Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

17 травня 2023 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини-інваліда. У позовній заяві зазначено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 січня 2010 року, який рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 березня 2014 року розірвано. [INFO] у позивача та відповідача народилась дочка [PERSON] , яка проживає разом із позивачем. Відповідно до Виписки із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] , дитина - інвалід категорії підгрупи «А» та хворіє на вроджену міопатію з відсутністю функції стояти та ходити, Контрактура колінних та гомілково-ступних суглобів з патологічною установою стоп, Гіпотонічна форма дизартрії. Дитина знаходилась на диспансерному обліку в закладі КНП «ЦПМСД № 3». Загальна тривалість перебування на інвалідності 10 років. Дитина самостійно не стоїть, не ходить, пересувається за допомогою візочка. Позивач, як мати [PERSON] , забезпечує отримання дитиною необхідних медичних препаратів та забезпечує проведення різних лікувальних заходів. Оскільки дитина проживає разом із позивачем всі додаткові витрати на дитину несе остання самостійно. Відповідач в додаткових витратах на дитину участі не приймає. У зв`язку з лікуванням дочки, протягом останнього року позивачем [PERSON] понесено додаткові витрати на дитину у зв`язку зі станом її здоров`я в розмірі 27 012 грн. 87 коп. Відповідач в додаткових витратах пов`язаних з лікуванням доньки приймати участі не бажає, що і стадо підставою для звернення позивача до суду зданим позовом. Крім того, дитина здійснює навчання в комунальному закладі «Вінницький ліцей № 33» у 6 -В класі. У зв`язку з повномасштабним вторгненням рф в Україну [PERSON] навчалась на дистанційній формі навчання. У зв`язку з необхідністю дистанційного навчання, позивач була змушена придбати дитині телефон, задля її навчання у школі в онлайн режимі. Вартість телефону складає 7 999 грн. Позивач зазначає, що нею понесено додаткові витрати, пов`язані з хворобою спільної дитини сторін в розмірі 27 012 грн. 87 коп., тому вважає, що додаткові витрати, які підлягають стягненню з відповідача на її користь становлять 13 506 грн. 43 коп., тобто половину тих коштів, які витрачені нею на лікування та навчання дитини [PERSON] . З огляду на зазначене вище, позивач звернулась до суду із даною позовною заявою. Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 травня 2023 року, у даній цивільній справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Однак, у визначені судом строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 березня 2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції, актовий запис № 96 від 24 січня 2010 року, розірвано (а.с. 12). Сторони мають дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 30 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 13). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2022 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 25.01.2022 року, та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14-15). Відповідно до довідки № 226 від 10 травня 2023 року, виданої КК «Пирогово», позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою разом із позивачем проживає її донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Як вбачається із довідки № 02-13/123 від 04 травня 2023 року, виданої КЗ «Вінницький ліцей № 33», що [PERSON] дійсно навчається в КЗ «Вінницький ліцей № 33» у 6-В класі. У зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ в Україну, на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», наказу по закладу від 24 лютого 2022 року № 75 «Про організацію дистанційного навчання» [PERSON] навчалась на дистанційній формі навчання. Оскільки з 09 січня 2023 року в закладі організовано освітній процес у змішаному режимі з поєднанням очного та дистанційного навчання на підставі наказу КЗ «ВЛ № 33» від 06 січня 2023 року № 05 «Про зміни в організації освітнього процесу», з 15 лютого 2023 року по теперішній час учениця навчається на змішаній формі навчання відповідно до заяви матері, [PERSON] , від 15 лютого 2023 року (а.с. 33). Позивач у своїй позовній заяві зазначає про те, що вона, у зв`язку із необхідністю дистанційного навчання, придбала спільній з відповідачем дитині [PERSON] телефон, задля її навчання у школі в онлайн режимі. На підтвердження вищевказаних обставин позивачем [PERSON] було надано фіскальний чек з магазину «COMFY», з якого вбачається придбання смартфону Xiaomi Redmi Note 11 вартістю 7 999 грн. 00 коп. (а.с. 34). Також матеріали справи містять документи з медичних закладів, з яких вбачається, що здійснювалось обстеження та лікування дитини [PERSON] (а.с. 16-18, 21-23, 25, 27, 29, 31, 35, 37-42). Факт того, що позивач [PERSON] понесла вищевказані додаткові витрати на обстеження та лікування дитини [PERSON] підтверджується наданими позивачем платіжними документами (а.с. 19-20, 24, 26, 28, 30, 32, 34, 36). Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. У п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, а тому розмір додаткових витрат, що стягується повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами, чеками тощо). Суд вважає доведеною необхідність придбання позивачем для дитини [PERSON] телефону, оскільки 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р., наразі збройна агресія рф проти України є триваючою та широкомасштабною, у зв`язку із чим воєнний стан продовжено, а тому навчальні заклади переведені на онлайн навчання. Вказані вище обставини є загальновідомими, а тому в силу положень ч. 3 ст. 82 ЦПК України доказування не потребують. Позивач вказує, що понесені додаткові витрати на дитину складають суму в розмірі 27 012 грн. 87 коп., що підтверджено відповідними копіями квитанцій, та доказів на спростування обґрунтувань позивача відповідачем суду не надані, а також будь-які заперечення з його боку до суду не надходили. За таких обставин, суд приходить до переконання про наявність підстав для стягнення з відповідача половини понесених позивачем додаткових витрат на дитину у розмірі 13 506 грн. 43 коп. Також, суд вважає за необхідне згідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1 073 грн. 60 коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою. На підставі викладеного та

Outcome: approved