Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

23 травня 2023 року адвокат Козак І.О. в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [PERSON] є рідною тіткою для малолітнього [PERSON] , [INFO] , який на час подачі позову проживає в родині [PERSON] вже майже 2 роки. Відповідач [PERSON] , [INFO] , є матір`ю для [PERSON] , а батько дитини не відомий, у свідоцтві про народження він записаний згідно ст..135 СК України. В кінці лютого 2022 року [PERSON] залишила дитину у сім`ї своїх батьків та [PERSON] і виїхала у невідомому напрямку. До цього відповідачка зловживала алкоголем, внаслідок чого перестала виконувати батьківські обов`язки по відношенню до сина [PERSON] , якого народила в місцях позбавлення волі (відбула строк покарання із 23.05.2016 року по 04.06.2020 року), вела асоціальний спосіб життя. Місце проживання чи перебування відповідачки невідомо, а тому позов поданий за місцем її реєстрації. Сам [PERSON] (як і його старша сестра [PERSON] , відносно якої [PERSON] вже позбавлена батьківських прав та опікуном призначено дідуся [PERSON] ) не виявляє та не виявляв бажання проживати із матір`ю. Фактично із лютого 2022 року по дату подачі позову дитина проживає із дідусем та бабусею, а також тіткою, які створили йому комфортні умови проживання, піклуються про його фізичне та психологічне здоров`я, забезпечують матеріально, тощо. До дня подачі даного позову [PERSON] свого сина протягом тривалого часу не бачила, не спілкується з ним, не цікавиться щодо потреб та інтересів дитини, жодного з покладених законом на батьків обов`язків щодо сина не виконує, не бере участі у його вихованні. Байдужа поведінка відповідача свідчить про її свідоме ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини, а тому [PERSON] просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 травня 2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено розгляд справи проводити у порядку загального позовного. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 червня 2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин не явки не повідомив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява в якій просить справу слухати у його відсутності та відсутності позивача, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не подавала, а тому суд вирішив розгляд справи проводити за її відсутності. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області в судове засіданні не з`явився, подав до суду заяву, якою просить розгляд справи проводити за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 липня 2023 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] є батьком для [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.09.2016 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00026350108 від 15.05.2020 року, вбачається, що відомості про батька [PERSON] [INFO] , записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Згідно до наказу «Про тимчасове влаштування [PERSON] » Служби у справах дітей виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №20/2023 від 12.05.2023 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано, як дитину без батьківського піклування, у сім`ю [PERSON] . Відповідно до наявного в матеріалах справи акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 12 травня 2023 року було встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , проживають: [PERSON] ,, [INFO] , інвалід ІІІ групи, отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2 100 грн., не працює. Батько - [PERSON] , 1956 р.н., пенсіонер, отримує пенсію у розмірі 4 300 грн. Племінниця - [PERSON] , [INFO] , учениця 9 класу Старокостянтинівської гімназії. Племінник - [PERSON] , [INFO] , відвідує дошкільний навчальний заклад №2 «Зайчик». Сім`я проживає у приватному трикімнатному будинку з усіма комунальними зручностями загальною площею 119 кв.м. Санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні. В помешканні охайно та затишно. Для [PERSON] об лаштоване місце для занять та відпочинку, забезпечений одягом, взуттям відповідно до сезону. Ниник [PERSON] висловив свою згоду щодо тимчасового влаштування в сім`ю тітки [PERSON] .. Матір дитини, [PERSON] , в кінці лютого 2022 року залишила дитину у сім`ї своїх батьків та [PERSON] і виїхала у невідомому напрямку. До цього відповідачка зловживала алкоголем, внаслідок чого перестала виконувати батьківські обов`язки по відношенню до сина [PERSON] , якого народила в місцях позбавлення волі (відбула строк покарання із 23.05.2016 року по 04.06.2020 року), вела асоціальний спосіб життя. Місце проживання чи перебування відповідачки невідомо, а тому позов поданий за місцем її реєстрації. Сам [PERSON] (як і його старша сестра [PERSON] , відносно якої [PERSON] вже позбавлена батьківських прав та опікуном призначено дідуся [PERSON] ) не виявляє та не виявляв бажання проживати із матір`ю. Фактично із лютого 2022 року по дату подачі позову дитина проживає із дідусем та бабусею, а також тіткою, які створили йому комфортні умови проживання, піклуються про його фізичне та психологічне здоров`я, забезпечують матеріально, тощо. До дня подачі даного позову [PERSON] свого сина протягом тривалого часу не бачила, не спілкується з ним, не цікавиться щодо потреб та інтересів дитини, жодного з покладених законом на батьків обов`язків щодо сина не виконує, не бере участі у його вихованні. Відповідач [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини ухиляється свідомо, без поважних на те причин. Ці обставини підтверджуються: свідоцтвом про народження [PERSON] , довідкою про реєстрацію місця проживання [PERSON] , свідоцтвом про народження [PERSON] , свідоцтвом про народження [PERSON] , довідкою про склад сім`ї №1674 від 09.05.2023 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00026350108 від 15.05.2020 року, наказом Служби у справах дітей №20/2023 від 12.05.2023 року, актом про обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , характеристикою на вихованця старшої групи №2 [PERSON] №34 від 19.05.2023 року, довідкою №34/5-5760 від 28.10.2019 року. Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.164 СК України, батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Поведінка відповідача, яка тривалий час взагалі не спілкується із дитиною, не виховує її, не утримує матеріально, що свідчить про її байдуже ставлення до дитини та про свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно малолітньої дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Поведінка відповідача, яка тривалий час взагалі не спілкується із дитиною, не виховує її, не утримує матеріально, що свідчить про її байдуже ставлення до дитини та про свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 12.06.2023 року №02-01/546 позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Оцінивши усі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина [PERSON] та не бажає займатись його вихованням і в майбутньому, а тому відповідно до ст.164 ч.1 п.2 СК України її слід позбавити батьківських прав відносно цієї дитини. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст.141 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача 1073 грн. 60 коп., понесених нею судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved