Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

В.о. генерального директора КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» Поліщук Н. звернулася із позовом до суду та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» 17401 грн 87 коп. боргу за надані послуги теплопостачання. Також просить стягнути з відповідача понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач [PERSON] , будучи мешканцем квартири [ADDRESS] та споживачем послуг теплопостачання, вчасно не сплачувала кошти за надані послуги теплопостачання в добровільному порядку, внаслідок чого утворилася заборгованість по оплаті за послуги теплопостачання в розмірі 17401 грн 87 коп. Ухвалою суду від 20.06.2023 справу прийнято до провадження та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення їй даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст.\~279\~Цивільного процесуального\~кодексу\~України (далі - ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Будь-яких клопотань на адресу суду від відповідача не надходило. Про розгляд справи повідомлений належним чином. Згідно з ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідач [PERSON] є споживачем послуг теплопостачання та платником за вказані послуги за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Послуги з централізованого опалення житлового будинку [ADDRESS] надаються КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа». В квартирі, в якій проживає споживач [PERSON] , засобів обліку не встановлено. Нарахування плати за надання вказаних послуг проводиться згідно з тарифами, затвердженими рішенням виконкому міської ради №321-16 від 29.09.2017. Відповідач у встановленому законом порядку не відмовлялася від надання послуг КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа». Із довідки про заборгованість, долученої до матеріалів справи, вбачається, що відповідач за період з травня 2018 року по травень 2023 року за надані послуги оплату вносила нерегулярно. Отже, свої обов`язки щодо оплати за надані КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» послуги з теплопостачання відповідач належним чином не виконує. Відповідно до наданого розрахунку боргу по особовому рахунку на ім`я [PERSON] № 513-0 загальна сума боргу за період з травня 2018 року по травень 2023 року - 17401 грн 87 коп. Відповідач, як споживач, плату за послуги з теплопостачання не сплачує, своїми діями порушуючи зобов`язання щодо оплати комунальних послуг. Згідно з п.5 ч.2. ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний, в тому числі оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Як відзначив у постанові у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 Верховний Суд України, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно з ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» тарифи на комунальну послугу з постачання теплової енергії, що виробляється суб`єктом господарювання за допомогою систем автономного теплопостачання, визначаються та встановлюються органом, що регулює діяльність такого суб`єкта господарювання, окремо для кожного багатоквартирного будинку, обладнаного такою системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч.6 ст.19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 за №630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки є доведеним, що відповідач як споживач, плату за послуги з теплопостачання сплачує не в повному обсязі, своїми діями порушуючи зобов`язання щодо оплати комунальних послуг, що є підставою для стягнення із неї суми заборгованості за надані послуги теплопостачання у розмірі 17401 грн 87 коп. Таким чином, відповідач в порушення зазначених вимог не виконує свій обов`язок щодо сплати коштів за послуги теплопостачання, борг має місце і виник з підстав, зазначених позивачем. Отже, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2684,00 гривень судового збору.

Outcome: approved