Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~в якому\~просить припинити\~стягнення аліментів\~з [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] ,\~на користь\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] ,\~на утримання\~дітей [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~1/6\~частини всіх\~видів заробітку\~(доходу)\~на кожну\~дитину щомісячно,\~що в\~загальному розмірі\~становить 1/3\~частину від\~усіх видів\~заробітку (доходу)\~позивача щомісячно,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~на дитину\~відповідного віку,\~які стягуються\~починаючи з\~05\~квітня 2021\~року і\~до досягнення\~дітьми повноліття,\~на підставі\~судового наказу\~Артемівського міськрайонного\~суду Донецької\~області від\~15\~квітня 2021\~року по\~справі №\~219/3264/21. \~ \~ \~ \~ В обґрунтування\~позовних вимог\~посилається на\~те,\~що починаючи\~з квітня\~2022\~року його\~діти [PERSON] \~та [PERSON] \~проживають разом\~з ним\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~та знаходяться\~на його\~повному утриманні. Про теперішнє місце проживання відповідачки (матері дітей) позивачу не відомо. Рішенням виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 26 жовтня 2022 року визначено місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з позивачем. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. \~ \~ \~ \~ Відповідачка [PERSON] яка про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, тому суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Третя особа Бахмутський відділ державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, явку свого представника у судове засідання не забезпечив. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2000 року (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Батьками у свідоцтвах про народження дітей зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10, 14). На підставі заочного рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 жовтня 2022 року у справі № 539/2416/22 (провадження № 2/539/956/2022) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 8-9). Відповідно до копії судового наказу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 квітня 2021 року у справі № 219/3264/21 (провадження № 2-н/219/698/2021), з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1/6 частині від усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину, що в загальному розмірі становить 1/3 частину від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину щомісячно, починаючи з 05 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 18). Згідно з довідкою від 14 квітня 2022 року № 1630-5001124776 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] проживає/перебуває за адресою: [ADDRESS] , також згідно з довідкою від 16 квітня 2022 року № 1630-5001111976 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, за цією ж адресою проживає/перебуває [PERSON] (а.с. 13, 17). Відповідно до акту голови будинкового комітету [PERSON] від 01 вересня 2022 року, комісія в складі голови будинкового комітету будинку [ADDRESS] , склали даний акт про те, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним проживають його сини [PERSON] та [PERSON] , які знаходяться на його повному утриманні (а.с. 19). Рішенням виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області № 242 від 26 жовтня 2022 року, визначено місце проживання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] з батьком [PERSON] (а.с. 20). Вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150 цього Кодексу визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Згідно із ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до ч. ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року) зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 3 ст. 181, ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини. Аналіз частини другої статті 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї. Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або діти проживають із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Судом встановлено, що діти припинили проживати з матір`ю і почали проживати з батьком та перебувають на його утриманні. У зв`язку з чим, припинення стягнення аліментів на користь відповідача буде сприяти забезпеченню інтересів дітей. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та припинення стягнення аліментів.

Outcome: approved