ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР»), правонаступником прав кредитора якого являється Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було підписано Кредитний договір № 4744956051 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» та Паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 4956051, які разом становлять Кредитний договір № 4744956051. Відповідно до п.1. Кредитного договору, предметом даного договору є надання Позивачем Позичальнику грошових коштів на умовах передбачених у Паспорті кредиту № 4956051, який є невід?ємною частиною цього Договору. Сума кредиту - 101 171,65 (сто одна тисяча сто сімдесят одна) гривня 65 копійок. Платежі за користування встановленим кредитним лімітом: -Щомісячні проценти (комісія) - 2,49 відсоткі від суми кредиту щомісяця; -Проценти - 00,01 річних відсотків від суми кредиту. Строк користування - 42 місяці. Кінцева дата повернення кредиту - 22.03.2024 рік. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби (будь-які законні цілі). Підписанням Кредитного договору та Паспорту кредиту Позичальник погодився з усіма умовами надання кредиту (пп. 1.1, 1.3 Кредитного договору). Права кредитора за Кредитним договором перейшли до АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі договору факторингу № 200921 від 20 вересня 2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЦФР», згідно Додатку 1 до якого зазначено про передачу прав вимог в т.ч. й щодо Відповідача. Відповідно до умов кредитного договору № 4744956051 від 25.09.2020 року строк дії кредитування становить 36 місяців. Згідно умов Паспорта кредиту з Позичальним узгоджено Порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення в тому числі проценит за користування кредитними коштами. Однак, позичальником графік повернення кредиту був порушений і сплата коштів всупереч умов договору не здійснювалась. Неодноразовими телефонними повідомленнями та посьмовим повідомленням-вимогою Позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її повного погашення у стислі терміни. Умови вищезазначеного кредитного договору позичальником залишаються не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті. Як наслідок, станом на 15.11.2022 рік заборгованість за Кредитним догвормо № 4744956051 від 25.09.2020 року становить 138590 грн. 31 коп., в т.ч.: -Заборгованість по тілу кредиту ( в т.ч. прострочена) становить 90711 грн. 51 коп. -Заборгованість за процентами ( в т.ч. прострочена) - 14 грн. 38 коп.; -Заборгованість по комісії - 47864 грн. 42 коп.; -Сума пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості - 00,00 грн.; -Штраф - 00,00 грн. Таким чином, позичальником було грубо порушено умови Кредитного договору № 4744956051 від 25.09.2020 року та його невід`ємної частини Паспорт кредиту № 4956051, а також норми чинного законодавства. 2.Позиція відповідача. Відповідач, [PERSON] , про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомила, судова повістка - виклик направлена відповідачу на останню відому суду адресу і в силу ст.131 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними. Відзив відповідач на позов не подала. Заяв та клопотань про проведення розгляду за його відсутності не подавала. 3.Процесуальні питання, заяви та клопотання. 17 січня 2023 року позивачем подано даний позов до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської обалсті (а.с. 1-6). 17 січня 2023 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу передано до провадження судді Івченко Т.П. (а.с. 59). 24 квітня 2023 року відкрито провадження у справі, в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 67). 03 травня 2023 року на електронну пошту суду від представника позивача АТ «Таскомбанк» - Косатого Д.А., надійшла заява, згідно до змісту якої просить цивільну справу розглядати без присутності позивача, наполягає на задоволенні позовних вимог, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 77). 15 травня 2023 року від представника позивача - Косатого Д.А. на електронну пошту суду надійшла заява про розгляд спрви бкз участі позивача (а.с. 86). 26 червня 2023 року на електронну пошту суду від представника позивача АТ «Таскомбанк» - Косатого Д.А., надійшла заява, згідно до змісту якої просить цивільну справу розглядати без присутності позивача, наполягає на задоволенні позовних вимог, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 95). 28 червня 2023 року до суду від представника позивача - Косатого Д.А. надішло клопотання про залучення документів (а.с. 98-101). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. 4.Фактичні обставини встановлені судом. 25 вересня 2020 року [PERSON] підписано Кредитний договір №4744956051 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень». Згідно до п.1.2. Договору, кредит надається позичальнику на наступних умовах: сума кредиту - 101171,65 гривень; строк, на який надається кредит - 42 місяці. Відповідно до п. 1.3. Договору, позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту № 4956051, який є невід`ємною частиною цього Договору (а.с. 8). У Паспорті кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №4956051, що сума кредиту складає 101171,65 гривень; строк, на який надається кредит - 42 місяці; стосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів в від дня укладання договору. Щодо процентної ставки зазначено, що при наданні кредиту - 5,00%, щомісячні проценти (комісія)- 2,49%, загальні - 0,01% (а.с. 9-10). 20 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено Договір факторингу №200921, відповідно до п.2.1. якого, Фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити Факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених цим Договором (а.с. 12-21). Також 20 вересня 2021 року підписано Акт прийому-передачі Реєстру Прав Вимоги за Договром Факторингу №200921 від 20 вересня 2021 року, який підтверджує, що Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Прав Вимоги кількістю 1 одиниця, після чого, з урахуванням пункту 2.1. Договору факторингу № 200921 від 20 вересня 2021 року, від Клієнта до Фактора переходять права вимоги боргу від позичальників і фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх боргу. Загальна сума заборгованості складає 291 873 118,15 гривень, кількість кредитних договорів становить 13456 одиниць (а.с. 23). У розрахунку заборгованості по кредитному договору №4744956051 від 25.09.2020 року укладеному з позичальником [PERSON] станом на 15.11.2022 рік заборгованість по тілу кредиту складає 90711,51 гривень, заборгованість за відсоткам - 14,38гривень, заборгованість по комісії - 47864,42 гривні (а.с. 35-36). З виписок по особовому рахунку за період з 25.09.2020 по 15.11.2022 року вбачається прострочена заборгованість (а.с.37-44). 29.08.2022 року на адресу [PERSON] було відправлено повідомлення-вимогу №14700/70.2.2, згідно до якої відповідачу повідомлялось про розмір заборгованості та необхідність її погашення (а.с. 45). 5. Правові норми законодавства застосовані судом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. За змістом положень п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою. Частина п`ята статті 5 вказаного Закону визначає, що фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та вказаного Закону. Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини другої статті 1083 ЦК України якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. З матеріалів справи вбачається, що АТ «ТАСКОМБАНК» за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договір відступлення права вимоги на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. За змістом положень п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою. Частина п`ята статті 5 вказаного Закону визначає, що фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та вказаного Закону. 6. Висновки та мотиви прийнятого рішення. Як вбачається з матеріалів справи, що 25 вересня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 4744956051. Згідно п.1.2 Договору, за цим договором товариство зобов`язується надати позичальнику кредит на суму 101 171 грн. 65 коп, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.3 цього договору. 20 вересня 2021 між ТОВ «ФК «ЦФП» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено Договір факторингу № 200921, відповідно до умов якого до АТ «ТАСКОМБАНК» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 4744956051. Таким чином права кредитора за кредитним договором від 25 вересня 2020 року, які належали ТОВ «ФК «ЦФР» перейшли до АТ «ТАСКОМБАНК» згідно договору факторингу від 20.09.2021 року. Згідно наданого позивачем розрахунку та виписці по особовому рахунку, які не ос порені відповідачем, станом на 15.11.2022 року заборгованість відповідача за Кредитним договором № 4744956051 від 25.09.2020 року становить 138 590 (сто тридцять вісім тисяч п`ятсот дев`яносто) гривень 31 копійка, правомірність заявлення яких доведено позивачем належними та допустимими доказами по справі, зокрема, розрахунком заборгованості та випискою по рахунку. Таким чином суд вважає, що наявні підстави для стягнення із відповідача заборгованості в межах заявлених позивачем вимог. Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд зазначає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом положень п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою. Частина п`ята статті 5 вказаного Закону визначає, що фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та вказаного Закону. Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини другої статті 1083 ЦК України якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та «Умов та правил надання банківських послуг», оскільки «Умови та правила надання банківських послуг» це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Отже, врахувавши вищевикладені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог АТ «ТАСКОМБАНК». 6.Судові витрати. Позивачем понесені судові витрати у розмірі 2684,00 гривень, що підтверджується меморіальними ордерами № 1048772126 від 07 листопада 2022 року та № 1084359709 від 18 січня 2023 року (а.с.7,64), як судові витрати на оплату судового збору при зверненні із позовом. Враховуючи прийняття рішення про задоволення позовних вимог, згідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню у повному обсязі відповідачем, на користь позивача. Згідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати відшкодовуються пропорційно до задоволених позовних вимог, а враховуючи встановлених підстав для задоволення заявлених вимог у повному обсязі, підлягають покладенню на відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved