Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , терміном в один місяць з часу набрання судовим рішенням законної сили. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] та грошові вклади. Вона є єдиним спадкоємцем померлого, інших спадкоємців за заповітом чи за законом не має. В червні 2022 року вона звернулась до приватного нотаріуса і отримала від неї інформацію, що у зв`язку із військовим станом строк прийняття спадщини продовжений до закінчення військових дій. В лютому 2023 року вона звернулась до іншого нотаріуса, щоб подати заяву про прийняття спадщини. Після її звернення до нотаріуса їй було повідомлено, що вона пропустила термін подачі заяви про прийняття спадщини і цей термін можливо продовжити лише у судовому порядку. Строк прийняття спадщини пропущений нею з поважних причин, оскільки весь 2022 рік вона займалась лікуванням сина [PERSON] , який є інвалідом 2-ої групи і вони змушені були їхати на лікування у Німеччину. Враховуючи наведене, просить визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини терміном один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили. Позовна заява поступила до суду 21.03.2023 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 20.04.2023 року, позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків зазначених у мотивувальній частині ухвали. 24 квітня 2023 року позивачем подано заяву на усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 20.04.2023 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 25.04.2023 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження. Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 01.06.2023 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у такому, просить такий задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився без поважних причин, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, не повідомив суд про причини неявки, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Враховуючи вищенаведені обставини та відповідно до вимог ст.223, 280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи, розглянути справу у відсутності представника відповідача, ухваливши заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] народилася [INFO] , батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 19.10.1975 року (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 03.02.2022 року, [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 399 (а.с.5). Як вбачається із змісту заповіту від 23.07.2009 року, який посвідчений державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Ж.С., зареєстрований в реєстрі за № 2-1927, [PERSON] заповів все своє майно на випадок свої смерті своїй дочці [PERSON] та дружині [PERSON] (а.с.6). Згідно копії Свідоцтва про право власності на квартиру № 22190 від 24.06.1994 року вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). З копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.11.2001 року вбачається, що спадкоємцем до майна [PERSON] , померлої [INFO] є її син [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] (а.с.11). З постанови державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я. від 28.02.2023 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке належить її батькові [PERSON] , який помер [INFO] у зв`язку з пропуском шестимісячного терміну для подачі заяви про прийняття спадщини за законом (а.с.8). З копії спадкової справи № 88/2023 року до майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що така заведена 28.02.2023 року на підставі заяви [PERSON] від 28.02.2023 року (а.с.50-58). Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 3756/2022, виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 10567, виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 5037, виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1604 та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 738155 Серія 12 ААВ, вбачається, що син позивача [PERSON] хворів, потребував лікування та останньому встановлено другу групу інвалідності до 05.01.2025 року (а.с.15-21). Відповідно до положень ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно положень ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Відповідно до положень ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно з п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Так, у зазначеній постанові наголошується, що за загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім цього, колегія суддів судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, провадження № 61-38298св18 зазначила, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту або спадщини, тощо. Аналогічні причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як поважні, наведені також у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 205/8697/16-ц (провадження № 61-39620св18). Також при вирішенні даної справи суд зауважує, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Позивач причинами пропуску для прийняття спадщини зазначає про те, що строк пропустила у зв`язку із тривалою хворобою сина, введенням в Україні воєнного стану, отриманням недостовірної інформації про строк прийняття спадщини, а тому змушена звернутися до суду із цим позовом, оскільки в інший спосіб захистити своє право можливості не має. Таким чином, необізнаність спадкоємця про строк прийняття спадщини, введення в Україні воєнного стану, а також тривала хвороба сина, є поважною причиною пропуску строку. Необізнаність є людським фактором, наявність якого не дає змоги володіти певною інформацією через незалежні від волі особи обставини. Також суд враховує те, що існувала воля спадкодавця на передання спадкового майна позивачу, ця воля втілена у заповіті та має поважатися при вирішенні питання про подальшу долю спадкового майна. Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи та причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, які суд визнає поважними, на підставі наведених вище норм закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, підлягають задоволенню.

Outcome: approved