Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

19.10.2017 року до Ленінського районного суду м.Харкова звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. В позовній заяві вказував на те, що 08.10.2014 року о 18 год. 30 хв. [PERSON] керувала автомобілем «Тойота Ауріс», днз [NUMBER] в м.Харкові, на вїзді Малопанасівському, при зміні напрямку руху, перестроюючись праворуч не впевнилася в безпеці, внаслідок чого допустила зіткнення з його автомобілем «Хюндай», днз [NUMBER] . Постановою Ленінського районного суду м.Харкова від 05.12.2014 року [PERSON] визнано винною у невиконанні п.п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, внаслідок чого сталася ДТП. У результаті зіткнення було пошкоджено автомобіль «Хюндай», днз [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту якого склала 16 302,50 грн. В зв`язку з чим просив суд стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду в розмірі 16 302,50 грн. 04.12.2017 року ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова відкрито провадження по справі. 03.03.2023 року ухвалою Київського районного суду м.Полтави на підставі розпорядження Верховного Суду України від14.03.2022 року №7/0/9-22 «Про зміну територіальної відсутності судових справ в умовах воєнного стану» цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки прийнято до провадження та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 24.05.2023 року судом закрито підготовче засідання, а справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання сторони, будучи належним чином повідомлені, не з`явилися, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавали. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явилися з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 08.10.2014 року о 18 год. 30 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «Тойота Ауріс», днз [NUMBER] в м.Харкові, на в`їзді Малопанасівському, при зміні напрямку руху, перестроюючись праворуч не впевнилася в безпеці, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем «Хюндай», днз [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Постановою Ленінського районного суду м.Харкова №642/9494/14-п від 05.12.2014 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Крім того, судом встановлено, що в результаті зіткнення було пошкоджено автомобіль «Хюндай», днз [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту якого склала 16 302,50 грн., даний факт підтверджується рахунком-фактурою №АХО-01083 від 13.10.2014 року, виписаним Дочірнім підприємством «Автотрейдінг-Харків». У ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 3 ст. 988 Цивільного кодексу України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі ст.1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Володілець джерела підвищеної небезпеки може бути звільнений судом від відповідальності у двох випадках: якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого. У першому випадку слід довести: наявність обставин непереборної сили; її надзвичайний характер; неможливість попередити за даних умов; причинний зв`язок між даною обставиною і завданою шкодою. У даному випадку ризик невідшкодування шкоди покладається на самого потерпілого. За змістом ст.ст.12,22,28,29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV,ст. 9 Закону України «Про страхування»у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (страхове відшкодування). Різновидом шкоди, завданої майну, є шкода, пов`язана із пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Системний аналіз ст.22 закону №1961-IV, абз.3 п.3 ч.1 ст.988, стст.1166, 1187, 1194ЦК України дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Вказаний правовий висновок був викладений у постанові ВС від 04.12.2019 у справі № 359/2309/17. Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Також з матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] власника автомобіля «Тойота Ауріс», днз [NUMBER] була застрахована, що підтверджується полісом №АС/8622497 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії з 23.12.2013 року до 22.12.2014 року. Страховиком є ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО». Як встановлено судом позивачу [PERSON] не було відшкодовано вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хюндай», днз [NUMBER] в розмірі 16 302,50 грн. А тому, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягаю задоволенню в повному обсязі

Outcome: approved