Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] , через свого представника - адвоката Харченка Д.М., звернулася до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 27 липня 2021 року по 24 листопада 2021 року [PERSON] працювала продавцем-консультантом на Товариство з обмеженою відповідальністю "СВП ПЛЮС" (далі - ТОВ "СВП ПЛЮС") в магазині "ТТТ/Київстар" за адресою м.Херсон, вул.\~Залаегерсег, 18 (ТРЦ "Фабрика"). 12 листопада 2021 року в період тимчасової відсутності позивачки на робочому місці за станом здоров"я, відповідач провів в магазині інвентаризацію, в ході якої була виявлена нестача грошових коштів на загальну суму 620157,73 грн без ПДВ (744189,30 грн разом з ПДВ), що відображено у акті № 1/23/11-21/А про результати службового розслідування від 23 листопада 2021 року. В даному акті зазначено, що продавці-консультанти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на той час безпосередньо працювали в магазині і несли відповідальність за збереження товарно-матеріальних цінностей, що знаходилися в ньому. Крім того, комісія встановила, що керуючим магазином був [PERSON] , який звільнився за власним бажанням 04 листопада 2021 року (тобто незадовго до проведення інвертаризації). 23 листопада 2021 року за фактом виявлення нестачі грошових коштів, ТОВ "СВП ПЛЮС" видало наказ № 1/23/11-21/ЮВ про притягнення продавців-консультантів, в тому числі позивачки, до матеріальної відповідальності в розмірі 620157,73 грн, солідарно. 24 листопада 2021 року відповідач видав наказ № 1144/к, яким звільнив позивачку з посади продавця-консультанта, у зв"язку з втратою до неї довір"я згідно п. 2 ст. 41 КЗпП. Позивач вважає, що її було звільнено із займаної посади без законної підстави, а накази про притягнення до матеріальної відповідальності та звільнення з посади є незаконними та такими, що підлягають скасуванню. Посилається на те, що у порушення вимог Наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Положення про інвентаризацію активів та зобов"язань" № 879 від 02.09.2014 року, яким визначено що інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та у присутності матеріально відповідальної особи, відповідачем проведено інвентаризацію у відсутність позивачки, яка перебувала на лікарняному та не могла бути присутньою під час проведення вище зазначеного заходу. Крім того, відповідно до п. 48 Розділу V Постанови НБУ "Про затвердження Положення про проведення касових операцій у національній валюті в Україні" № 148 від 29.12.2017 року, установа/підприємство визначає і встановлює за погодженням з банком (у якому відкрито рахунок установи/підприємства, на який нараховуються кошти) строки здавання ним готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках відповідно до таких вимог: для установ/підприємств, розташованих у пунктах, де є банки - щодня (у день надходження готівкової виручки (готівки) до їх кас). У зв"язку з чим, в касі відповідача на момент проведення інвентаризації не могло знаходитися 620157,73 грн. Проводячи інвентаризацію на підприємстві, притягуючи позивачку до матеріальної відповідальності за нестачу грошових коштів та звільняючи останню з посади у зв`язку з втратою довіри, відповідач навіть не відібрав в неї письмових пояснень з приводу ситуації, що склалася. Обов`язок доведення наявності умов покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві. За таких підстав, позивач просить суд (з урахуванням уточнених позовних вимог) визнати незаконним та скасувати наказ відповідача № 1/23/11-21/ЮВ від 23 листопада 2021 року в частині притягнення її до матеріальної відповідальності, визнати незаконним та скасувати наказ № 1144/к від 24 листопада 2021 року про звільнення, поновити на посаді продавця-консультанта ТОВ "СВП ПЛЮС" з 25 листопада 2021 року та стягнути з ТОВ "СВП ПЛЮС" на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 13726,40 грн за період з 25 листопада 2021 року по 31 січня 2022 року, а також просить стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 27000,00 грн. 10 лютого 2022 року представником відповідача ТОВ "СВП ПЛЮС було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що дійсно з 27 липня 2021 року [PERSON] працювала на посаді продавця-консультанта ТОВ "СВП ПЛЮС" в магазині "ТТТ/Київстар" за адресою м.Херсон, вул. Залаегерсег, 18 (ТРЦ "Фабрика"). При прийомі на роботу з працівницею був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність та підписана посадова інструкція продавця-консультанта, виданий наказ про призначення матеріально відповідальною особою. 12 листопада 2021 року була проведена інвентаризація в присутності трьох працівників, які на той час працювали безпосередньо в магазині, а саме [PERSON] (позивачки), [PERSON] та [PERSON] , а також їх керівниці, яка здійснює загальне керівництво магазинами в регіоні - заступниці начальника відділу роздрібної торгівлі [PERSON] та ревізора [PERSON] . Результати інвентаризації були затверджені головним бухгалтером [PERSON] та директором [PERSON] . В результаті інвентаризації була виявлена нестача товарів на загальну суму 620157,73 грн, зафіксована в інвентаризаційній відомості та протоколі комісії з інвентаризації № 0089 від 12 листопада 2021 року. Продавці-консультанти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відмовилися підписати інвентаризаційну відомість не пояснюючи причин. Причину виникнення нестачі також не пояснили, письмові пояснення не надали. Про відмову працівників підписати інвентаризаційну відомість був складений акт № 1 до Інвентаризаційної відомості № 0089 від 12 листопада 2021 року присутніми особами: заступницею начальника відділу роздрібної торгівлі [PERSON] , ревізором [PERSON] та керуючою магазином Vodafone в м.Миколаїв (пл.Миру, 2В) [PERSON] , яка приїхала в якості свідка. В магазин в цей же день була викликана поліція, відкрите кримінальне провадження за виявленням факту викрадення майна. Починаючи з 15 листопада 2021 року продавці-консультанти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перестали виходити на роботу. Відповідач вказує на те, що продавці-консультанти мали доступ до товару, який зберігається в магазині, займалися його безпосереднім обслуговуванням. З часу попередньої інвентаризації від 07 жовтня 2021 року, яка проводилася тими самими працівниками та колишнім керуючим магазином [PERSON] , зазначені товари втрачені не були, про що свідчать підписи працівників на акті інвентаризації № Т0000002065. Таким чином, товари були втрачені або після 07 жовтня 2021 року, або ж їхня недостача виникла раніше і була умисно прихована працівниками і не відображена в зазначеному акті інвентаризації від 07 жовтня 2021 року. Крім того відповідач стверджує, що [PERSON] була присутня при інвентаризації 12 листопада 2021 року, на лікарняному не перебувала, про що свідчить витяг з табелю обліку робочого часу на підприємстві та підписи очевидців в акті про відмову позивачки підписати інвентаризаційну відомість від 12 листопада 2021 року. Лікарняний лист позивачкою не отримувався і не надавався роботодавцеві. Разом з тим, вказують на те, що сам факт присутності чи відсутності позивачки саме в день проведення інвентаризації не звільняє її від відповідальності за втрату матеріальних цінностей, обов"язок по збереженню яких був на неї покладений при прийомі на роботу. В наказі про притягнення до матеріальної відповідальності йдеться не про втрату грошових коштів з каси, а товарно-матеріальних цінностей (товару), що знаходилися в магазині, на суму 620157,73 грн. Перелік зазначених ТМЦ міститься в інвентаризаційній відомості та протоколі комісії з інвентаризації. З положень посадової інструкції позивачки вбачається, що її робота пов"язана з постійним безпосереднім обслуговуванням грошових коштів та товарно-матеріальних цінностей, що знаходяться в магазині, до яких вона має необмежений доступ. Таким чином, з огляду на викладені обставини, був виданий наказ № 1/23/11-21/ЮВ від 23 листопада 2021 року про притягнення позивачки та продавців-консультантів до матеріальної відповідальності солідарно та утримання з кожного з них середньомісячної заробітної плати для покриття частини завданої матеріальної шкоди. З заробітної плати [PERSON] , разом з утриманою компенсацією за невикористану відпустку при звільненні, на виконання зазначеного наказу було утримано 3395,80 грн, що відповідно до вимог закону, не перевищує її середнього місячного заробітку, а отже є правомірним. На підставі акту про результати проведення службового розслідування та наказу про притягнення до матеріальної відповідальності, був виданий наказ № 1/23/11-21/ЮВ від 23 листопада 2021 року про звільнення позивачки у зв"язку з втратою до неї довір"я, згідно п.2 ст.41 КЗпП (т. 1 а.с.104-111). В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у відзиві. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що наказом № 665/к від 22 липня 2021 року ТОВ "СВП ПЛЮС" [PERSON] прийнято на роботу на посаду продавця-консультанта з 27 липня 2021 року з окладом згідно штатного розпису (т. 1 а.с.112), а саме позивачка працювала продавцем-консультантом в магазині " [INFO] " за адресою [ADDRESS] . При прийомі на роботу, 26 липня 2021 року позивачку було ознайомлено з посадовою інструкцією продавця-консультанта (т. 1 а.с.113-116). Згідно розділу ІІ посадової інструкції "Завдання та обов"язки" продовець-консультант, зокрема: обслуговує покупців, показує товари, демонструє їх в дії, консультує щодо конструктивних особливостей окремих видів товарів, їх призначення, властивостей, якості, правил догляду за ними, цін; забезпечує виконання плану продаж магазином шляхом консультування клієнтів і продажу товарів, що входять в асортимент торгової точки; виконує переміщення товару між магазинами для забезпечення асортименту товару відповідної категорії; здійснює відмірювання, зважування, підрахування вартості покупки, зчитує сканером штрих-кодові позначки товару, відбиває вартість покупки на електронному контрольно-касовому апараті (ЕККА) (або перевіряє реквізити поданого чека), видає покупку; готує товар до продажу, розпаковує, розглядає зовнішній вигляд виробу, комплектує, перевіряє експлуатаційні властивості; готує робоче місце: перевіряє наявність та справність торгово-технологічного обладнання, інвентарю та інструментів, готує до роботи ЕККА або контрольно-касову книгу, отримує і готує пакувальний матеріал; розміщує та викладає товари за групами, видами сортами з урахуванням товарного сусідства, частоти попиту та зручності роботи; заповнює та прикріплює ярлики ціни; оформляє прилавкові вітрини; підраховує гроші (чеки) та здає їх в установленому порядку; звіряє суму реалізації з показаннями касового лічильника; прибирає нереалізовані товари і тару; готує товари до інвентаризації; виконує дії з гарантійного обслуговування товару, згідно "Порядку сервісного обслуговування": прийом товару у клієнтів, передача для сервісного обслуговування, контроль дотримання строків ремонту, отримання з сервісного обслуговування і видачу клієнтові; забезпечує збереження товарно-матеріальних цінностей та майна підприємства; здійснює розміщення товару на складі з урахуванням найбільш раціонального використання складських приміщень; своєчасно і чітко здає приміщення підприємства під охорону як що у цей час відсутній керуючий магазином. Відповідно до п. 3 розділу ІV посадової інструкції продавець-консультант несе відповідальність за завдання матеріальної шкоди - в межах, визначених чинним цивільним законодавством та законодавством про працю України. Також, наказом ТОВ "СВП ПЛЮС" № 201 від 26 липня 2021 року "Про призначення особи матеріально відповідальною" позивачку призначено матеріально відповідальною особою з 27 липня 2021 року (т. 1 а.с.117). 26 липня 2021 року між сторонами було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (т. 1 а.с.118-119). Відповідно до п. 1 договору працівник приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження матеріальних цінностей та грошових коштів, отриманих у зв"язку з виконанням трудової функції, передбаченої посадовою інструкцією, та зобов"язується: дбайливо ставитися до матеріальних цінностей та грошових коштів, отриманих у зв"язку з виконанням трудової функції і вживати заходів для попередження їх втрати та/або пошкодження (псування); своєчасно повідомляти керівництво підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження матеріальних цінностей та грошових коштів, отриманих у зв"язку з виконанням трудової функції; вести облік, складати й передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та залишки матеріальних цінностей та грошових коштів, отриманих у зв"язку з виконанням трудової функції; брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей. Відповідно до п. 3 договору, у випадку незабезпечення з вини працівника збереження матеріальних цінностей та грошових коштів, отриманих у зв"язку з виконанням трудової функції, працівник зобов"язується відшкодувати завдані збитки в повному обсязі відповідно до чинного законодавства України. 12 листопада 2021 року комісією в складі заступника начальника відділу роздрібної торгівлі [PERSON] та ревізора [PERSON] в присутності трьох працівників [PERSON] (позивачки), [PERSON] та [PERSON] , в магазині " [INFO] " за адресою [ADDRESS] , була проведена інвентаризація грошових коштів та товарно-матеріальних цінностей, у ході якої була виявлена нестача на загальну суму 620157,73 грн. Перелік втрачених товарно-матеріальних цінностей зафіксовано в інвентаризаційній відомості № 0089 станом на 12 листопада 2021 року та протоколі комісії з інвентаризації № 0089 від 12 листопада 2021 року. Результати інвентаризації були затверджені головним бухгалтером [PERSON] та директором [PERSON] (т. 1 а.с.120). Матеріально відповідальні особи продавці-консультанти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відмовилися підписати інвентаризаційну відомість при її складенні, без пояснення причини. Про що був складений акт № 1 до інвентаризаційної відомості № 0089 від 12 листопада 2021 року присутніми особами заступником начальника відділу роздрібної торгівлі [PERSON] , ревізором [PERSON] та керуючою ТТ [PERSON] (т. 1 а.с.151). Згідно табелю використання робочого часу працівників ТОВ "СВП ПЛЮС" за листопад 2021 року, позивачка перебувала на роботі по 12 листопада 2021 року, включно, 13 та 14 листопада мала вихідні, та з 15 листопада перестала виходити на роботу з нез"ясованих причин (т. 1 а.с.152). Згідно з актом № 1/23/11-21/А від 23 листопада 2021 року про результати проведення службового розслідування за фактом виявлення нестачі на загальну суму 620157,73 грн в магазині "ТТТ/Київстар" за адресою [ADDRESS] , комісією у складі голови комісії - директора Крутогіна К.В., директора виконавчого Приступи Ю.М., головного бухгалтера [PERSON] встановлено, що колишній керуючий магазином [PERSON] та продавці-консультанти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] безпосередньо працювали в магазині, обслуговували і несли відповідальність за збереження товарно-матеріальних цінностей в магазині за зазначеною адресою, мали до них безперешкодний доступ та згідно укладених з ТОВ "СВП ПЛЮС" посадових інструкцій та договорів про повну матеріальну відповідальність несуть повну матеріальну відповідальність за їх збереження. Зазначені працівники не виконали своїх зобов"язань щодо збереження товарно-матеріальних цінностей (т. 1 а.с.10-11). 13 листопада 2021 року відповідачем надано повідомлення до ЧЧ Відділу поліції № 1 ХРУП про те, що невстановлені особи в період часу з 03.11.2021 по 11.11.2021 перебуваючи в приміщенні магазину " [INFO] ", який розташований на території "ТРЦ Фабрика" за адресою [ADDRESS] , таємно, шляхом вільного доступу вчинила крадіжку мобільних телефонів, сума збитків встановлюється. Відомості про вказаний факт 13 листопада 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №\~12021232030001353 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України (т. 1 а.с.47-зворот). 23 листопада 2021 року за фактом виявлення нестачі грошових коштів, ТОВ "СВП ПЛЮС" видало наказ № 1/23/11-21/ЮВ про притягнення продавців-консультантів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до матеріальної відповідальності в розмірі 620157,73 грн, солідарно. Видано наказ головному бухгалтеру здійснити утримання з продавців-консультантів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у розмірі їх середньомісячних заробітних плат (т. 1 а.с.12). Наказом ТОВ "СВП ПЛЮС" № 1144/к від 24 листопада 2021 року позивачку звільнено з посади продавця-консультанта, у зв"язку з втратою до неї довір"я згідно п. 2 ст. 41 КЗпП. Нараховано грошову компенсацію за 7 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період з 27 липня 2021 року по 14 листопада 2021 року, включно, та утримано зазначену грошову компенсацію з метою покриття частини прямої дійсної матеріальної шкоди (т. 1 а.с.13). Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно зі статтею 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою (частина друга статті 2 КЗпП України). Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно з ч. 1, 2 ст. 130 Кодексу законів про працю працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і\~за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.\~Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Згідно з ч. 1 ст. 131 Кодексу законів про працю\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Згідно з ст. 132 Кодексу законів про працю за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Згідно з ст. 134 Кодексу законів про працю\~відповідно до законодавства працівники\~несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до\~статті 135-1\~цього Кодексу\~ укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності\~за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків: шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством. Наведені вище підстави для притягнення працівників до повної матеріальної відповідальності є вичерпними, тобто роботодавцем не може бути притягнуто працівника до повної матеріальної відповідальності з підстав, не передбачених статтею 134 КЗпП. Крім того, згідно з ч. 1-3 ст. 136 Кодексу законів про працю\~покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Згідно з ст. 135-1 Кодексу законів про працю\~для\~покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. Отже, наведеними нормами КЗпП України визначено, що для притягнення працівника до повної матеріальної відповідальності необхідна одночасна наявність наступних умов: 1) наявність підстав, передбачених ст.\~134 КЗпП; 2) вчинення працівником трудового правопорушення; 3) наявність наслідків у вигляді прямої шкоди, заподіяної підприємству. Під такою шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства нести витрати на відновлення, придбання майна або інших цінностей або додаткові грошові виплати; 4) причинно-наслідковий зв`язок між діями працівника і шкодою; 5) установлена вина працівника в заподіянні шкоди. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками", розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного\~працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1\~ст.134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить працівник до категорії тих працівників, з якими згідно з ст. 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Згідно з ст. 135-1 КЗпП\~письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.\~Перелік таких посад\~і\~робіт,\~а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність\~затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбачених трудовим законодавством (статті 2,36,40,41 КЗпП України). У справах, в яких оспорюється незаконне звільнення, саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю. Пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України передбачено, що трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Для розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої\~статті 41 КЗпП України\~потрібна наявність таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл та ін.); 2) винна дія працівника; 3) втрата довіри до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу. Як роз`яснено в абзаці другому пункту 28\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення з підстав втрати довіри суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом та ін.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довіри (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільненні з підстав втрати довір`я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов`язані з їх роботою. Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за п. 2 ч. 1\~ст. 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясувати: чи становить виконання операцій, пов`язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-100цс16. Таким чином, як встановлено в ході судового розгляду, на підставі акту про результати проведення службового розслідування та наказу про притягнення до матеріальної відповідальності, відповідачем був виданий наказ № 1144/к від 24 листопада 2021 року про звільнення позивачки з посади продавця-консультанта ТОВ "СВП ПЛЮС", у зв`язку з втратою довіри, згідно п. 2\~ ст. 41 КЗпП України. З заробітної плати позивачки, разом з утриманою компенсацією за невикористану відпустку при звільненні, на виконання наказу про притягнення до матеріальної відповідальності, утримано 3395,80 грн, що відповідно до вимог закону, не перевищує її середнього місячного заробітку. Посада продавця-консультанта, яку обіймала позивачка, безпосередньо пов`язана з постійним безпосереднім обслуговуваням грошових коштів та товарно-матеріальних цінностей, що знаходяться в магазині, позивачка безпосередньо працювала в магазині "ТТТ/Київстар" ТОВ "СВП ПЛЮС", мала безперешкодний доступ до всіх товарно-матеріальних цінностей, які зберігалися в ньому, із працівником було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Відповідно до положень посадової інструкції та договору про повну матеріальну відповідальність, позивачка є матеріально-відповідальною особою, несе відповідальність за збереження товарів, грошових коштів та товарно-матеріальних цінностей в магазині. Доводи позивачки про те, що вона не була присутня при інвентаризації 12 листопада 2021 року, у зв"язку з перебуванням на лікарняному, спростовуються наданим табелем використання робочого часу ТОВ "СВП ПЛЮС" за листопад 2021 року та актом № 1 до інвентаризаційної відомості від 12 листопада 2021 року про відмову позивачки від підписання інвентаризаційної відомості. Позивач та представник позивача посилаються на те, що 12 листопада 2021 року позивачка проходила лікування в Британському офтальмологічному центрі. На підтвердження цього надали виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого № 2121/13513 від 12 листопада 2021 року (т. 1 а.с. 9, т. 2 а.с. 2). Однак у вказаній виписці не зазначено коли саме позивачка проходила лікування, а зазначена лише дата надання такої виписки. Також надана довідка від 12 листопада 2021 року про те, що 12 листопада 2021 року проведена ексимерлазерна корекція зору на обох очах (т. 1 а.с. 8, т. 2 а.с. 3). Однак вказана довідка не підписана уповноваженою особою та не скріплена печаткою лікаря. Доказів того, що позивачці оформлявся листок непрацездатності та вона його надавала роботодавцеві суду не надано. Таким чином, саме вчинені працівником дії щодо порушення вимог посадових обов`язків стали підставою для втрати довір`я і неможливості в подальшому здійснення роботи з матеріальними цінностями. Отже, викладені фактичні обставини та норми чинного законодавства свідчать про правомірність видання ТОВ "СВП ПЛЮС" наказу від 23 листопада 2021 року № 1/23/11-21/ЮВ про притягнення позивачки до матеріальної відповідальності та наказу від 24 листопада 2021 року № 1144/к щодо звільнення [PERSON] з роботи у зв`язку з вчиненням нею винних дій, які дають підстави для втрати довір`я до неї як до працівника, що безпосередньо обслуговує грошові цінності. Таким чином, розглядаючи справу на підставі наявних матеріалів справи, у яких відсутні докази порушення вимог чинного законодавства під час звільнення позивача, беручи до уваги ту обставину, що позивачкою дійсно були допущені порушення, які і стали підставою для її звільнення у зв`язку з втратою до неї довір`я, підстав для скасування наказу про притягнення до матеріальної відповідальності, наказу про звільнення та поновлення її на роботі немає, а отже у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи те, що у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та поновлення позивачки на роботі відмовлено, відповідно позовні вимоги щодо стягнення з відповідача середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу не можуть бути задоволені, як похідні. Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed