Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" указом Президента України № 64/22 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. З копії паспорта позивача [PERSON] судом встановлено, що з 18.08.2020 вона зареєстрована у м. Краматорську, яке входить до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначених наказом №309 від 22.12.2022. З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 23.11.2022 випливає, що у місті Краматорську зареєстроване та здійснює свою діяльність Спеціалізоване комунальне підприємство «Ритуальна служба» Краматорської міської ради, засновником якого є Краматорська міська рада. Видом діяльності підприємства є - організування поховань і надання суміжних послуг (основний КВЕД). Приписами ст. 1 Закону України «Про поховання та похоронну справу» № 1102-IV від 10.07.2023, зі змінами та доповненнями, (далі - Закон №1102-IV) визначено, що поховання - діяльність відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб`єктів господарювання, спрямована на: забезпечення належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого (далі - тіла); забезпечення права громадян на захоронення їхнього тіла відповідно до їх волевиявлення, якщо таке є; створення та експлуатацію об`єктів, призначених для поховання, утримання і збереження місць поховань; організацію і проведення поховань померлих та/або загиблих (далі - померлих); надання ритуальних послуг, реалізацію предметів ритуальної належності. Рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради №196 від 06.03.2019 внесені зміни до рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради від 05.06.2013 №352, а саме викладено «Порядок транспортування та доставки померлих у морг судово-медичної експертизи» у новій редакції. Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України та Офісу Генерального Прокурора України № 177/450/46 від 09.03.2022 «Про затвердження Порядку взаємодії між органами та підрозділами Національної поліції України, закладами охорони здоров`я та органами прокуратури України при встановленні факту смерті людини під час воєнного стану на території України» (далі - Порядок) визначено механізм взаємодії між органами та підрозділами Національної поліції, закладами охорони здоров`я та органами прокуратури України під час перевірки обставин смерті людини. Розпорядженням №33 від 10.09.2023 начальника Краматорської міської військової адміністрації встановлено порядок огляду трупа працівниками закладів охорони здоров`я Краматорської територіальної громади. Так, згідно вказаного розпорядження визначено місцем огляду трупів приміщення патологоанатомічного відділення КНП «Міська лікарня №3» Краматорської міської ради. Огляд трупів проводити співробітниками патологоанатомічного відділення КНП «Міська лікарня №3». При відсутності ознак насильницької смерті, що встановлюється після огляду трупа, за наявної можливості видачі лікарської довідки про смерть, лікарям КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» КМР видавати відповідну довідку. Транспортування трупів до місця огляду трупів - патологоанатомічного відділення КНП «Міська лікарня №3», здійснювати виключно транспортом та співробітниками СКП «Ритуальна служба» КМР на підставі наявності довідки про огляд трупа співробітниками національної поліції або направлення на патологоанатомічний розтин. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] зазначила, що [INFO] у м. Краматорську померла її бабуся - [PERSON] . На підтвердження вказаного факту позивачем надана суду копія довідки про причину смерті [PERSON] . Однак, відповідно до ч.1 ст.18 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VI від 01.07.2010 про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Позивачем суду не надано доказів факту державної реєстрації смерті [PERSON] . Крім того, суду не надано доказів родинного зв`язку між позивачем [PERSON] та [PERSON] . Статтею 12 Закону України «Про поховання та похоронну справу» встановлено, що особа, яка зобов`язалася поховати померлого, на підставі свідоцтва про смерть звертається згідно із статтею 8 цього Закону до сільського голови або ритуальної служби з приводу укладення відповідного договору-замовлення на організацію та проведення поховання. Ця особа має право вибирати виконавців послуг серед суб`єктів господарської діяльності, які уклали договори із сільським головою або ритуальною службою про надання цих послуг. Ритуальні послуги надаються за плату згідно з договором-замовленням, крім випадків, передбачених законом. Виконавець може надавати ритуальні послуги, визначені необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг. Цей перелік затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. З копії договору-замовлення від 20.10.2022 судом встановлено, що між [PERSON] та СКП «Ритуальна служба» КМР, в особі директора [PERSON], укладено договір-замовлення, предметом якого було - організація та проведення поховання померлої [PERSON] . З копії фіскального чеку від 21.10.2022 судом встановлено, що за отримані послуги позивачка сплатила суму 8 596 грн. 00 коп., яка складається з суми оплати за послуги: могила зима - 1 668грн. 00 коп.; поховання - 506 грн. 00 коп.; ритуальна послуга - 1 000 грн. 00 коп.; доставка - 1 025 грн. 00 коп.; катафалк Фольцваген - 1 500 грн. 00 коп.; доставка в морг - 1 000 грн. 00 коп.; зберігання тіла в моргу 1 добу - 427 грн. 00 коп.; навантаження - 1 070 грн. 00 коп.; оформлення медичної довідки - 400 грн. 00 коп. Відповідно до пунктів 4-5 Необхідного мінімального переліку вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення, який затверджений Наказ Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 N 193 надання ритуальних послуг відповідно до необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг здійснюється ритуальними службами або за договором про надання ритуальних послуг суб`єктами господарювання інших форм власності. Ритуальні послуги надаються за плату згідно з цінами, що діють на момент оформлення договору-замовлення про їх надання. З копій прейскурантів СКП «Ритуальна служба» КМР від 09.12.2021, 15.02.2022 та 21.09.2022, які затверджені директором СКП «Ритуальна служба» КМР, судом встановлено, що вартість наданих [PERSON] послуг є фіксованою та за отримані послуги [PERSON] сплатила відповідно до прейскурантів. Відтак, суд приходить до висновку, що укладаючи з [PERSON] договір-замовлення від 20.10.2022 СКП «Ритуальна служба» КМР діяло відповідно до вимог ЗУ «Про поховання та похоронну справу», а отже під час судового розгляду твердження [PERSON] про те, що у чеку були послуги, які вона не замовляла, та які повинні надаватись безкоштовно, а саме - за оформлення медичної довідки взяли 400 грн. 00 коп., деякі послуги взагалі були не зрозумілі - ритуальна послуга вартістю 1 000 грн. 00 коп., навантаження 1 070 грн. 00 коп., доставка 1 025 грн. 00 коп., свого підтвердження не знайшли. Щодо доводів [PERSON] про примушування її до укладання договору з СКП «Ритуальна служба» як лікарями так і співробітниками СКП «Ритуальна служба» суд зазначає, що вони не знайшли свого підтвердження у наданих суду доказах. Сам по собі факт укладення [PERSON] договору-замовлення на поховання [PERSON] та оплати цих послуг не є достатнім доказом того, що її цивільні права порушені. При цьому судом встановлено, що лікарі [PERSON] та [PERSON] діяли у відповідності до умов Розпорядження №33 від 10.09.2022 начальника Краматорської МВА «Про встановлення порядку огляду трупа працівниками закладів охорони здоров`я Краматорської територіальної громади» та Наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України та Офісу Генерального Прокурора України № 177/450/46 від 09.03.2022 «Про затвердження Порядку взаємодії між органами та підрозділами Національної поліції України, закладами охорони здоров`я та органами прокуратури України при встановленні факту смерті людини під час воєнного стану на території України». Суд також зазначає, що витребувані судом докази щодо звернення [PERSON] до поліції, які були внесені до інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» з автоматичним присвоєнням порядкових номерів ЄО №17616 від 19.10.2022, №17711 від 20.10.2022 (приєднано до ЄО №17717 від 20.10.2022), №17713 від 20.10.2022, також спростовують доводи [PERSON] , так як відповідно до рапортів, протоколів про прийняття заяв про кримінальне правопорушення та пояснень, заявниками на лінію «102» були - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (без зазначення імені та по-батькові). Вказані особи викликали поліцію на різні адреси, але усі повідомляли про відмову лікаря видати довідку про смерть їх родички. Відтак, до тверджень позивача про примушування її до укладання договору-замовлення з СКП «Ритуальна служба» на вкрай невигідних умовах та під впливом тяжкої обставини, як і до тверджень в частині неправомірних дій лікарів, суд ставиться критично та відхиляє їх так як вони не знайшли свого підтвердження у наданих суду доказах. Крім того, суду не надано доказів скрутного матеріального становища [PERSON] , про яке вона зазначала у позові. Приписами ч.1 ст.233 ЦК України встановлено, що правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. При цьому під тяжкими обставинами кабального договору слід розуміти не будь-яке несприятливе матеріальне, соціальне та інше становище, а його крайні форми. Отже, для кваліфікації правочину недійсним за положеннями статті 233 ЦК України доказуванню підлягають наявність у позивача як тяжких обставини так і крайньої невигідності умов спірного правочину для нього, а також наявність причинно-наслідкового зв`язку між існуючою тяжкою обставиною та вчиненим на вкрай невигідних умовах правочином. Так, відповідно до усталеної практики Верховного Суду (постанови Касаційного цивільного суду від 16.10.2019 р. у справі № 333/1238/16-ц (провадження № 61-29418св18), від 10.12.2019 р. у справі № 199/5134/18 (провадження № 61-19354св19), від 05.02.2020 р. у справі № 462/3280/17 (провадження № 61-5148св19); постанова від 10.06.2021 р. у справі № 489/6021/17) наявність тяжкої обставини, що змусила особу вчинити правочин на вкрай невигідних для неї умовах, зобов`язана довести сторона, яка оспорює такий правочин. Предметом доказування також є той факт, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було би вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Тяжкі обставини мають вплинути на особу так, що спонукають її вчинити правочин на вкрай невигідних для неї умовах. Умови мають бути очевидно невигідними для особи, яка уклала цей правочин, і бути наявними саме в момент вчинення правочину. З огляду на системний аналіз указаних норм, визнання правочину недійсним на підставі приписів ст. 233 ЦК України пов`язане з доведеністю наявності чи відсутності власного волевиявлення в особи на його вчинення на тих умовах, за яких було укладено правочин. Матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження існування тяжких обставин для позивача, як не містять і доказів того, що [PERSON] є родичкою позивача. Відтак, судом не встановлено факту збігу тяжких для позивача обставин і їх безпосереднього зв`язку з його волевиявленням вчинити оспорюваний правочин, а також украй невигідних умов угоди, суд доходить висновку про недоведеність позивачем визнання правочину недійсним із підстав, передбачених ст. 233 ЦК України. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки; шкоди, її розмір; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. (ст.23 ЦК України) Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. В контексті завдань цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України) звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту. Заінтересованість повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача. Заінтересованість повинна мати об`єктивну основу. Юридична заінтересованість не випливає з факту звернення до суду, а повинна передувати йому. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи той факт, що під час судового розгляду не знайшов свого підтвердження у належних та допустимих доказах факт протиправної поведінки відповідачів щодо позивача, а також факт примушування [PERSON] до укладання договору з СКП «Ритуальна служба» як лікарями так і співробітниками СКП «Ритуальна служба» на вкрай невигідних умовах та під впливом тяжкої обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: dismissed