Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошового боргу в розмірі 16250 доларів США та 16250 доларів США моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 03.06.2019 року відповідач звернувся до позивача з проханням дати йому в борг грошові кошти у розмірі 16250 доларів США строком на три тижні з кінцевим терміном повернення 25.06.2019 року, про що була власноручно написана розписка. Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, передавши відповідачу грошову суму у розмірі 16250 доларів США, відповідач прийняв грошові кошти, проте не виконав належним чином свої зобов`язання перед позивачем, а саме не повернув вказані грошові кошти у домовлений строк. Тому просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.09.2020 року цивільну справу № 303/4936/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми грошового боргу та моральної шкоди передано на розгляд Галицькому районному суд м. Львова за підсудністю. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 07.10.2020 року заяву [PERSON] про забезпечення позову повернуто заявнику. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04.11.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 15.03.2021року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 09.04.2021 року на адресу Галицького районного суду м. Львова від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги відповідач заперечує, оскільки позивач ставить позовну вимогу про стягнення повної суми боргу, проте відповідачем було повернуто позивачеві частину отриманих грошових коштів. Також відповідач заперечує позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, так як укладений між сторонами договір позики не передбачає компенсації моральної шкоди. 12.05.2021 року на адресу Галицького районного суду м. Львова від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивачем не заперечується факт сплати відповідачем 4735 доларів США, проте решту суми боргу відповідачем не було сплачено. Тому просить стягнути з відповідача борг у розмірі 12525 грн. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 05.11.2021 року провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника відповідача. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13.06.2023 року відновлено провадження у справі. Позивач у судове засідання, призначене на 29.06.2023 року, не з`явився, хоча повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи шляхом скерування судової повістки рекомендованим поштовим відправленням за місцем реєстрації. Конверт зі вмістом судової повістки повернувся на адресу суду із зазначенням причини «адресат відсутній за вказаною адресою». У судове засідання, призначене на 04.08.2023 року, позивач повторно не з`явився, хоча повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи шляхом скерування судової повістки на електронну адресу. Згідно з матеріалами справи позивач подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відповідач помер [INFO] . Представник відповідача втратила повноваження на представництво інтересів відповідача у зв`язку із смертю останнього. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин, суд розглядає справу за відсутності такого учасника. Суд вважає, що справу можливо слухати у відсутності сторін, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики, згідно умов якого позивач передав у власність відповідачу 16250 доларів США із зобов`язанням повернути кошти до 25.06.2019 року, що підтверджується розпискою від 03.06.2019 року. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності,розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, передавши відповідачу грошову суму у розмірі 16250 доларів США, відповідач прийняв грошові кошти, проте після спливу кінцевого терміну виконання зобов`язання відповідач грошові кошти позивачу не повернув. Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Частиною 1 ст. 48 ЦПК України передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Згідно з ст.ст. 46-48 ЦПК України цивільну процесуальну правоздатність (здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи) мають усі фізичні і юридичні особи. Цивільну процесуальну дієздатність (здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Сторонами в цивільному процесі с позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Таким чином, померла фізична особа не може бути стороною в цивільному процесі, оскільки після смерті вона втрачає цивільну процесуальну правоздатність і дієздатність. Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відповідач помер [INFO] . Відповідно до ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, для вирішення питання про стягнення коштів на користь позивача суд повинен мати відомості про правонуступників померлого відповідача. Суду таких відомостей не надано позивачем. Позивач у судові засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Законодавством на суд обов`язку щодо розшуку правонаступників боржника не покладено. Позивач мав час та можливість самостійно надати відомості суду щодо правонаступників відповідача. У разі неможливості позивача самостійно надати такі докази, позивач мав право довести таку неможливість суду та подати клопотання про витребування доказів судом. Натомість позивач у судові засідання не з`являється, перекладаючи функцію доведення на суд. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення суми грошового боргу не підлягають задоволенню. Крім того, позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди не допускають правонаступництва. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва. Відтак, в силу вимог ст. 255 ЦПК України, провадження у справі у частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди підлягає закриттю. Понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню відповідачем у порядку, передбаченому правилами ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed