Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого посилається на те, що 27.09.2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Нетішинському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 171. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що подружні стосунки з відповідачем не склалися через різні погляди на сімейне життя, ведення домашнього господарства, виховання дітей, що ставало причиною постійних конфліктів. З часом вона втратила почуття любові та поваги до відповідача. З грудня 2021 року вони проживають окремо, припинили ведення спільного господарства та не мають спільного сімейного бюджету. Позивачка переконана, що за вказаних обставин подальше перебування у шлюбі з відповідачем є неможливим та суперечитиме її інтересам, а тому просить шлюб розірвати. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23.06.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. 09.08.2023 року до суду надійшла заява позивачки [PERSON] про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. 26.06.2023 року до суду надійшла заява відповідача, в якій він просив розгляд справи проводити у його відсутності, зазначивши що визнає позовні вимоги та не заперечує щодо розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 27.09.2016 року Нетішинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, сторони по справі зареєстрували шлюб, про що 27.09.2016 року складено відповідний актовий запис за № 171. В шлюбі сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] виданих Нетішинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 05.07.2018 року та 21.10.2018 року відповідно. Діти проживають з матір`ю, про що між батьками досягнуто спільної згоди. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розклад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом в якому наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вона та відповідач фактично припинили подружні стосунки, а їх шлюб існує формально. Відповідач згідно письмової заяви позов визнав. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи, що сторони подружні стосунки не підтримують, проживають окремо, категоричність рішення позивачки розірвати шлюб, визнання позову відповідачем, та відсутність у сторін бажання вчиняти дії для збереження сім`ї, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивачки про розірвання шлюбу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та враховує положення ч.1 ст.142 ЦПК України, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з викладеним, поверненню позивачці з державного бюджету підлягають 536,80 гривень судового збору. Решта 50 відсотків судового збору сплаченого при зверненні до суду з позовом, що становить 536,80 гривень, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Відповідно до ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112-114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved