Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому, просить стягнути з відповідача заборгованість за ставкою 3% річних та інфляційні витрати за період з 08.10.2019 року по 07.10.2022 року у розмірі 35 206,09 гривень. В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Кредитні Ініціативи» зазначає, що 12.07.2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 02013485365. Відповідно до п. 1.1 та п. 5.1 Кредитного договору, Кредитодавець згідно умов цього Договору зобов`язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Кредитодавцю кредит у сумі 58\~646,00 гривень, яка підлягає погашенню в термін до 10.07.2015 року та сплатити Кредитодавцю проценти за користування кредитом, комісію за надання кредиту, комісію за управління кредитом та виконати інші грошові зобов`язання. Кредитодавець свої зобов`язання за Кредитним договором виконав, надавши Позичальнику кредит у розмірі 58\~646,00 гривень. Проте, Позичальник у встановлений строк не виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, через що Кредитор звернувся до суду за захистом свого порушеного права. 18.05.2012 року ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» уклали договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ТОВ «Кредитні Ініціативи» передало грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», яке в свою чергу відступило ТОВ «Кредитні Ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, у тому числі до [PERSON] за відповідним кредитним договором. 29.11.2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення у справі № 0427/1437/12, яким позов ТОВ «ПростоФінанс» задоволено у повному обсязі та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 02013485365 від 12.07.2008 року в розмірі 87\~489,97 гривень. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області замінено сторону виконавчого провадження по справі № 0427/1437/12 за вищезазначеним судовим рішенням від 29.11.2012 року, стягувача з ТОВ «ПростоФінанс» на ТОВ «Кредитні Ініціативи» за правом грошової вимоги до боржника, у зв`язку з переходом до ТОВ «Кредитні Ініціативи» прав кредитора за договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.05.2012 року. З огляду на те, що [PERSON] не виконував рішення суду та продовжував користуватися грошовими коштами, належними до сплати кредиторові,що порушує право стягувача на мирне володіння своїм майном, Позивач має право на отримання суми боргу за вказаним кредитним договором на підставі рішення суду з урахуванням 3% річних за увесь час прострочення. Відповідно до заборгованості за кредитним договором № 02013485365 від 12.07.2008 року за статтею 625 ЦК України (3% річних та інфляційних витрат) загальна заборгованість [PERSON] за період з 08.10.2019 року по 07.10.2022 року за ставкою 3% та інфляційних витрат на кредитну заборгованість становить 35\~206,09 гривень, які складаються з: - 6\~766,37 гривень 3% річних від простроченої суми невиконаного грошового зобов`язання; - 28\~439,72 гривень інфляційних витрат у зв`язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання. Зазначену суму заборгованості ТОВ «Кредитні Ініціативи» просить стягнути з відповідача, а також покласти на нього судові витрати. Ухвалою суду від 07 квітня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі (а.с. 24). В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 12.07.2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 02013485365, відповідно до умов якого Кредитодавець надав Позичальнику, грошові кошти в сумі 58\~646,00 гривень, яка підлягає погашенню в термін до 10.07.2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом, комісії за надання кредиту, комісії за управління кредитом та виконати інші грошові зобов`язання (а.с. 7-9). Відповідач свої договірні зобов`язання належним чином не виконував, в наслідок чого виникла заборгованість в розмірі 87\~489,97 гривень, з метою стягнення якої ТОВ «ПростоФінанс» звернулось до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області для вирішення даного питання. Рішенням суду від 29.11.2012 року ухваленого у справі № 0427/1437/12, позов ТОВ «ПростоФінанс» до [PERSON] задоволено. Стягнуто з останнього заборгованість за кредитним договором № 02013485365 від 12.07.2008 року в розмірі 87\~489,97 гривень. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області замінено сторону виконавчого провадження по справі № 0427/1437/12 за вищезазначеним судовим рішенням від 29.11.2012 року, стягувача з ТОВ «ПростоФінанс» на ТОВ «Кредитні Ініціативи» за правом грошової вимоги до боржника, у зв`язку з переходом до ТОВ «Кредитні Ініціативи» прав кредитора за договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.05.2012 року (а.с. 15). Проте, позивач наполягає на тому, що винесене рішення суду не свідчить про припинення договірних правовідносин між позивачем та відповідачем, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання,у зв`язку з чим останній просить стягнути з [PERSON] заборгованість за період з 08.10.2019 по 07.10.2022 рр. у розмірі 35 206,09 гривень, яка складається з: - 6\~766,37 гривень 3% річних від простроченої суми невиконаного грошового зобов`язання; - 28\~439,72 гривень інфляційних витрат у зв`язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання (а.с. 16-17). Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4 ст.\~82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Внаслідок не виконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~ст. 625 ЦК України. Згідно з ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Стаття 610 ЦК України\~визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями ст. 611\~цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, ст. 625\~ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу індекс інфляції та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Також суд зазначає, що у ч. 2 ст. 625\~ЦК України прямо зазначено, що індекс інфляції та 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. \~ \~ \~ \~ Тому при обрахунку індексу інфляції та 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 № 464/3790/16-ц. Позивачем до суду подано розрахунок суми заборгованості за тілом кредиту, який не оспорюється відповідачем, відповідно до якого заборгованість з 08.10.2019 по 07.10.2022 рр. становить 35 206,09 гривень, та складається з: - 6\~766,37 гривень 3% річних від простроченої суми невиконаного грошового зобов`язання; - 28\~439,72 гривень інфляційних витрат у зв`язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання. Оскільки правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625\~ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Суд погоджується з розрахунком індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми наданим позивачем та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача індекс інфляції та 3 % річних від простроченої суми за порушення виконання зобов`язання за кредитним договором № 02013485365 від 12.07.2008 року за період з 08.10.2019 по 07.10.2022 рр., що становить 35 206,09 гривень. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 2\~684,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved