Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] за вимогами якого у останній редакції просить: - встановити факт проживання позивачки [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1990 року по [INFO] ; - визнати за [PERSON] право власності на частину квартири [ADDRESS] ; - визнати право власності [PERSON] на частини автомобіля марки CITROEN модель Berlingo, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] ; - визнати право власності [PERSON] на грошові кошти у сумі 2 510,10 доларів США, з відповідними відсотками, що знаходяться на рахунку № [NUMBER] згідно Договору № SAMDNWFD0071872106001 від 28 лютого 2018 року, укладеного на ім`я померлого [PERSON] ; - визнати право власності [PERSON] на грошові кошти у сумі 5 498,25 гривень, з відповідними відсотками, що знаходяться на рахунку № [NUMBER] згідно Договору № SAMDN27000732667571 від 01 лютого 2013 року, укладеного на ім`я померлого [PERSON] ; - визнати право власності [PERSON] на грошові кошти у сумі 42,75 євро, з відповідними відсотками, що знаходяться на рахунку № [NUMBER] згідно Договору № SAMDNWFD0071122993001 від 18 квітня 2016 року, укладеного на ім`я померлого [PERSON] ; - визнати право власності [PERSON] на грошові кошти у сумі 0,015 евро, з відповідними відсотками, що знаходяться на рахунку № [NUMBER] згідно Договору № SAMDNWFD0071122993000 від 18 квітня 2016 року, укладеного на ім`я померлого [PERSON] ; - визнати право власності [PERSON] на грошові кошти у сумі 93 750,00 гривень, з відповідними відсотками, що знаходяться на рахунку № [NUMBER] згідно Договору № SAMDNWFD0072585908500 від 26 грудня 2019 року, укладеного на ім`я померлого [PERSON] ; - визнати право власності [PERSON] на грошові кошти у сумі 7 361,85 гривень, з відповідними відсотками, що знаходяться на рахунку № [NUMBER] згідно Договору № SAMDNWFC00011639555 від 24 грудня 2019 року, укладеного на ім`я померлого [PERSON] ; - визнати право власності [PERSON] на грошові кошти у сумі 0,165 доларів США, з відповідними відсотками, що знаходяться на рахунку № [NUMBER] згідно Договору № SAMDNWFC00004748444 від 13 травня 2014 року, укладеного на ім`я померлого [PERSON] ; - визнати право власності [PERSON] на грошові кошти у сумі 112 500,00 гривень, з відповідними відсотками, що знаходяться на рахунку № [NUMBER] в Головному управлінні по м. Києву та Київській області AT «Ощадбанк», відкритому на ім`я померлого [PERSON] ; - визнати право власності [PERSON] на грошові кошти у сумі 13 275,18 гривень, з відповідними відсотками, що знаходяться на рахунку № [NUMBER] в Головному управлінні по м. Києву та Київській області AT «Ощадбанк», відкритому на ім`я померлого [PERSON] ; - визнати право власності [PERSON] на частини самозарядної рушниці МЦ 2112 калібр 12, серійний номер [NUMBER] ; - визнати право власності [PERSON] на частини мисливської двоствольної рушниці ТОЗ-9112 12 калібру, серійний номер [NUMBER] (т. 1 а.с. 83-94, т. 2 а.с. 88-93). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер цивільний чоловік позивачки [PERSON] - [PERSON] , який на дату смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Зазначено, що з 1990 року позивачка та [PERSON] по дату смерті останнього проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, у зв`язку з чим сторони по справі є спадкоємцями [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшли грошові кошти на банківських рахунках; квартира [ADDRESS] ; автомобіль марки Сітроен, номерний знак [NUMBER] ; самозарядна рушниця МЦ 2112 кл. 12, серійний номер [NUMBER] ; мисливська двохствольна рушниця ТОЗ-9112 кл. 12, серійний номер [NUMBER] . Вказано, що грошові кошти на банківських рахунках, автомобіль та рушниці є спільною сумісною власністю позивачки та [PERSON] , оскільки були відкриті/придбані спільно, відповідно частка позивачки у цьому майні становить ( - частка майна подружжя у спільній сумісній власності та частка - за законом). Квартира [ADDRESS] була приватизована [PERSON] та відповідачем у рівних частках (по ), відповідно частка позивачки у цьому майні становить 1/4. У встановлений законом шестимісячний строк позивачка звернулась до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Зазначено, що відповідно до листа АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 01.07.2020 р. № 20.1.0.0/7-200625/4261 на ім`я [PERSON] у вказаному банку були відкриті наступні банківські рахунки: рахунок № [NUMBER] (дата відкриття 28.02.2018) відповідно до Договору № SAMDNWFD0071872106001, валюта USD, залишок 3 346,77 доларів США; рахунок № [NUMBER] (дата відкриття 01.02.2013) відповідно до Договору № SAMDN27000732667571, валюта UAH, залишок 7 330,99 гривень; рахунок № [NUMBER] (дата відкриття 18.04.2016) відповідно до Договору № SAMDNWFD0071122993001, валюта EUR, залишок 57,00 евро; рахунок № [NUMBER] (дата відкриття 18.04.2016) відповідно до Договору № SAMDNWFD0071122993000, валюта EUR, залишок 0,02 євро; рахунок № [NUMBER] (дата відкриття 26.12.2019) відповідно до Договору № SAMDNWFD0072585908500, валюта UAH, залишок 125 000,00 гривень; рахунок № [NUMBER] (дата відкриття 19.09.2017) відповідно до Договору № SAMDNWFD0071707250700, валюта UAH, залишок 0,01 гривень; рахунок № [NUMBER] (дата відкриття 24.12.2019) відповідно до Договору № SAMDNWFC00011639555, валюта UAH, залишок 63,60 гривень; рахунок № [NUMBER] (дата відкриття 13.05.2014) відповідно до Договору № SAMDNWFC00004748444, валюта UAH, залишок 0,22 долари США; рахунок «Бонус плюс» 2222221345756100. Відповідно до листа АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 26.01.2022 р. № 20.1.0.0.0/7-220121/19095, на ім`я [PERSON] були відкриті наступні банківські рахунки: рахунок № [NUMBER] (дата відкриття 24.12.2019) відповідно до Договору № SAMDNWFC00011639555, валюта UAH, залишок 9 815,80 гривень; рахунок № [NUMBER] (дата відкриття 13.05.2014) відповідно до Договору № SAMDNWFC00004748444, валюта UAH, залишок 0,22 долари США; рахунок № [NUMBER] (дата відкриття 28.02.2018) відповідно до Договору № ISAMDNWFD0071872106001, валюта USD, залишок 3 346,77 доларів США; рахунок № [NUMBER] (дата відкриття 01.02.2013) відповідно до Договору № ІSAMDN27000732667571, валюта UAH, залишок 7 330,99 гривень; рахунок № [NUMBER] (дата відкриття 18.04.2016) відповідно до Договору № ІSAMDNWFD0071122993001, валюта EUR, залишок 57,00 евро; рахунок № [NUMBER] (дата відкриття 18.04.2016) відповідно до Договору № ІSAMDNWFD0071122993000, валюта EUR, залишок 0,02 евро; рахунок № [NUMBER] (дата відкриття 26.12.2019) відповідно до Договору № SAMDNWFD0072585908500, валюта UAH, залишок 125 000,00 гривень. В листі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 01.07.2020 р. № 20.1.0.0/7- 200625/4261 зазначено, що залишок на рахунку № [NUMBER] (дата відкриття 24.12.2019) відповідно до Договору № SAMDNWFC00011639555, валюта UAH, становить 63,60 гривень, а листі від 26.01.2022 р. № 20.1.0.0.0/7-220121/ [NUMBER] вказано, що залишок на цьому рахунку становить 9 815,80 гривень. У позові зазначено, що грошові кошти на банківських рахунках є спільною сумісною власністю [PERSON] та позивачки, відповідно частка [PERSON] в цьому майні становить (1/2 - частка другого з подружжя у спільній сумісній власності та частка - за законом), що в грошовому вираженні складає 7 361,85 грн. Вказано, що відповідно до листа AT «Державний ощадний банк Україна» від 24.07.2020 р. № 48/12-05/10734Б1 на ім`я [PERSON] були відкриті наступні банківські рахунки: рахунок № [NUMBER] в Головному управлінні по м. Києву та Київській області AT «Ощадбанк», залишок 150 000,00 гривень; рахунок № [NUMBER] в Головному управлінні по м. Києву та Київській області AT «Ощадбанк», залишок 1 750,23 гривень. Згідно листа AT «Ощадбанк» від 17.11.2021, на ім`я [PERSON] були відкриті наступні банківські рахунки: рахунок № [NUMBER] в Головному управлінні по м. Києву та Київській області AT «Ощадбанк», залишок 150 000,00 гривень; рахунок № [NUMBER] в Головному управлінні по м. Києву та Київській області AT «Ощадбанк», залишок 17 700,24 гривень. У листі AT «Державний ощадний банк Україна» від 24.07.2020 р. № 48/12-05/10734Б1 повідомлено, що залишок на рахунку № [NUMBER] становить 1 750,23 гривень, а в листі на ухвалу суду про витребування доказів зазначено, що залишок на цьому рахунку становить 17 700,24 грн. Відповідно, в грошовому вираженні частка позивача по рахунку № [NUMBER] становить 13 275,18 гривень. Зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу позивачки та [PERSON] необхідно для отримання належної позивачці частки у майні, що оформлено на ім`я померлого, але придбане під час спільного проживання без реєстрації шлюбу. З посиланням на ст. 71 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 3, 21, 24, 36, 60, 70, 74 СК України, ст. ст. 1218, 1223, 1261 ЦК України позивачка просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 17.05.2021 позовну заяву було залишено без руху з наданням позивачці строку для усунення недоліків (т. 1 а.с. 77). На виконання вимог ухвали на адресу суду 14.06.2021 надійшла виправлена позовна заява з додатками (т. 1 а.с. 81-94). Ухвалою суду від 15.06.2021 відкрите провадження у справі у порядку загального позовного провадження з викликом учасників справи в підготовче судове засідання (т. 1 а.с. 155). Ухвалою суду від 16.07.2021 у задоволенні заяви представника позивачки [PERSON] про забезпечення позову відмовлено (т. 1 а.с. 170). Ухвалою суду від 16.07.2021 задоволена заява представника позивачки [PERSON] про виклик свідків (т. 1 а.с. 171). Ухвалою суду від 16.07.2021 задоволено клопотання представника позивачки [PERSON] про витребування копії матеріалів спадкової справи (т. 1 а.с. 172). 05.08.2021 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість і безпідставність позовної заяви. Зазначено, що відповідач є сином померлого [PERSON] та спадкоємцем першої черги і не визнає факту проживання позивачки з [PERSON] однією сім`єю. Після смерті [PERSON] позивачка привласнила оригінали правовстановлюючих документів та договори банківського вкладу, тим самим перешкоджаючи відповідачу вступити у спадкові права. Вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1990 року не ґрунтуються на вимогах закону. До спірної квартири, яка була приватизована у 1994 році, позивачка не має жодного відношення. [PERSON] не є спадкоємцем першої черги щодо майна померлого. Вимога позивачки про визнання права власності на зброю також є неправомірною. Кошти, які знаходяться на банківських рахунках, є особистою власністю померлого спадкодавця, тому не можуть бути визнані власністю позивачки (т. 1 а.с. 179-180 зв.). Ухвалою суду від 21.10.2021 задоволена заява представника відповідача [PERSON] про виклик свідків (т. 1 а.с. 233). 22.10.2021 на адресу суду надійшла відповідь на відзив у якій представник позивачки [PERSON] зазначає, що поданий відповідачем відзив на позовну заяву є необґрунтованим і безпідставним. На підтвердження заперечень [PERSON] не надано жодного належного та допустимого доказу (т. 1 а.с. 247-250а). Ухвалою суду від 17.11.2021 частково задоволено клопотання представника позивачки [PERSON] про витребування доказів від АТ КБ «ПРИВАТБАНК», АТ «Державний ощадний банк України», Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві, Відділу контролю за обігом зброї Головного управління Національної поліції у м. Києві (т. 2 а.с. 4-5). 15.06.2022 на адресу суду надійшла заява представника позивачки [PERSON] про збільшення розміру позовних вимог (т. 2 а.с 88-93). Ухвалою суду від 24.06.2022 задоволено заяву представника позивачки [PERSON] про прийняття заяви позивачки [PERSON] про збільшення розміру позовних вимог (т. 2 а.с. 106-109). 09.08.2022 на адресу суду надійшов відзив на заяву зі збільшеним розміром позовних вимог у якому представник відповідача [PERSON] просить відмовити у задоволенні вказаної заяви, посилаючись на її необґрунтованість. Зазначено, що відповідач є сином померлого [PERSON] та спадкоємцем першої черги. Відносини позивачки зі спадкодавцем ніколи не мали ознаки сім`ї, батько відповідача не бажав обтяжувати себе шлюбними обов`язками, із [PERSON] як чоловік з дружиною не проживав, вони не мали шлюбних обов`язків. Вимоги щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 1990 року до 01.01.2004 не ґрунтуються на законі незалежно від фактичних обставин справи. Позивачка не є дружиною спадкодавця та не може вступити у спадщину разом із відповідачем в першій черзі (т. 2 а.с. 141-145). Ухвалою суду від 07.11.2022 задоволена заява представника відповідача [PERSON] про виклик свідків (т. 2 а.с. 158-160). Ухвалою суду від 07.11.2022 підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (т. 2 а.с. 161, 162). Ухвалою суду від 29.03.2023 клопотання представника відповідача [PERSON] про витребування доказів задоволено частково в частині витребування доказів від АТ КБ «ПРИВАТБАНК», АТ «Державний ощадний банк України» (т. 2 а.с. 208-209). В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали позов та викладені у ньому обставини. Представник позивачки [PERSON] пояснив, що позивачка та [PERSON] спільно мешкали тридцять років, мали спільний бюджет та спільно набували майно. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав викладених у відзивах на позов. Представник відповідача [PERSON] пояснив, що позовні вимоги є необґрунтованими, відносини між позивачкою та [PERSON] не мали ознак сім`ї, останній із [PERSON] , як чоловік із дружиною не проживав, шлюбних обов`язків вони не мали, не вели спільне господарство та спільний бюджет, факт проживання з 1990 року до 01.01.2004 не ґрунтується на законі. Позивачка [PERSON] , яка була допитана у якості свідка, засвідчила, що з вересня-жовтня 1991 року вона стала жити однією сім`єю із [PERSON] , який на той час мешкав із сином - відповідачем. Десь з 1999 року відповідач проживав на Троєщині зі своєю дружиною у тещі, а вона з чоловіком [PERSON] жила на [ADDRESS] у неї був город та сад, туди вони із [PERSON] їздили працювати на вихідні, з 1995 року там займались бджільництвом, а з 2013 року коли вийшли на пенсію, більшість часу мешкали в селі, торгували медом. У 1998 році вони з [PERSON] купили бувший у вживанні автомобіль Жигулі за 3 000 дол. США, у 1999 році на базарі Петрівка купили тульську рушницю, у 2010 - п`ятизарядну рушницю. У 2000 році купили автомобіль Мазда за 4 000 дол. США, а Жигулі подарували відповідачу. У 2005-2007 роках купили автомобіль Нива за 61 000 грн., Жигулі продали за 2 500 дол. США в 2001 році, а Мазду подарували відповідачу. В 2012 році купили автомобіль Сітроен десь за 250 000 грн. Ниву продали в 2017 році за 30 000 грн. У 2019 році її чоловік [PERSON] захворів, його лікували, а в 2020 році - помер. За тиждень до смерті вона покликала відповідача, який прийшов до свого батька, але [PERSON] не захотів говорити з відповідачем. Відповідач їм нічим не допомагав, без відома батька продав автомобіль Мазда, грав в гральні автомати. Вона з чоловіком працювали вдвох, мали до 20 вуликів, продавали мед, городину, заощаджували кошти. З 1971 року вона працювала на плодобазі на Куренівці, куди у 1981 році влаштувався на роботу [PERSON] , де з ним і познайомились. З 1992 року [PERSON] перейшов напрацювати на фабрику Тетропак . На пенсію вона пішла у 1998 році, після чого десь до 2002 року торгувала на базарі, як приватний підприємець. В 1990 році вона прийшла жити до [PERSON] , а зареєстрована до 2011 року була за попереднім своїм місцем проживання по [ADDRESS] , звідки у 2011 році виписалась та десь у 2013 році прописалась до дочки, зареєструватись до [PERSON] не захотіла, тітка відповідача була проти її прописки. Пенсійну картку вона відкрила в ПриватБанку, також на її ім`я орієнтовно у 2010 році був відкритий на 6 місяців депозит 6 000 дол. США. Майно купували з чоловіком вдвох. У росії [PERSON] від продажу землі його батьків отримав 100 000 російських рублів. На ті гроші купили велику плиту для пам`ятника його батьку, матері та бабусі. Депозити з [PERSON] вони відкривали спільно, довіряли один одному. Свідок зі сторони позивачки [PERSON] засвідчила, що мешкає в будинку по [ADDRESS] , познайомилась з позивачкою та [PERSON] до 2000 року, які жили вдвох та були її сусідами. [PERSON] торгувала медом, [PERSON] був вдома, як правило, вони постійно були разом, відносини між ними завжди були хороші. Був у них автомобіль Нива, потім хвастались, що купили Сітроен в кредит. Влітку в Києві вони майже не були, а жили на дачі. Заходила вона до позивачки у квартиру, як купувала мед, десь раз на рік, або 2-3 рази на рік з 2004 року до 2020 року. Свідок зі сторони позивачки [PERSON] засвідчив, що в 1996 році він переїхав в кв. [ADDRESS] та познайомився із сусідами - [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] , з якими здружились, разом святкували дні народження. З [PERSON] він ходив разом в спортзал, грали в футбол. Останні 10 років [PERSON] та позивачка займались медом, мали пасіку в селі. Коли вони їздили в село на все літо, то він наглядав за їх квартирою. [PERSON] мед продавала біля будинку, [PERSON] носив їй мед. Жили позивачка з [PERSON] вдвох, разом купували меблі, мікрохвильову піч, робили ремонт, дохід мали від меду, сім`я у них була нормальна. Свідок зі сторони позивачки [PERSON] засвідчив, що позивачка його теща, [PERSON] він знає десь з 1990 року, з того часу позивачка та [PERSON] створили сім`ю і почали жити завжди разом у двокімнатній квартирі в Києві та їздили в село. На пенсії були переважно в селі, де мали пасіку, займались городом, взимку приїжджали в Київ. Теща мед продавала в Києві біля будинку. Також їздили на відпочинок в Моршин, Єгипет, Туреччину та в росію до [PERSON]. У 1996-1998 роках купили перший автомобіль ВАЗ2106, потім Ниву та Сітроен . Зброю [PERSON] купував у 1998-1999 роках. Він до тещі з [PERSON] періодично приїжджав в гості на Воскресенку . Коли він їздив село на вихідні, то бачив їх там в селі. Стосунки між позивачкою та [PERSON] були хороші. Свідок зі сторони позивачки [PERSON] засвідчила, що є рідною сестрою позивачки. [PERSON] з [PERSON] з 1990 років жила разом, як подружжя, у квартирі [PERSON] до смерті останнього, відносини між ними були нормальні, їздили часто в село, спільно займалися городом, качали мед. Свідок зі сторони позивачки [PERSON] засвідчила, що позивачка її рідна сестра. [PERSON] постійно жила разом з [PERSON] тридцять років, як сім`я, з 1990 року до смерті [PERSON] . Разом займались господарством, багато їздили в село Озерна, спільно купували автомобілі. У Києві вони жили у квартирі [PERSON] . У хаті сестри [PERSON] в с. Озерне жили їхні батьки, їх батько помер у 1972 р., мати - в 2015 р., після смерті матері позивачка із [PERSON] в село їздили на вихідні. Свідок зі сторони позивачки [PERSON] засвідчила, що вона донька позивачки. З 1990 року її мати із [PERSON] жили разом до смерті [PERSON] , як сімейна пара. У їхній родині була гармонія, разом їздили на відпочинок на Чорне море, в Моршин . Мали спільне господарство, купували Жигулі, потім Мазду , в подальшому Ниву, Сітроен , всі побутові речі, покупки робили разом за спільним рішенням. Займались у Вінницькій області городом, садом, пасікою, купували бджолині сім`ї, продавали в селі та в Києві мед, фрукти, городину коли були на пенсії. Вона до матері їздила майже щонеділі та на свята. Свідок зі сторони відповідача [PERSON] засвідчила, що відповідач є її батько, а померлий [PERSON] - її дідусь. Вона з дідусем щорічно з 2005 по 2012 їздила святкувати день захисту дитини, ще дідусь з 2005 по 2013 влітку возив її на море, деякий час вона жила у дідуся, часто взимку і влітку разом проводили час. З 2005 по 2021 щороку їздили на кладовище до бабусі - дружини дідуся, яку він дуже любив. З 2008 по 2014 позивачка запрошувала їх до себе в с. Озерна на відпочинок на природу, інколи там дідусь займався охотою. Дід мав депозитні кошти від заробітної плати, пенсії, оренди землі в росії в Орловській області, від продажу землі. Вона могла бачити позивачку у дідуся коли приходила на свята, тоді дід їй (свідку) давав гроші, щоб вона купила продукти до столу та готували разом з дідусем, інколи допомагала готувати позивачка та переважно дід готував сам. Під час декількох розмов з дідусем у 2007-2009 р.р. він їй казав, що шлюб укладати з позивачкою та переписувати майно він не хоче, так як квартира була дружини дідуся, яка померла від травми та яку дід вважав своєю єдиною дружиною. Дідусь приїжджав та допомагав позивачці у селі, вона мала свій бізнес і місце на ринку, де торгувала та отримані від меду кошти діду не давала. Вона під час навчання у коледжі з 2016 по 2019 р.р. періодично по 1-2 тижні жила в дідуся, тоді позивачка там не проживала, а з дозволу діда залишалась у нього ночувати коли приїжджала торгувати медом. У її діда з позивачкою були дружні стосунки, могли бути інтимні, але не сімейні, він ніколи не вважав позивачку своєю дружиною. Свідок зі сторони відповідача [PERSON] засвідчила, що відповідача знає з 2001 року. [PERSON] бачила майже щороку у [PERSON] на дні народження куди він декілька разів приходив із позивачкою, також зустрічалися на [PERSON] . [PERSON] не говорив, що позивачка є його дружина, про відносини між ними не розповідав. У 2016 році в кафе на дні народженні [PERSON] танцював з дівчатами, казав, що неодружений і одружуватися не буде, про це ж він говорив у 2009-2010 роках. Свідок зі сторони відповідача [PERSON] засвідчив, що працював разом із [PERSON] з 1997 р. на Тетропак , де з 2002 р. працював і відповідач. У 2013 р. [PERSON] пішов на пенсію, останній раз з ним зустрічався у 2017 році, позивачку не знає. На роботі він весь час спілкувався із [PERSON] та відповідачем. [PERSON] говорив, що його жінка померла, залишився один син, більше він не одружувався та не збирається одружуватися. Відносини між відповідачем та [PERSON] були хороші, як батька з сином, постійно спілкувались. Щорічно від роботи 1 червня всіх бажаючих працівників підприємства з дітьми, онуками та членами сім`ї вивозили на пригороду для відпочинку. На такі заходи [PERSON] приходив лише з онукою [PERSON] . Свідок зі сторони відповідача [PERSON] засвідчив, що він є братом померлої дружини [PERSON] - [PERSON] , яка працювала на будівництві та отримала травму на виробництві. Він із [PERSON] зустрічався та спілкувався постійно до смерті останнього. З позивачкою познайомився на кладовищі через 5-6 років після смерті його сестри. [PERSON] пояснив, що з [PERSON] він разом працював, зустрілися випадково, позивачка тоді приходила до могили своїх родичів на Лісовому кладовищі. В подальшому він бачив позивачку на кладовищі ще 3-4 рази на проводи. У розмовах [PERSON] пояснював, що відносини у нього з [PERSON] лише для життєвих стосунків, від нудьги, щоб був хтось поруч, розписуватись і реєструвати до себе він нікого не буде. Свідок зі сторони відповідача [PERSON] засвідчила, що відповідач є племінником її чоловіка, позивачку вона не знає. У 1993 році та весною 2002-2003 років вона декілька раз приїжджала у квартиру [PERSON] де були лише [PERSON] та [PERSON] , жіночих речей у квартирі вона не бачила. До 2005 року вони регулярно їздили на Лісове кладовище в поминальні дні на могилу до [PERSON] - матері відповідача, де також був [PERSON] та [PERSON] . В розмовах [PERSON] дуже сумував за дружиною [PERSON] , що її не стало. Свідок зі сторони відповідача [PERSON] засвідчила, що відповідач її племінник, матір якого [PERSON] є її менша сестра, яка померла [INFO] . Позивачка підходила до них на проводах Лісовому кладовищі, де у неї також поховані родичі. [PERSON] сказав, що це його знайома з роботи. Після смерті своєї сестри років три вона декілька разів на тиждень приходила у квартиру [PERSON] на [ADDRESS] готувати їсти, де один раз побачила молоду жінку яка варила борщ та сказала, що приходила до [PERSON] . Спілкувалась вона із [PERSON] у 2003 році на похованні її матері. [PERSON] любив пасіку, до позивачки їздив в село доглядати за бджолами. Свідок зі сторони відповідача [PERSON] засвідчила, що відповідач є її двоюрідним братом, з позивачкою вперше познайомилась на кладовищі орієнтовно у 1999-2000 роках, яка підійшла до них коли вони стояли біля могили тітки. [PERSON] сказав, що з позивачкою разом працювали і її родичі теж поховані там кладовищі. У 2006 р. побачила позивачку на дні народження у [PERSON] , потім ще декілька разів на іменинах та на кладовищі. З позивачкою вона не спілкувалась. На дні народженні [PERSON] представив позивачку як свою знайому та співробітницю. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, їхніх представників, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що позивачка до 23.10.1990 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 23.10.1990 серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 13). Відповідач є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 200 зв.). [INFO] [PERSON] помер (копія свідоцтва про смерть - т. 1 а.с. 196). Спадкова справа № 501/2020 щодо майна померлого [PERSON] була відкрита Десятою Київською державною нотаріальною конторою за заявою відповідача [PERSON] про прийняття спадщини від 25.06.2020 (т. 1 а.с. 194-216). 21.10.2020 позивачка подавала заяву до нотаріальних контор про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , як спадкоємець за законом, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коберником А.М., зареєстровану в реєстрі за № 1874, яка надійшла до Десятої Київської державної нотаріальної контори 03.11.2020 (т. 1 а.с. 208). Відповідно позовних вимог позивачка просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу її та [PERSON] з 1990 року по день смерті останнього - по [INFO] ; визнати за нею право власності у спадковому майні на частину, як частку другого з подружжя у спільній сумісній власності, та на частину, як спадкоємця за законом, а всього на частки автомобіля Сітроен, н.з. [NUMBER] , грошових вкладів, самозарядної рушниці МЦ 2112, мисливської двоствольної рушниці ТОЗ-9112 та на частину квартири [ADDRESS] . За нормою ст. 44 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який був чинний на час розірвання шлюбу позивачки, шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану. Отже, у період часу з 01.01.1990 до 23.10.1990, що входить до спірного періоду про встановлення факту, позивачка перебувала в шлюбі з іншою особою. Чинним законодавством України встановлено, що "сім`єю" на відміну від "шлюбу" є проживання осіб, пов`язаних спільним побутом, та у яких є взаємні права та обов`язки один до одного. При цьому, необхідно звернути увагу, що для існування сім`ї не існує спеціального порядку реєстрації. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Конвенції встановлено і право на шлюб. Відповідно до частин 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Положеннями ст. 74 Сімейного кодексу України визначено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. За приписами ч. ч. 3, 4 ст. 4 СК України, кожна особа має право на проживання в сім`ї та на повагу до свого сімейного життя. При застосуванні наведених приписів чинного законодавства слід враховувати, що у повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли жінка та чоловік не перебувають у шлюбі, однак, проживають разом, ведуть спільне господарство, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї, ззовні такі відносини подібні до шлюбних. Разом з тим, відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли та продовжують існувати після набрання ним чинності. Виходячи із принципу незворотності дії у часі, встановленого ч. 1 ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України, на правовідносини, що виникли раніше дія вказаних нормативних актів не поширюється. Інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки, який породжує юридичні наслідки, передбачений Цивільним кодексом 2004 року і такий факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року. При вирішенні спору суд також враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 24.01.2020 року у справі № 546/912/16-ц, відповідно якої інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки було введено в національне законодавство СК України, який набрав чинності одночасно з набранням чинності ЦК України. Кодекс про шлюб та сім`ю Української РСР, який діяв до 01 січня 2004 року, таких положень не містив. Тому вказаний факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року. Відповідно свідоцтва про право власності на житло від 10.11.1994 виданого Дніпровською районною радою народних депутатів, спірна квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності спадкодавцю [PERSON] та відповідачу [PERSON] в рівних долях (т. 1 а.с. 33). Отже, спадковим майном є частина квартири [ADDRESS] . На час набуття у власність, відповідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та реєстрації вказаної квартири діяв Закон України «Про власність», статтею 16 якого було визначено право власності подружжя, відповідно Кодексу про шлюб та сім`ю України, та статтею 17 врегульовано право спільної власності громадян. Як роз`яснено в пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 № 20, розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16 Закону "Про власність", ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України; майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім`ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п.1 ст.17,ст.18, п.2 ст.17 Закону "Про власність"). Таким чином, спірна квартира була набута у період дії Кодексу про шлюб та сім`ю України, при цьому позивачка з [PERSON] у шлюбі не перебували та позивачка не є спадкоємцем першої черги за законом. Отже, позовні вимоги у частині визнання за позивачкою права власності на частини квартири [ADDRESS] задоволенню не підлягають. При вирішенні спору суд також враховує наступні обставини. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків (постанова Верховного Суду від 08 грудня 2021 року в справі № 531/295/19 (провадження № 61-3071св21)). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року в справі № 554/8023/15 (провадження № 14-130цс19) зазначила, що, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання. Верховний Суд у постанові від 14 березня 2019 року у справі № 320/4964/17 (провадження № 61-42073ск18) зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99). Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08 грудня 2021 року в справі № 531/295/19 (61-3071св21), від 06 жовтня 2022 року у справі № 496/2083/19 (провадження № 61-6901св22). У постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 587/302/16 (провадження № 61-18522св18) Верховний Суд вказав, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підтвердження позовних вимог позивачкою надано копії: довідки Сніжнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області від 17.06.2020 № 107 виданої сільським головою [PERSON] про те, що [PERSON] на протязі 18-20 років перебувала періодично на території [ADDRESS] (будинок батьків) разом з [PERSON] , вели спільне особисте господарство (утримували пасіку) та з 2013 року до квітня 2020 року перебували на території села Озерна разом постійно; замовлення на розроблення пакету туристичних послуг від 20.08.2009 [PERSON] та [PERSON] з 22.08.2009 по 29.08.2009 в Єгипет; квитанції до прибуткового касового ордеру від 20.08.2009 про оплату [PERSON] коштів 9 452,00 грн. за тур; декларації № 0000-ТК69-Х04К від 22.06.2018 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу пацієнта [PERSON] ; декларації № 0000-3К51-8НК6 від 22.06.2018 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу пацієнта [PERSON] ; виписки з реєстру власників іменних акцій ВАТ «Плодоовоч» від 20.05.1997 на ім`я [PERSON] ; виписки з реєстру власників іменних акцій ВАТ «Плодоовоч» від 20.05.1997 на ім`я [PERSON] ; трудової книжки [PERSON] ; мисливського членського квитка від 17.10.1968; посвідчення мисливця від 16.04.1999; мисливсько-рибальського квитка від 21.04.1999; паспорту на собаку мисливської породи від 02.11.2007; картки № [NUMBER] до членського квитка УТМР мисливця-рибалки від 07.08.2019; посвідчення водія; свідоцтва про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 21.12.2002, пенсійного посвідчення від 19.03.2013; посвідчення Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 03.04.2013; посвідчення Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 26.07.2017 на право зберігання, носіння ТОЗ-9112, [NUMBER] ; посвідчення № [NUMBER] члена гаражного кооперативу «Мінський» на бокс № [NUMBER] ; автомобіля ВАЗ 21063; картки відстрілу пернатої дичини № [NUMBER] на період з 10.08.2019 по 09.11.2019 - виданих на ім`я [PERSON] ; заяви [PERSON] до Дніпровського пенсійного фонду України від 15.05.2014 про перерахування пенсії на відкритий рахунок у відділенні ПриватБанку; договору на вклад «Мій пенсійний депозит» на ім`я [PERSON] від 24.01.2018 в ПАТ «Державний ощадний банк України»; квитанції від 24.01.2018 платника [PERSON] на суму 150000,00 грн. по внесенню коштів на вкладний рахунок Ощадбанку ; договору вкладу «Стандарт» від 28.02.2018 на ім`я [PERSON] в ПАТ КБ «ПриватБанк»; виписки з історії хвороби № 583 про госпіталізацію [PERSON] з 24.11.2015 по 01.12.2015; виписки № 3420 із медичної карти стаціонарного хворого про знаходження [PERSON] у стаціонарі з 21.05.2020 по 02.06.2020; рахунків по квартирі [ADDRESS] на сплату житлово-комунальних послуг за грудень 2010 р., вересень 2011 р., березень 2013 р., липень 2014 р., рахунку за електроенергію від 06.11.2019, рахунку-повідомлення ГІОЦ на 01.02.2020; фотокарток; ветеринарного свідоцтва від 01.08.2013 на ім`я [PERSON] щодо дослідження меду; ветеринарного свідоцтва від 23.06.2009 на ім`я [PERSON] щодо дослідження меду; повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 01.07.2020 про відкриті рахунки на ім`я [PERSON] ; повідомлення АТ «Ощадбанк» від 24.07.2020 про наявні рахунки на ім`я [PERSON] (т. 1 а.с. 14-32, 35-57, 59-62). Обставини проживання позивачки із [PERSON] однією сім`єю відповідачем заперечуються. Відповідно до статей 1216 та 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. У той же час кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України). Відповідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, відповідач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , як син спадкодавця. Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Відповідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 755/18147/18 (провадження № 61-12499св20), при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Необхідною умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За повідомленням Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві від 26.01.2022, за [PERSON] в період з 30.12.1998 по теперішній час значиться зареєстрованим автомобіль ВАЗ 21063, номерний знак [NUMBER] , на підставі біржової угоди КПБ № 8122101 від 30.12.1998; в період з 22.05.2012 по теперішній час значиться зареєстрованим автомобіль Сітроен, н.з. [NUMBER] , на підставі довідки-рахунку ДПІ № 241779 від 22.05.2012 (т. 2 а.с. 35). За повідомленням АТ «Державний ощадний банк України» від 19.05.2022, станом на 07.06.2020 на ім`я [PERSON] відкриті наступні рахунки: № [NUMBER] - залишок коштів 150 000,00 грн., [NUMBER] - залишок коштів 362,91 грн., № [NUMBER] - залишок коштів 350,95 грн. ( т. 2 а.с. 84; т. 4 а.с. 14, 15). За повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» від 26.01.2022, станом на 07.06.2020 на ім`я [PERSON] відкриті наступні рахунки: № [NUMBER] - залишок коштів 9 815,80 грн., № [NUMBER] - залишок коштів 0,22 дол. США, [NUMBER] - залишок коштів 3 346,77 дол. США, № [NUMBER] - залишок коштів 7 330,99 грн., № [NUMBER] - залишок коштів 57 євро, № [NUMBER] - залишок коштів 0,02 євро, № [NUMBER] - залишок коштів 125 000,00 грн. (т. 2 а.с. 37). З матеріалів особової справи № 3725 Відділу контролю за обігом зброї ГУНП у м. Києві щодо реєстрації зброї на ім`я [PERSON] убачається, що із заявою про видачу дозволу на придбання гладкоствольної рушниці [PERSON] звертався до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві 10.04.1999 (т. 2 а.с. 51- 71, 57). Мисливська рушниця ТОЗ-91-12 калібр 12, номер [NUMBER] була придбана 30.07.1999 в ЗАТ «Ібіс» (т. 2 а.с. 69). Заяву про реєстрацію вогнепальної зброї МЦ 21-12, калібр 12, № [NUMBER] [PERSON] подавав до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві 05.10.2000 за вх. № 1905 (т. 2 а.с. 65). Дозвіл № 3725 [PERSON] на право зберігання, носіння мисливських рушниць ТОЗ-91-12, 12 калібру, № [NUMBER] та МЦ 21-12, 12 калібру, № [NUMBER] було надано 06 серпня 1999 року, який був дійсний до 06.08.2002 (т. 2 а.с. 60). У подальшому [PERSON] подавав до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві заяву від 25.07.2002 за вх. № С-883 з проханням перереєструвати мисливську зброю ТОЗ-91-12 12 калібру, номер [NUMBER] та МЦ-21-12, 12 калібру, № [NUMBER] (т. 2 а.с. 67). Отже, пояснення позивачки про те, що мисливська рушниця МЦ 21-12 була куплена у 2020 році спростовується письмовими доказами. Таким чином, мисливська рушниця ТОЗ-91-12 12 калібру, серійний номер [NUMBER] , та мисливська рушниця МЦ 21-12 12 калібру, серійний номер [NUMBER] , що є предметом спору, були придбані [PERSON] під час дії Кодексу про шлюб та сім`ю України, тому це спірне майно не може бути об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. До наданої позивачкою довідки Сніжнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області від 17.06.2020 № 107 про ведення спільного господарства позивачки із [PERSON] суд відноситься критично, оскільки викладені у довідці обставини щодо постійного спільного перебування з 2013 року до квітня 2020 року [PERSON] та спадкодавця в селі Озерна спростовуються показами свідків зі сторони позивачки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які повідомили про постійне періодичне проживання позивачки та [PERSON] у м. Києві, до того ж останній з 24.11.2015 по 01.12.2015 знаходився на стаціонарному лікуванні в Київській клінічній лікарні № 17, що підтверджується випискою із історії хвороби; з 30.08.2016 по 05.09.2016 перебував на лікуванні в стаціонарі Київської міської клінічної лікарні № 18, відповідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1517 (т. 1 а.с 42, т. 4 а.с. 96). Відповідно Витягу з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих/знятих з реєстрації осіб від 25.06.2020 № 12589495, у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] станом на 07.06.2020 були зареєстровані [PERSON] , дата реєстрації - з 14.05.1987, та відповідач [PERSON] , дата реєстрації - з 14.05.1987 (т. 1 а.с. 200). Згідно записів у паспорті громадянина України, позивачка [PERSON] з 14.12.1978 по 10.05.2011 була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 28.04.2017 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 11, 11 зв.). У спірній квартирі за адресою: [ADDRESS] , за місцем проживання [PERSON] позивачка зареєстрована не була. Покази позивачки, як свідка, на підтвердження позовних вимог суд до уваги не приймає, оскільки [PERSON] поданий позов і вона є заінтересованою особою у спорі. Разом з тим, всі допитані свідки зі сторони позивачки, окрім тривалого спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , не могли надати пояснення стосовно розміру отриманих доходів позивачки та спадкодавця, розподілу їхнього бюджету, використання коштів, суми вартості спірного автомобіля. Поряд із цим позивачка пояснила, що на її ім`я протягом спірного періоду також були відкриті рахунки, у тому числі у доларах США. Крім того, покази свідків щодо проживання позивачки та спадкодавця однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, періоду такого проживання не встановлюють та є суб`єктивним сприйняттям кожної особи з приводу власного розуміння родини. Надані квитанції на оплату житлово-комунальних послуг та квитанції про їх оплату не містять інформації про предмет доказування. Декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 22.06.2018, подана позивачкою із зазначенням адреси місця проживання: [ADDRESS] , не є переконливим доказом та не доводить обставин, на які позивачка посилається у позовній заяві щодо спільного проживання саме однією сім`єю із [PERSON] . Обставини спільного проживання і відпочинку з фотографіями не свідчать та не підтверджують про наявність сімейних відносин [PERSON] і спадкодавця та їх періоду, оскільки такі дії не виключають можливості їх здійснення у зв`язку з дружніми, товариськими відносинами, враховуючи, що позивачка майже шість років взагалі будь де зареєстрована не була та в спірній квартирі не реєструвалася. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, стороною позивачки не надано належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту, що позивачка та померлий проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, як родина, мали між собою усталені стосунки, що притаманні сім`ї, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, а також мали спільні права та обов`язки. Сам факт перебування у незареєстрованих шлюбних відносинах без установлення обставин ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною із сторін, про що, також зазначено в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 442/2219/11. Таким чином, позовні вимоги в частині встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивачки та [PERSON] у період з 1990 року до 31.12.2003 року не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону та з 01.01.2004 року за змістом заявлених вимог не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. В частині позовних вимог про визнання за позивачкою права власності на частину автомобіля та грошових вкладів, як частки другого з подружжя у спільній сумісній власності, позов задоволенню не підлягає, оскільки такі вимоги є похідними та ґрунтуються на позовній вимозі про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, у задоволенні якої відмовлено. Решта заявлених позовних вимог про визнання права власності на частку майна та грошових коштів задоволенню не підлягають, оскільки позивачка не відноситься до спадкоємців першої черги, яким є відповідач. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового забору суд покладає на позивачку, оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю.

Outcome: dismissed