Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 13 грудня 2022 року надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначається, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 27 лютого 2015 року було укладено додатковий договір № 1 до договору № 840088 від 31 липня 2014 року про відкриття та обслуговування рахунку з використанням платіжної картки, відповідно до умов якого позичальнику на поточний рахунок № [NUMBER] було встановлено кредит у розмірі 8 000,00 грн. на умовах, визначених додатковим договором. Відповідачем 27 лютого 2015 року власноруч підписано «Повідомлення про умови кредитування», за якими встановлена процентна ставка за користування кредитом складає 10,5% річних. Після здійснення змін відповідно до вимог нормативно-правових актів НБУ, поточний (картковий) рахунок клієнта [PERSON] № [NUMBER] змінився на [NUMBER] . АТ «Ощадбанк» виконало свої зобов`язання, надавши кредит відповідачу, однак остання належним чином зобов`язання не виконувала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 21 листопада 2022 року складає 20 180,11 грн. з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) 11 954,78 грн.; проценти за користування кредитом 2 919,74 грн.; комісія за користування кредитом 7,00 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 1 074,05 грн.; 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 825,37 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів 294,55 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 2 299,64 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 804,98 грн., які позивач просить стягнути з відповідача (а.с. 1-4). 25 січня 2023 року від [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог та застосувати строки позовної давності. В обґрунтування поданого відзиву відповідачка зазначила, що кредитну картку було оформлено 27 лютого 2015 року. Відповідно до умов кредитування встановлено 29 місяців як максимальний строк кредитування. Строк дії кредитної картки, а отже і самого кредиту сторонами визначено до липня 2017 року. Строк дії кредитної картки завершився у липні 2017 року, а отже аозивач звернувся до суду вже поза межами строку позовної давності. Строк дії договору закінчився у липні 2017 року, але позивач проводив нарахувания процентів після закінчення строку дії договору і відповідно до позовної заяви нарахував проценти до моменту подання позовної заяви. Позов подано після закінчення дії кредитного договору і не надано жодного доказу, що відповідача інформували про заборгованість або надсилали вимоги. Також, в даному випадку у наданому розрахунку заборгованості і виписці відсутня дата складання та номер реєстрації документа на підприємстві. Відсутні підписи на кожному аркуші начеб то розрахунку, а отже не можливо встановити відповідальну особу. Підсумовуючи є наявний факт не надання позивачем належних та допустимих доказів що підтверджують наявність/відсутність та розмір відповідної заборгованості. Також матеріали справи не містять, а позивач не довів належними доказами наявність заборгованості за простроченим тілом кредиту у відповідача. Із виписки про рух коштів вбачається, що частина із сплачених коштів позивачем безпідставно було спрямовано на\~погашення відсотків, пені, між тим анкета-заява не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків. Останній платіж, згідно з незрозумілих розрахунків, відбувся у липні 2017 року у останній місяць дії кредитної картки, а отже позовні вимоги подай зі спливом позовної давності, оскільки позивач до суду звернувся у 2022 році (а.с.89-94). 14 лютого 2023 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій остання не погодилася із обставинами, викладеними у відзиві на позовну заяву та зазначила, що у січні 2020 року було здійснено договірне списання з карткового рахунку відповідача у розмірі 2,26 грн. В даному випадку мало місце переривання строку позовної давності, яке обчислюється з 22 січня 2020 року, відповідно до січня 2023 року (а.с.98-101). 13 березня 2023 року від [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення в яких остання підтримала викладене у відзиві на позовну заяву та заперечувала проти обставин, викладених у відповіді на відзив (а.с.113-114). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 грудня 2022 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С. (а.с.78). Ухвалою судді від 14 грудня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с.79-80). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.82). До суду 24 січня 2023 надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.88). Представник позивача надала до суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи без її участі в якій просила суд не задовольняти позовні вимоги в частині стягнення комісії за користування кредитом та втрат від інфляції. Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 27 лютого 2015 року було укладено додатковий договір № 1 до договору № 840088 від 31 липня 2014 року про відкриття та обслуговування рахунку з використанням платіжної картки, відповідно до умов якого позичальнику на поточний рахунок № [NUMBER] було встановлено кредит у розмірі 8 000,00 грн. на умовах, визначених додатковим договором. Відповідачем 27 лютого 2015 року власноруч підписано «Повідомлення про умови кредитування», за якими встановлена процентна ставка за користування кредитом складає 10,5% річних. Після здійснення змін відповідно до вимог нормативно-правових актів НБУ, поточний (картковий) рахунок клієнта [PERSON] № [NUMBER] змінився на [NUMBER] . АТ «Ощадбанк» виконало свої зобов`язання, надавши кредит відповідачу, однак остання належним чином зобов`язання не виконувала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 21 листопада 2022 року складає 20 180,11 грн. з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) 11 954,78 грн.; проценти за користування кредитом 2 919,74 грн.; комісія за користування кредитом 7,00 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 1 074,05 грн.; 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 825,37 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів 294,55 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 2 299,64 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 804,98 грн. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 530 вище вказаного\~кодексу\~визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (п. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України). Позичальник зобов`язується повернути (погасити) кредитодавцеві кредит, сплатити проценти згідно умов договору. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Статтею 1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За положеннями з ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. В даному випадку суд приходить до висновку що позивачем належним чином доведено заборгованість за основним боргом (кредитом) 11 954,78 грн.; проценти за користування кредитом 2 919,74 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 1 074,05 грн.; 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 825,37 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів 294,55 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Що стосується комісії за користування кредитом у розмірі 7,00 грн.; втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) у розмірі 2 299,64 грн.; втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 804,98 грн., то суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити у зв`язку із їх недоведеністю. Стосовно заяви відповідача про застосування строків позовної давності слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. 3 ст. 264 Цивільного кодексу України). Суд погоджується із твердженням представника позивача про те, що у січні 2020 року було здійснено договірне списання з карткового рахунку відповідача у розмірі 2,26 грн., а тому в даному випадку мало місце переривання строку позовної давності, яке обчислюється з 22 січня 2020 року, відповідно до січня 2023 року. У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що позовна давність застосуванню не підлягає, оскільки перебіг позовної давності перервався, а позивач звернувся до суду із даним позовом у грудні 2022 року, тобто в межах строку позовної давності. Аналізуючи надані докази, суд дійшов висновку про те, що відповідач [PERSON] порушила взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної оплати кредиту та визначених договором платежів, а тому суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 098,45 грн. (17 068,49 грн. х 2 481,00 грн. : 20 180,11 грн. = 2 098,45 грн.) На підставі викладеного,

Outcome: partial