Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

12 липня 2023 року, представник заявника, адвокат - Куркан М.М., звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із зазначеною вище заявою, в якій просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що [PERSON] , постійно проживала разом із спадкодавцем - [PERSON] , на час відкриття спадщини, тобто на день смерті останнього В обґрунтування заяви зазначив, що 18 вересня 2012 року, гр. [PERSON] , був складений заповіт, згідно з яким на випадок своєї смерті, усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося ,і взагалі, все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, заповідав - [PERSON] [INFO] . [INFO] , заповідач помер. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Так як [PERSON] , був батьком заявниці, який часто хворів, в зв`язку з чим потребував постійного стороннього догляду, вона була вимушена останні три роки його життя , проживати разом з ним. Таким чином, на підставі вищевикладеного заявник вважала, що спадщину прийняла в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, бо постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,але звернувшись до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області, Куркан Н.Ф., для оформлення своїх спадкових прав, отримала лише лист - роз`яснення ,в якому зазначено,що її зава щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, надійшла після спливу 6-ти місячного строку, встановленого ст. 1273 ЦК України, в зв`язку з чим у нотаріуса не має законних підстав, завести спадкову справу, а для того щоб оформити право на спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України,їй рекомендували, в судовому порядку, встановити факт проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та надати до нотаріальної контори відповідне рішення суду,так як згідно її паспортних даних, спадкоємець зареєстрований за іншою адресою місця проживання. Представник заявника, [PERSON] , адвокат - Куркан М.М. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином під особисту розписку, надав до суду письмову заяву, в якій заяву підтримав у повному обсязі та на підставі ч. 4 ст. 223, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, просив суд слухати справу за його відсутності. Представник заінтересованої особи, Дальницької сільської ради Одеського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечує. Ознайомившись з заявою, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України доказами у цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Отже, у силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що 18 вересня 2012 року, [PERSON] , був складений заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Роксоланівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області , Л.О. Ткач., зареєстрований в реєстрі за № 2, згідно з яким на випадок своєї смерті, усе своє майно , де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося ,і взагалі, все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, заповідав - [PERSON] [INFO] [INFO] , заповідач помер, про що Овідіопольським районним відділом державної РАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), складено відповідний актовий запис за № 717, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Овідіопольським районним відділом державної РАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 09.09.2022 року. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України , [PERSON] , має право на спадкування, як особа визначена в заповіті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Так як [PERSON] , був батьком заявника, який часто хворів, у зв`язку з чим потребував постійного стороннього догляду, вона була вимушена останні три роки його життя , проживати разом з ним, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження на підтвердження факту сумісного проживання, складеного депутатом Дальницькою сільської ради Одеського району Одеської області, [PERSON] , в присутності свідків - сусідів, гр.. [PERSON] , гр.. [PERSON] ,гр.. [PERSON] , гр.. [PERSON] , від 04.07.2023 року . Таким чином, на підставі вищевикладеного, вона вважала, що спадщину прийняла, в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України,бо постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,але звернувшись до приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області, Куркан Н.Ф., для оформлення своїх спадкових прав, 11.07.2023 року отримала лише лист - роз`яснення ,в якому зазначено,що її зава щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, надійшла після спливу 6-ти місячного строку, встановленого ст. 1273 ЦК України, у зв`язку з чим в неї не має законних підстав, завести спадкову справу, а для того щоб оформити право на спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України,їй рекомендували, в судовому порядку, встановити факт проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та надати до нотаріальної контори відповідне рішення суду,так як згідно її паспортних даних, спадкоємець зареєстрований за іншою адресою місця проживання. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї. Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. У п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Також згідно пункту 24 вищевказаної постанови, при розгляді справ про спадкування слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 10.07.2023 року за № 73139548,яка була долучена до заяви, спадкова справа,після смерті [PERSON] , не заводилась. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права , викладені в постановах Верховного суду. Так в постанові ВС від 10.01.2019 року у справі № 448/747/17 , зазначено , що відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Отже, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України , [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , так як постійно проживала разом із ним на час відкриття спадщини. Суд вважає, що встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації заявником права на отримання оформлення спадщини. З огляду на вищезазначене, беручи до уваги всі обставини справи, докази, надані заявником та безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд робить висновок, що заява представника заявника про встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, підлягає задоволенню. Заявник позбавлений можливості в іншому порядку встановити вищезазначений факт, тому суд ухвалює рішення про задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved