Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Позиції сторін\~та учасників\~справ,\~заяви,\~клопотання,\~ інші процесуальні дії у справі. Адвокат Петелька Олександра Олексіївна, яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Перша Львівська державна нотаріальна контора Львівської області; Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру МВС у Львівській області; Львівська митниця Державної митної служби України, у якому просить визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки TOYOTA, модель VENZA, 2014 року випуску, номер кузова [NUMBER] . Обґрунтовуючи заявлені вимоги, представник позивача зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , чоловік позивача - [PERSON] , батько відповідачів по справі. 25.07.2022 року Перша Львівська державна нотаріальна контора Львівської області зареєструвала спадкову справу після смерті [PERSON] . Спадкоємцями майна спадкодавця є позивачка по справі та її доньки [PERSON] і [PERSON] . Спадкове майно на яке відкрилася спадщина складається з автомобіля марки TOYOTA, модель VENZA, 2014 року випуску, номер кузова [NUMBER] . Вказує, що позивач та відповідачі звернулися із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний автомобіль, однак Перша Львівська державна нотаріальна контора Львівської області відмовила у проведенні відповідних нотаріальних дій та повідомила, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус зобов`язаний перевірити склад спадкового майна. Позивач зазначає, що згідно посвідчення про реєстрацію ТЗ, виданого Львівською митницею 01.07.2021 року серія [NUMBER] , Львівська митниця не заперечує проти реєстрації у підрозділі МВС України, який відповідно до законодавства України уповноважений здійснювати реєстрацію та зняття з обліку ТЗ, а саме автомобіля марки TOYOTA, модель VENZA, 2014 року випуску, номер кузова [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Однак, згідно повідомлення Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області від 12.04.2023 року № 31/13-1205зп реєстрація права власності за спадкодавцем у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів вищевказаного автомобіля відсутня. Вказує, що позивачка на час смерті спадкодавця мала право на 1/2 частку у майні подружжя, крім того, погасила борг спадкодавця перед Приватбанком, який існував у спадкодавця. Представник позивача зазначає, що технічний паспорт на автомобіль із зазначенням власником транспортного засобу спадкодавця, відсутній у зв`язку з тим, що останній придбав спірний автомобіль пошкодженим з аукціону у США. Даний автомобіль був доставлений на митну територію України саме спадкодавцем, його було розмитнено спадкодавцем, відповідно до чинного законодавства України. Також, спадкодавець мав пред`явити зазначений автомобіль до сервісного центру МВС для здійснення державної реєстрації транспортного засобу та постановки його на облік транспортних засобів, проте зробити це не встиг, оскільки помер. Позивачка вважає, що наведений автомобіль відноситься до складу спадщини та за нею має бути визнано право власності на даний автомобіль в порядку спадкування. Оскільки іншого способу захисту прав позивача чинним законодавством не передбачено, позивач змушена звернутися до суду. У зв`язку з вищевикладеним, посилаючись на доводи та мотиви наведені у позовній заяві, заявлені вимоги просить задовольнити. Також, у позовній заяві представник позивача просила витребувати у Першої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області копію спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (спадкова справа № 69507248). Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22.05.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Залучено до розгляду даної справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Львівську митницю Державної митної служби України. Зобов`язано Першу Львівську державну нотаріальну контору Львівської області подати до Галицького районного суду міста Львова належним чином засвідчені копії спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 07 червня 2023 року до суду від Першої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області надійшла копія спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 09.06.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву третьої особи - Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС у Львівській області. 19.06.2023 року до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про визнання позову. 03.07.2023 року до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про визнання позову. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03 липня 2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , кожна окремо, в судовому засіданні позовні вимоги визнали. Третя особа - Перша Львівська державна нотаріальна контора Львівської області (уповноважений представник) подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Третя особа - Львівська митниця Державної митної служби України (уповноважений представник) подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Третя особа - Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру МВС у Львівській області (уповноважений представник) в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Згідно відзиву, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст. 223\~ЦПК\~України,\~суд\~відкладає розгляд\~справи в\~судовому\~засіданні в\~межах\~встановленого\~цим Кодексом\~строку\~з\~таких підстав: 1)\~неявка\~в\~судове засідання\~учасника\~справи,\~щодо\~якого\~відсутні відомості\~про\~вручення\~йому повідомлення\~про\~дату,\~час\~і\~місце судового\~засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. В свою чергу, сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам в повній мірі реалізувати свої процесуальні права, а також того, що третя особа (уповноважений представник) неодноразово не з`являлася в судове засідання, суд вважає, що наявних у справі матеріалів\~достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для вирішення спору по суті. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні третьої особи, а\~неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, з врахуванням тривалості провадження, з метою забезпечення розумних строків розгляду у справі, суд вважає, що розгляд справи у відсутності третьої особи є можливим, а законні підстави для відкладення розгляду справи відсутні. При цьому, суд також виходить з того, що положення Закону України «Про правовий режим воєнного стану» покладають на суд обов`язок продовжувати здійснювати правосуддя в умовах введення воєнного стану, за наявності такої можливості та встановлюють те, що повноваження\~судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені\~Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. При цьому, скорочення чи прискорення будь-яких форм\~судочинства прямо забороняється Законом. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~ Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до\~ст.\~15\~ЦК України,\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючи ознаки позову) являються предмет і підстава. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача. Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах. Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги При ухваленні рішення суд має з`ясовувати яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Так, відповідно до\~статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод\~(далі\~-\~Конвенція),\~кожній фізичній\~або юридичній\~особі гарантовано\~право на\~розгляд судом\~протягом розумного\~строку цивільної,\~кримінальної,\~адміністративної або\~господарської справи, а\~також,\~справи про\~адміністративне правопорушення,\~у якій\~вона є стороною. У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом. Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Право на\~доступ до\~суду має\~"застосовуватися\~на практиці\~і бути\~ефективним".\~Для того,\~щоб право\~на доступ\~було ефективним,\~особа "повинна\~мати реальну\~можливість оскаржити\~дію,\~що порушує\~його права". Суворе\~трактування національним\~законодавством процесуального\~правила (надмірний\~формалізм)\~можуть позбавити\~заявників права\~звертатись до суду. Наведене вище\~відповідає висновку\~Верховного Суду\~у складі\~колегії суддів\~Першої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~наведеному у\~постанові від\~ 08\~квітня 2020\~року (справа №761/41071/19, провадження № 61-2192св20 ). Згідно висновку наведеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту (справа № 917/1739/17, провадження № 12-161гс19). З позовної заяви та долучених до неї матеріалів судом встановлено, що позивач [PERSON] є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до ч. 4 ст. 25 Цивільного кодексу України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її\~\~смерті. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).\~\~ Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч. 2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи (ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Четверта черга спадкоємців за законом. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім?єю не менш як п?ять років до часу відкриття спадщини. У п?яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п?яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім?ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім?ї спадкодавця, але не менш як п?ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (ст.ст. 1261-1265 ЦК України). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є доньками померлого [PERSON] . 25 липня 2022 року Перша Львівська державна нотаріальна контора Львівської області зареєструвала спадкову справу після смерті [PERSON] . Спадкоємцями майна спадкодавця є позивачка [PERSON] та відповідачі [PERSON] , [PERSON] , що підтверджуються дослідженими у судовому засіданні матеріалами спадкової справи №129/2022, заведеної після смерті [PERSON] . Позивачка на час смерті спадкодавця мала право на 1/2 частку у майні подружжя, крім того, вона погасила борг спадкодавця перед АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується матеріалами справи, у тому числі даними про завершення судового провадження ініційованого банком. Спадкове майно на яке відкрилася спадщина складається з автомобіля марки TOYOTA, модель VENZA, 2014 року випуску, номер кузова [NUMBER] . Встановлено, що [PERSON] придбав у Сполучених Штатах Америки автомобіль марки TOYOTA, модель VENZA, 2014 року випуску, номер кузова [NUMBER] . [PERSON] розмитнив даний автомобіль, що підтверджується електронною декларацією серії UA209180/2021/029015 від 01.07.2021 року. Згідно посвідчення про реєстрацію ТЗ, виданого Львівською митницею 01.07.2021 року серії [NUMBER] , Львівська митниця не заперечує проти реєстрації у підрозділі МВС України, який відповідно до законодавства України уповноважений здійснювати реєстрацію та зняття з обліку ТЗ, а саме автомобіля марки TOYOTA, модель VENZA, 2014 року випуску, номер кузова [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Згідно повідомлення Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області від 12.04.2023 року № 31/13-1205зп, реєстрація права власності за спадкодавцем у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів вищевказаного автомобіля відсутня. Таким чином, за життя [PERSON] було розмитнено автомобіль відповідно до вимог чинного законодавства України, однак не зареєстровано транспортний засіб у підрозділах МВС України. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно, та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Позивачка та відповідачі звернулися із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний автомобіль, однак Перша Львівська державна нотаріальна контора Львівської області відмовила у здійсненні відповідних нотаріальних дій та повідомила, що для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, необхідно подати правовстановлюючі документи на зазначене майно. З урахуванням вищенаведеного, автомобіль марки TOYOTA, модель VENZA, 2014 року випуску, номер кузова [NUMBER] входить до спадкового майна [PERSON] , оскільки придбаний ним та ввезений на територію України правомірно, на законних підставах, зокрема за нього сплачено митний збір. Державна реєстрація транспортного засобу у органах МВС України є лише фіксацією набуття права власності. Відсутність такої реєстрації не може бути підставою виключення автомобіля зі складу спадкового майна. Зареєструвати автомобіль на [PERSON] після його смерті у інший спосіб неможливо. Відповідно до ст. ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Процедура реєстрації транспортних засобів передбачена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів , напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388 (далі Порядок № 1388). Відповідно до п. 8 Порядку № 1388, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Отже, [PERSON] при житті належав автомобіль марки TOYOTA, модель VENZA, 2014 року випуску, номер кузова [NUMBER] . Позивачка є спадкоємцем [PERSON] та спадщину у встановленому законом порядку прийняла. Інші спадкоємці відповідачі по справі, не заперечують проти визнання права власності на вищевказаний транспортний засіб за позивачем. Відтак, до позивача на підставі вищевикладених положень цивільного законодавства України перейшло право власності на спадкове майно - наведений автомобіль. Позивач позбавлена можливості завершити процедуру реєстрації автомобіля у органах МВС України та отримати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), що, у свою чергу, позбавляє її можливості вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно абз. 11 ч. 2 п. 8 Порядку № 1388, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, є копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. Як зазначається у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд враховує те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. В ході розгляду справи знайшли своє підтвердження обставини для застосування відповідної процедури, оскільки у інший спосіб позивач захистити свої права у законний спосіб не може. Враховуючи наведене, а також визнання позову відповідачами, суд дійшов висновку, що такий підлягає задоволенню, оскільки на підставі рішення суду про визнання права власності позивач отримає змогу завершити процедуру реєстрації транспортного засобу та вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, тобто реалізувати та захистити свої права.

Outcome: approved