Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-20 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в обґрунтування якої вказала, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на пенсії по інвалідності 3 групи загальне захворювання опорно рухового апарату, та проживає за адресою [ADDRESS] разом зі своєю родиною. Її син [PERSON] , [INFO] , має наркотичну залежність, є раніше судимим, офіційно непрацевлаштованим, та систематично чинить психологічне, фізичне та економічне домашнє насильство щодо неї та інших членів родини, з приводу чого вона неодноразово зверталася до поліції, та на жаль, численні адміністративні провадження щодо зацікавленої особи не змінили його поведінку на краще. 23.12.2020 року зацікавлену особу [PERSON] ,за вчинене домашнє насильство щодо рідного батька, Дзержинським районним судом у адміністративній справі №210/5953/20 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 5 (п`ять) діб. 11.05.2021 року зацікавлена особа повернувся після відбуття покарання і всі знущання над рідними розпочалися знову. Це покарання не змінило поведінку заінтересованої особи на краще, та не сприяло визнанню ним власної провини перед рідними, що призвело до подальшого систематичного вчинення психологічного та фізичного домашнього насильства, в наслідок чого 20.05.2021 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу у справі №210/2677/21 було винесено обмежувальний припис відносно кривдника, строком на 6 місяців, та ці обмежувальні заходи лише тимчасово сприяли стриманню агресії кривдника до рідних. В зв`язку з чим, 12.01.2022р. Дзержинським районним судом м .Кривого Рогу у справі №210/2677/21 винесений раніше припис було продовжено. Нині протиправна поведінка [PERSON] продовжується. Психологічне домашнє насильство проявляється в постійній нецензурній лайці, яку заінтересована особа застосовує у зверненні до заявниці та інших членів родини, у висловленнях постійних погроз, про можливі способи позбавлення життя її та батька, обіцяючи їх вбити встромивши ніж у голову, щоб лишитися проживати в будинку самостійно, все це він робить з метою вимагання у них коштів. Заінтересована особа вчиняє також економічне домашнє насильство, яке полягає у примусовому відібранні в заявниці та інших членів родини особистих цінних речей, особливо мобільних телефонів, які він в подальшому здає у ломбард, крім того, він залякуючи заявницю, відбирає і без того її невелику пенсію, яку вона отримує в зв`язку з інвалідністю і потребує постійного медикаментозного лікування, та не має змоги придбавати собі не лише ліки, а й зібрати кошти на протезування колінного суставу, якого потребує. Так як зацікавлена особа забирає всі кошти з дому, інколи вони взагалі не мають навіть що їсти. Заявницю він повсякчас безпідставно ображає та називає нецензурними словами, вимагаючи від неї забезпечення його харчуванням та грошима на його особисті потреби наркотичні засоби, алкоголь та розваги. Фізичне домашнє насильство полягає у тому, що зацікавлена особа [PERSON] перебуваючи у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, або просто не в настрої, неодноразово застосовував до заявниці фізичну силу, здійснював побиття, наносив удари по тулубу, обличчю, по голові, умисно бив її по хворим ногам та залякував, що коли вона буде знов звертатися до поліції то він взагалі спалить будинок, а їх вб`є. Все це неодноразово відбувалося на очах перехожих і сусідів. Однак через агресивну поведінку її сина кривдника сусіди, побоюючись за власну безпеку, не бажають надавати свідчення щодо подій насильства, яке систематично відбувається у них в родині і яке чинить її син. Розуміючи, що існують реальні ризики для безпеки, здоров`я та її життя взагалі від заінтересованої особи [PERSON] , заявниця неодноразово викликала поліцію, зверталася до дільничного та до Металургійного відділення поліції КВП ГУНП у Дніпропетровській області. Однак не зважаючи на всі численні звернення до поліції та передані ними матеріали адміністративних проваджень до суду, та відбування адміністративного арешту, кривдник зацікавлена особа [PERSON] , продовжує й надалі перебувати із заявницею та іншими членами родини в одному будинку, зневажає її, погрожує розправою, вимагає в неї та, навіть у своєї старенької бабусі, кошти, спілкується та звертається до неї переважно нецензурною лексикою та залякує. З метою запобігання продовження чи повторного вчинення домашнього насильства зацікавленою особою [PERSON] щодо заявниці, членів їх родини, з метою недопущення настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також її можливої смерті від дій кривдника, заявниця вимушена звернутися за захистом до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] , [INFO] . Заявниця та члени її родини перебувають вдома в постійному напруженні та страху, вони залякані, у дні, коли зацікавлена особа [PERSON] перебуває на підпитку, під дією наркотичних речовин чи в поганому настрої вони взагалі не лягають спати, щоб у разі чергової сварки чи його нападу на них встигнути вибігти із будинку на вулицю та втекти від нього, вони всі залякані [PERSON] , він відбирає в неї її кошти, не приймає жодної участі в оплаті комунальних послуг та в утриманні їх житла, в нападах люті пошкоджує меблі та побутові речі, вимагає в них пенсії, віднімає особисті речі, перетворюючи умови проживання у будинку на нестерпні та небезпечні. В судовому засідання представник заявниці адвокат Радіонова Н.Є. заяву підтримала, просила задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] до зали суду не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки в електронному режимі. Згідно ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Відповідно до ч. 9 ст. 128 ЦПК України, суд викликає або повідомляє (…) у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Зважаючи на те, що судом вживались заходи, передбачені чинними нормами цивільно-процесуального законодавства, для повідомлення та виклику заінтересованої особи [PERSON] до зали суду з метою розгляду даної заяви, однак останній в судове засідання з`явитись не виявив бажання, суд доходить до висновку про можливість здійснення розгляду справи у відсутність заінтересованої особи [PERSON] . Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню зважаючи на наступне: Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Питання видачі обмежувального припису регулюється Цивільним процесуальним Кодексом України та Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон), який прийнято з метою реалізації запобіганню насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами. Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Так, згідно з пунктами 3, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до частини третьої статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункту 9 частини першої статті 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (п.1 ч.1 ст. 350-2 ЦПК України). Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). За таких обставин, обмежувальний припис є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Під час вирішення вимог щодо видачі обмежувального припису суд встановлює, чи є зазначені заявником в обґрунтування заявлених вимог правовідносини такими, що регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та дає їм оцінку на предмет того, чи є зазначені обставини проявом домашнього насильства, а також чи є потреба вживати заходів, щоб запобігти домашньому насильству в подальшому. Крім того, під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановити, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18). При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Звертаючись із заявою про видачу обмежувального припису, заявник посилається на те, що її син вживає спиртні напої та наркотичні речовини, вчинює сварки та погрожує їй та членам її родини, чинить фізичне, економічне, психологічне насильство, у зв`язку із чим вона неодноразово викликала поліцію, яка фіксувала сварки з боку кривдника. На підтвердження протиправної поведінки [PERSON] заявницею до матеріалі справи надано: копія постанови від 06.04.2023 р. Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу у адміністративній справі №210/1784/23 про притягнення заінтересованої особи до відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУПАП, копія постанови від 19.05.2023р. Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу у адміністративній справі №210/2266/23 про притягнення заінтересованої особи до відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУПАП, копія постанови від 14.06.2023р. Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу у адміністративній справі №210/3018/23 про притягнення заінтересованої особи до відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУПАП, копія постанови від 17.08.2022р. Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу у адміністративній справі №210/2360/22 про притягнення заінтересованої особи до відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУПАП,копія висновку спеціаліста СМЕ №808 від 08.06.2023р., копія витягу з ЄРДР про кримінальне провадження відносно заінтересованої особи за №12023041710000692 від 23.06.2023р. за ст. 126-1 ККУ. В даному кримінальному провадженні, яке нині перебуває на стадії досудового розслідування, жодних запобіжних або обмежувальних заходів до [PERSON] не застосовувалося, а отже звернення до суду за винесенням обмежувального припису в порядку цивільного судочинства не є порушенням та не призведе до існування паралельних заходів обмеження до кривдника. Крім того, 20.05.2021 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу у справі №210/2677/21 було винесено обмежувальний припис відносно кривдника, строком на 6 місяців. 12.01.2022р. Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу у справі №210/2677/21 винесений раніше припис було продовжено. Окрім вище переліченого, станом на теперішній час у провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу перебувають декілька адміністративних проваджень відносно [PERSON] за вчинюване ним домашнє насильство, а саме провадження №210/2903/23, №210/2867/23, №210/2902/23, №210/2900/23, які перебувають на розгляді в Дзержинському районному суді м. Кривого Рогу. 07 листопада 2011 року Україною було підписано Конвенцію Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, на виконання якої 07 грудня 2017 року прийнято\~Закон «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою\~статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Письмовими матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином заявниці. Крім того, [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою [ADDRESS] разом зі своєю родиною: чоловіком [PERSON] , [INFO] , своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] , разом з ними також проживає без реєстрації син заінтересована особа [PERSON] , [INFO] , та його співмешканка [PERSON] , 1999 р.н., без реєстрації. Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Положеннями\~статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої\~Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997\~року, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 24\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої\~статті 1\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Зі змісту\~статті 26\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має, зокрема, постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». Згідно з пунктом 3 частини першої\~статті 350-4\~ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої\~статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом України «Про запобігання\~та протидію домашньому насильству»\~визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно вимог\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених\~статтями 77-80 ЦПК України. Нормами\~статті 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши у сукупності докази того, що заявниця піддавалась домашньому насильству, що підтверджується письмовими матеріалами справи, зважаючи на те, що представник заінтересованої особи в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені у заяві, погодився з вимогами, суд вважає встановленими обставини вчинення домашнього насильства стосовно заявниці та підтвердженими належними, допустимими і достатніми доказами. Відповідно до частини третьої статті\~350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно з частиною четвертою статті\~350-6 ЦПК України\~рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved