Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

До Червонозаводського районного суду м. Харкова звернувся з позовом адвокат Семенов С.В. в інтересах [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування позовних вимог вказав, що позивач з 04.04.2013 по 18.06.2021 перебував у трудових відносинах з ТОВ "Харківрегіонгаз". 18.06.2021 він звільнений за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України. В день звільнення відповідач протиправно не провів з ним належних розрахунків - не виплатив заборгованість по заробітній платі за січень - червень 2021 року. Відповідно до виписки з банку по картковому рахунку від 22.07.2021 та Довідки щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача форми ок-5 заборгованість при звільненні становить 32200 грн., яку на даний час відповідачем не виплачено. Оскільки відповідач не провів повний розрахунок з позивачем при звільненні і до часу звернення до суду, позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку, що з урахуванням норм тривалості робочого часу при 40-годинному робочому тижні з дня звільнення (18.06.2021) та по день подачі до суду позовної заяви (28.09.2021), тобто за 69 робочих днів, складає 19713,30 грн, який [PERSON] прохає стягнути на його користь. Розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан, який наразі продовжено. Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова, Комінтернівського районного суду м. Харкова та визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави. Відповідно до акту приймання-передавання справ від 11.10.2022 до Ленінського районного суду м. Полтави з Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла справа № 646/6395/21, яка на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Високих М.С. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 24.10.2022 справу прийнято до свого провадження з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились. Від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача, в якій він прохав задовільнити позовну заяву у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався, причини неприбуття до суду не повідомив. За змістом ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, судом 19.07.2023 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем ТОВ "Харківрегіонгаз", з 04.04.2013 по 18.06.2021. З трудової книжки [PERSON] вбачається, що 18.06.2021 роботодавцем внесений запис про звільнення за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що відповідач не виплатив заборгованість по заробітній платі за січень-червень 2021 року. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч.1 ст.21 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Право на своєчасне одержання винагороди за працю гарантовано ст. 43 Конституції України. Статтею 2 КЗпП України передбачено право громадян на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, забезпечується державою. Відповідно до ст.97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Так, відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. В умовах спрощеного режиму розмір заробітної плати визначається трудовим договором з урахуванням встановленого законом мінімального рівня оплати праці, а заробітна плата виплачується працівнику у строки, встановлені цією статтею, та визначені трудовим договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується до початку відпустки, якщо інше не передбачено трудовим або колективним договором. Відповідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунки, в строки передбачені ст.116 КЗпП України. В ст.116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Оцінюючи доводи, якими обґрунтовані позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі, суд приходить до переконливого висновку про те, що вимоги ст. 116 КЗпП України відповідачем виконані не були, звернення адвоката в інтересах позивача до ТОВ "Харківрегіонгаз" про надання копії наказів про надання щорічної основної відпустки та додаткових відпусток за період перебування у трудових відносинах, копії розрахункових листів про здійснення остаточного розрахунку при звільненні, інформації щодо залишку невикористаних днів щорічної основної відпустки та додаткової відпустки на день звільнення та копії трудового договору залишено без реагування. Згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] за 2021 рік з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, роботодавцем ТОВ "Харківрегіонгаз" у січні 2021 року нараховано заробітну плату у розмірі 6000 грн, у лютому 2021 року у розмірі 6000 грн, у березні 2021 року у розмірі 6000, за квітень 2021 року дані не передано. Як вбачається з виписки за картковим рахунок [PERSON] , заробітна плата позивачу була виплачена 20.01.2021 в сумі 1600 грн,16.02.2021 в сумі 400 грн. Таким чином, при виплаті заробітної плати [PERSON] порушено строки, встановлені в ст. 115 КЗпП України, як не проведено з ним повний розрахунок при звільненні. Вказані обставини не були спростовані відповідачем в ході судового розгляду справи. Не надано ТОВ "Харківрегіонгаз" суду відзив на позовну заяву та докази, які спростовують обставини, якими обґрунтовані позовні вимоги, та правильність розрахунку коштів, які є предметом спору. Враховуючи викладене, аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та необхідність стягнення з відповідача на його користь заборгованості по заробітній платі в розмірі 32200 грн., як розраховано представником позивача. Згідно положень ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені уст. 116 КЗпП України, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку та за затримку видачі трудової книжки, тобто за час вимушеного прогулу. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт не проведення з ним остаточного розрахунку. "Порядком обчислення середньої заробітної плати", затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 № 100, визначено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включається: основна заробітна плата; доплати і надбавки; виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Нарахування виплат при обчисленні середньої заробітної плати, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадку, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (п. 2, 3, 4, 8 Порядку). Відповідно до роз`яснень викладених в п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.1999 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995, в інших випадках збереження середньої плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати, проводяться шляхом множення середнього (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Відповідно до п.8 "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. З урахуванням норм "Порядку обчислення середньої заробітної плати", та наявних у суду доказів, розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 285 грн. 70 коп. (заробітна плата за лютий 2021 року в сумі 6000 грн. 00 коп. та за березень 2021 року в сумі 6000 грн. 00 коп. поділена на кількість робочих днів у цих місяцях (20 + 22)). З урахуванням вказаної суми, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 18 червня 2021 року по 28 вересня 2021 року з розрахунку 69 робочих днів становить 19713 грн. 30 коп. Враховуючи викладене, аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку у відповідності до положень ст. 117 КЗпП України за період згідно заявлених позовних вимог з 18.06.2021 по 28.09.2021 в межах розміру, визначеного позивачем у позовній заяві, в сумі 19713 грн. 30 коп. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved