Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 22 жовтня 2012 року вона та [PERSON] проживали разом однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . До державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу вони не зверталися, оскільки не було потреби. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася грошових коштів, на його рахунку в АТ КБ «Приват Банк». При зверненні до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона не надала доказів родинних відносин зі спадкодавцем, як спадкоємець четвертої черги згідно зі ст. 1264 ЦК України. За вказаних підстав вона вимушена звернутися до суду з даною заявою. Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 14 лютого 2022 року справу прийнято до провадження та відкрито в порядку окремого провадження. В судовому засіданні заявниця підтримала свою заяву та просила задовольнити її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність, проти задоволення заяви не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , видане Барвінківськи районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) 29 жовтня 2020 року, актовий запис №198 (а.с. 6). Згідно довідки, виданої 15.02.2022 виконавчим комітетом Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області, [PERSON] дійсно проживала разом однією сім`єю та вела спільне господарство з [PERSON] з 22 жовтня 2012 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Постановою приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Винниченко В.І. від 03 грудня 2021 року за №346/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з неможливістю надати підтвердження факту проживання однією сім`єю з померлим [PERSON] (а.с. 7). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що [PERSON] та [PERSON] дійсно проживали разом однією сім`єю з 22 жовтня 2012 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Положеннями ст. 1264 ЦК України регламентовано, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справу про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК(2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка. Згідно вимог ч.4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , з 22 жовтня 2012 року по [INFO] проживали разом однією сім`єю та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . Таким чином заявницею доведено, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] має для неї юридичне значення, в іншому, окрім судового порядку встановити такий факт вона не має можливості, у зв`язку із чим суд вважає за можливе задовольнити заяву, оскільки встановлено, що заявниця спільно проживала з померлим [PERSON] не менш як п`ять років до дня відкриття спадщини, їхнім взаєминам були притаманні ознаки шлюбу і сім`ї, що підтверджується дослідженими судом доказами. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved