Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

У вересні 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси звернувся з позовом представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 13.10.2011 року у розмірі 20838,75 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 17369,00 грн., та заборгованості за простроченими відсотками у сумі 3469,75 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн.. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, для користування кредитним рахунком, відповідач отримав кредитну картку, користувався кредитними коштами, проте, у встановлений Умовами та Правилами надання банківських послуг строк кредитні кошти не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 15.08.2021 року дорівнює 20838,75 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 17369,00 грн., та заборгованості за простроченими відсотками у сумі 3469,75 грн.. Оскільки відповідач у добровільному порядку заборгованість не сплачує, позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 11.10.2021 року справа була передана до Малиновського районного суду м. Одеси за підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2021 року справа була передана на розгляд судді Мурзенко М.В. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 04.11.2021 року справа була прийнята до провадження судді Мурзенко М.В., та призначено справу до судового розгляду на 07.12.2021 року. 23 лютого 2022 року відповідачем надано до суду відзив на позов, згідно якого він зазначив, що в період з 31.07.2020 року по 17.02.2021 року він перебував за кордоном, постійно працював на посаді 3-го механіка на борту т\\х «MSC Julia R», що підтверджується листами посвідченими капітаном т/х «MSC Julia R» (листи з перекладами додав до відзиву). Відповідно до зазначених листів в період з 14.12.2020 року по 26.12.2020 року він не мав можливості отримати доступ до мережі GSM та перевіряти поточний стан свого телефону та банківських карток оскільки судно здійснювало трансатлантичний перехід з Коста-Ріки до Європи. Крім того, данні обставини виключають можливість користування карткою та проведення операції зазначених у виписці. Також, відповідач у відзиві зазначив, що перелічені операції у період з 22.12.2020 року по 31.12.2020 року по картці № [NUMBER] були здійснені шахраями, про що було повідомлено правоохоронні органи України. В результаті розгляду заяв, правоохоронними органами було внесенні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження № 12021162380000042, правова кваліфікація ч.3 ст. 190 КК України та надав витяг з ЄРДР. Про зазначені обставини, щодо скоєння відносно нього шахрайських дії, та про факт звернення до правоохоронних органів позивач був повідомлений про, що надано переписку з АТ КБ «ПРИВАТБАНК». У зв`язку з викладеним, відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 04 липня 2022 року представник позивача надав суду відповідь на відзив, згідно якої зазначив, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 13.10.2011 року. Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Банком було надано до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Реєстрація в Інтернет Банкінгу Приват24 забезпечена захистом від шахрайських дій, а саме проходження Клієнтом авторизації, тобто введення реквізитів карти, пін-коду, який відомий лише Власнику карти, номеру телефону, які дають можливість ідентифікувати Клієнта, та додаткове підтвердженням операції шляхом введення одноразового ОТП-паролю ( коду авторизації), який надсилається Банком на мобільний телефон Клієнта, який зареєстрований ним в банківській системі. Кожна операція спрямована на використання коштів через Інтернет Банкінг підтверджується введенням ОТП- паролю, який надсилається банком на мобільний телефон Клієнта, у разі якщо ОТП- пароль буде введено не вірно платіж Банком не буде проведений. Зауважив, що в період 22.12.2020 по 31.12.2020 року переказ коштів був здійснений через Приват24, який можливо було здійснити лише за допомогою входу в сервіс Приват24, а отже введення паролю для такого входу, використання фінансового телефону Відповідача та іншої особистої інформації, а саме інформації про платіжну карту, номер платіжної картки, термін її дії, та СVV код, також мати в наявності мобільний телефон, який зареєстрований ним в банківській системі, для отримання ОТП- паролю. Вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону та іншої особистої інформації. Також, згідно виписки по рахунку вбачається, що здійснювались платежі через LiqPay, які можливо було здійснити лише після введення свого номеру картки, термін її дії та СVV2. 22.12.2020 року Відповідач користувався послугою «Оплата частинами», що вбачається з виписки по рахунку. Оформлення даної послуги можливо, тільки держателю карти. Крім того зазначено, що послуги, які пов`язані з платіжною карткою надаються при умові володіння особистою інформацією Клієнта. Саме тому Банк постійно акцентує увагу про нерозголошення такої інформації. Зауважив, що Відповідач активно користувався послугами банку та здійснював погашення заборгованості, в тому числі в період 22.12.2020 по 31.12.2020 року, що ставить під сумнів всі його твердження про шахрайське заволодіння коштами. Враховуючи п. 1.1.5.29 кредитного договору, клієнт несе повну відповідальність за операції проведені з картою. Клієнт у свою чергу має право стягнути суму відшкодування з винних осіб встановлених в кримінальному порядку. У зв`язку з вищенаведеним вбачається, що з боку Банку порушення умов договору та норм закону відсутні. Додатково зауважено, що відкрите кримінальне провадження за заявою Відповідача не є підставою звільнення останнього від взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Більш того, за результатами розгляду кримінальної справи та у разі винесення судом вироку, Відповідач має право відшкодувати кошти шляхом стягнення з винної особи, якщо така буде встановлена. Згідно виписки по рахунку, вбачається, що Відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що Відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. На даний час, Відповідач належним чином свої зобов`язання за Кредитним Договором не виконав. Враховуючи викладене, просив суд задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 09 березня 2023 року вирішено питання про витребування доказів. В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що спірні операції за карткою відповідача були ініційовані не ним, відповідач не допускав дій, що сприяли отриманню доступу до коштів на картки особам, що здійснювали такі операції. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 13.10.2011 року між [PERSON] та Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №б/н та отримано картку, що підтверджується анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 14, т.1), отримав картку [NUMBER] , строком дії до 10/22 (а.с. 13, т.1) В період з 22.12.2020 року по 16.01.2021 року внаслідок здійснення видаткових операцій за вказаною карткою утворилась заборгованість в сумі 11 000 грн. 00 коп. що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 50, т.1). З наданої позивачем інформації вбачається, що верифікація клієнта [PERSON] здійснювалась за номером телефону [NUMBER] (а.с. 208-212, т.1). З наданої ТОВ «Лайфсел» інформації вбачається, що вказаний номер телефону був активний до 31.07.2020 (останнє місцезнаходження - м.Одеса, Центральний аеропорт), після цього був активний з 22.12.2021 року по 16.01.2021 року (місцезнаходження- м. Кривий Ріг) (а.с. 237-248, т.1.) Також судом встановлено, що відповідач в період з 31.07.2020 р. по 17.02.2021 року перебував за межами України, що підтверджується інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації ДПСУ від 10.05.2023 р. (а.с. 231, т.1). З наданої ТОВ «Лайфсел» інформації вбачається, що скорочення переліку послуг за номером [NUMBER] (т. зв. «блокування») відбулось 22.12.2020 о 10:15 за усною заявою особи, яка зателефонувала до Контакт-центру ТОВ «Лайфселл» з номеру [NUMBER] та повідомила фахівцю Контакт-центру ідентифікуючі дані за номером [NUMBER] . Під час такої процедури блокування особі, яка зателефонувала, було надано код для розблокування « [NUMBER] ». 22.12.2020 об 11:36 в магазині дилера lifecell за адресою: [ADDRESS] (дилер - ФОП [PERSON] , нині покійний) за зверненням особи, яка повідомила раніше отриманий код розблокування «208697», відбулась заміна sim-картки за номером [NUMBER] . 22.12.2020 об 11:38 надання електронних комунікаційних послуг за згаданим номером було поновлено. Персональні дані особи, яка 22.12.2020 об 11:36 отримала sim-картку за номером телефону [NUMBER] , у ТОВ «Лайфсел» відсутні. Також відсутні у ТОВ «Лайфсел» відео- та фотозображення такої особи. Послуги роумінгу в зазначений період за вказаним номером не надавались (а.с. 233-234, т.1) Враховуючи викладене, суд погоджується, що видаткові операції за карткою в період з 22.12.2021 року по 16.01.2021 року здійснювались не [PERSON] , а іншою особою, дії якої мають ознаки шахрайства. 26.01.2021 року за вказаними обставинами було внесенні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження № 12021162380000042, правова кваліфікація ч.3 ст. 190 КК України (а.с. 88, т.1) Стаття 1 Закону України "Про захист прав споживачів" визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні". Згідно пункту 37.2 статті 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до вимог пункту 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України N 705 від 05 листопада 2014 року, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року N 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Відповідач, як користувач картки своїми діями чи бездіяльністю не сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, списання грошових коштів з його карткових рахунків відбулося не за його розпорядженням й він не повинен нести відповідальності за такі операції, виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, відповідач невідкладно повідомив про цей факт банк та звернувся до правоохоронних органів. Такий висновок суду відповідає усталеній судовій практиці, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України в постанові № 6-71цс15 від 13.05.2015 року, Верховний Суд у постановах від 14.02.2018 року по справі № 127/23496/15-ц, від 20.06.2018 року по справі № 691/699/16-ц, від 02.09.2020 року по справі № 311/634/18-ц, від 05 квітня 2021 року по справі № 336/3989/19. Враховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову. За заявою представника відповідача питання розподілу судових витрат суд вирішуватиме відповідно до ч. 8 ст. 141, 270 ЦПК України.

Outcome: dismissed