Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу і зміни черговості в спадкуванні та усунення від спадкування, посилаючись на те, що вона проживала разом з [PERSON] як дружина та чоловік шлюб між ними не був зареєстрований. Період часу проживання з 2012 року по [INFO] по день його смерті. Спочатку реєстрація шлюбу відкладалася у зв`язку із зайнятістю, а з часом [PERSON] захворів і вони відкладали реєстрацію шлюбу до моменту одуження останього. Зазначає, що за час проживання однією сім`єю у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Вказує, що протягом вищезазначеного часу вони спільно проживали, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, за спільні кошти набували майно. З 2012 року по 2022 рік спільно проживали за адресою [ADDRESS] , в якій разом з померлим проживали і їхні спільні діти, вказане нерухоме майно на підставі договору купівлі продажу який був укладений нею та [PERSON] який був батьком померлого. В свою чергу [PERSON] надав право управляти та розпоряджатись його частиною квартирі [ADDRESS] , своєму сину. Також лишив заповіт на підставі якого [PERSON] успадкував частку квартири. Враховуюче викладене у зв`язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилась після смерті її чоловіка [PERSON] їй необхідно встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Вказує, що в останні роки чоловік сильно хворів та періодично перебував на стаціонарному лікуванні. Пояснює, що вона за ним доглядала, забезпечувала ліками та всім необхідним для лікування. Вказує, що її чоловік [PERSON] помер [INFO] . Пояснює, що ця подія стала для неї тяжким випробуванням, незважаючи на її подавлений стан, позивачка організувала його поховання на кладовищі, провела поминальні обіди. Враховуючи, що вони з чоловіком прожили разом понад 10 років, вважає, що вони були справжньою сім`єю навіть за відсутності державної реєстрації шлюбу, оскільки між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю та були пов`язані спільним побутом, правами та обов`язками. Зустрічі з друзями, значимі події, відпочинок - усе це позивачка та [PERSON] проводили разом. 28 липня 2022 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О. відкрито спадкову справу № 15/2022 після смерті [PERSON] . Згідно довідки № 350/02-14 від 12.04.2023 року спадкоємцями які прийняли спадщину після смерті [PERSON] є малолітні сини [PERSON] , [PERSON] , та неповнолітній син [PERSON] . Вказує, що неповнолітній син [PERSON] [INFO] є сином померлого від попереднього шлюбу. Він не спілкувався з батьком протягом багатьох років, не навідувався до нього за час перебування померлого в лікарні, жодного разу не поцікавився про стан батька, також не був присутнім на похованні померлого [PERSON] . Зазначає, що на данний час [PERSON] проживає за межами країни а саме в російській федерації та відповідно є її громадянином. Враховучи, що приватним нотаріусом Хоменко М.О. було роз`яснено право на звернення до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю. З огляду на вищевикладене позивачка просить суд внести її в першу чергу спадкоємців після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та усунути [PERSON] від спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позивачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву, в якій справу просить розглянути у її відсутність. Просила позов задовольнити. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився без поважних причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подавався. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку сторони позивача, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] , [INFO] , з 2012 року по день смерті [PERSON] [INFO] проживали як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу однією сім`єю. З 08.10.2013 року по 04.06.2022 року [PERSON] та [PERSON] спільно проживали в квартирі [ADDRESS] , даний факт підтверджується довідкою про реєстрацію /останнє місце проживання № 526381 від 19.04.2023 року видану Відділом ведення реєстру територіальної громади Чернівецької міської ради та факт реєстрації місця проживання [PERSON] у вказаній квартирі (а.с.17). [PERSON] [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.06.2022 року, актовий запис № 1405 (а.с.8). За період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] було придбано квартиру, [ADDRESS] загальною площею 66,10 кв.м, у тому числі житлова площа 37,60 кв. (договір купівлі продажу зареєстрований за номером № 9449, вказане майно було придбано [PERSON] та [PERSON] батьком померлого [PERSON] (а.с.18,19, 21). Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. Враховуючи вищевказане, суд вважає доведеним факт спільного проживання, як чоловіка та жінки померлого спадкодавця [PERSON] та [PERSON] . Окрім письмових доказів, факт спільного проживання сторін, як чоловіка та жінки підтвердили нотаріально засвідченими заявами, свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] . Щодо позовної вимоги про зміну черговості на спадкування, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг. Зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування. З нотаріально посвідчених заяв свідків: встановлено, що позивачка та [PERSON] з 2012 року жили разом, як подружжя. За час спільного проживання мали намір офіційно зареєструвати шлюб, під час їхнього цивільного шлюбу у них народилось двоє синів, разом вони святкували свята, вели спільне господарство. Нагляд та потреби [PERSON] в лікуванні здійснювала лише позивачка. Таким чином, судом встановлено факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю, як подружжя. Аналізуючи викладені норми права, суд вважає, що наявні правові підстави для застосування ст.1259 ЦК України та визнання за [PERSON] права на спадкування з першою чергою спадкоємців після смерті спадкодавця [PERSON] . Щодо вимог про усунення від спадкування [PERSON] , слід зазначити, що відповідно до норм чинного законодавства, суд при вирішенні такої справи повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Враховуючи зазначене, суд вважає встановленим факт того, що відповідач [PERSON] не спілкувався з померлим батьком не навідував його багато років та за час хвороби та лікування [PERSON] , не здійснював своїх обов`язків щодо свого батька. Окремо слід звернути увагу, що свідки у своїх заявах наданих до суду підтверджують, факт проживає [PERSON] за межами країни, а саме в російській федерації, довгий час та зазначають, що він є громадянином вказаної держави. Відповідно до інформаційної довідки Державної міграційної служби України в Чернівецькій області де зазначено що за обліками УДМС України в Чернівецькій області громадянин [PERSON] [INFO] не значиться паспортом громадянина України/паспорт громадянина України для виїзду за кордон в Чернівецькій області не документувався. Отже, за змістом ст. 89 ЦПК України суд, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] , підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved