Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

В провадженні суду перебуває позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 135 000 доларів США, позичених за договором позики, 257 224, 60 гривень - 3% річних на несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, та 827 670, 75 гривень інфляційних втрат. На обґрунтування позову посилається на те, що позивач позичив відповідачу згідно з розписками, 135 000 доларів США під зобов`язання повернути - 105 000 доларів США до 28.05.2020 року, та 30 000 доларів США до 12.06.2020 року. Боргу відповідач не повернув. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання в судове засідання не з`явився, хоча своєчасно був повідомлений про час і місце судового розгляду, заперечень на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив, а, відтак, за зазначених обставин, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення в порядку ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини. 13 грудня 2018 року [PERSON] (далі - Позивач) позичив [PERSON] (далі - Відповідач) позику у розмірі - 105 000 Доларів США, що підтверджується оглянутим в судовому засіданні оригіналом розписки від 13.12.2018 року , яка знаходиться у Позивача. Час повернення позики визначено розпискою - до 28.05.2020 року Також встановлено, що 28 травня 2020 року [PERSON] (далі - Позивач) позичив [PERSON] (далі - Відповідач) позику у розмірі - 30 000 Доларів США, що підтверджується оглянутим в судовому засіданні оригіналом розписки від 28.05.2020 року , яка знаходиться у Позивача. Час повернення позики визначено розпискою - до 12.06.2020 року. Відповідач у визначений в розписках строк грошових коштів не повернув Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Аналіз змісту ст. 509 ЦК України та ст. 11 ЦК України вказує на те, що зобов`язання можуть виникати на підставі договорів та інших правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ч. 2 ст. 1047 ЦК України вказує, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Аналіз вказаної правової норми вказує на те, що Позивач є кредитором у правовідношенні, в якому Позичальник зобов`язаний повернути йому суму грошових коштів у розмірі 135 000 доларів США. Відповідно до ч. 2 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. Факт наявності у Позикодавця розписок від 13.12.2018 року та від 28.05.2020 року, складених власноручно Позичальником, однозначно вказує на невиконання останнім обов`язку щодо повернення отриманих в позику грошових коштів в сумі 135 000 доларів США. Ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Велика Палата Верховного Суду, приймаючи постанову від 16.01.2019 р. у справі № 464/3790/16-ц, склала правовий висновок про те, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Висновок Верховного Суду про застосування норм ст.ст. 1046, 1047 ЦК України до подібних правовідносин, висловлений в постанові від 16.01.2019 р. у справі № 464/3790/16-ц підлягає до врахування згідно правил ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України За таких обставин доведено факт укладення між Позичальником та Позикодавцем договорів позики, за якими Відповідач повинен повернути суму коштів 135 000 доларів США, однак зобов`язання не виконав. Окрім цього суд наголошує таке. Неповернення Позивачу суми коштів у розмірі 135 000доларів США свідчить про допущення Позичальником порушення зобов`язання, яким, відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Частиною другою ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач надав суду суму розрахунку 3% річних за невиконання грошового зобов`язання за розпискою від 13.12.2018 року в сумі гривневого еквіваленту 201112, 43 гривень, нарахованих за період з 28.05.2020 року по 24.02.2023 року, та за розпискою від 28.05.2020 року в сумі гривневого еквіваленту 56 112, 17 гривень, нарахованих за період з 12.06.2020 року по 22.02.2023 року. Загалом 257 224, 60 гривень. Означена сума підлягає до стягнення в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України. З приводу стягнення на користь Позивача з Відповідача 827 670, 75 гривень інфляційних втрат, суд зазначає на безпідставності означеної вимоги як такої, що не ґрунтується на законі, оскільки не підлягають до індексації грошові зобов`язання, укладені в іноземній валюті, в нашому випадку - доларах США На підставі викладеного,

Outcome: partial