Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 07.10.2010 р. між ним - [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від спільного шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 27.07.2022 року рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області було розірвано шлюб між ними. Після розірвання шлюбу відповідно, позивач звернувся до органу опіки та піклування Чагорської сільської ради, яка 28 жовтня 2022 р. за № 382 надала висновок та рішенням виконавчого комітету Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 27 жовтня 2022 року № 137/2022 визначено місце проживання малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] . А місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , визначено з її матір`ю [PERSON] . Одночасно зазначає, що син відповідачки від першого шлюбу [PERSON] , 2007 року народження також залишився проживати з позивачем. Фактично з самого моменту розлучення, у позивача з відповідачкою почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні доньки, її відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони Відповідачки, стосовно неможливості його нормального спілкування з його донькою. Всі його намагання, з моменту розлучення, нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводили лише до конфліктів, оскільки відповідачка перешкоджає позивачу, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини, через які позивач не може нормально зустрічатися з донькою. Весь цей час позивач намагається налагодити нормальний зв`язок із дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати її всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Права позивача, як батька сьогодні є порушеними. Вказана обставина підтверджується відповідями на його чисельні звернення до служби у справах дітей Чернівецької міської ради № 01-38V726 від 19.09.2022 р., Чернівецьким міським центром соціальних служб від 22.02.2022 р. та від 07.03.2023 р. № 22/02-05/Б, Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області від 27.03.2023 р. за № Б-294. У зв`язку з цим позивач був змушений звернутися з відповідною заявою до виконавчого комітету Чернівецької міської ради і згідно рішення за № 74/3 від 07.02.2023 року було визначено його участь у вихованні дитини і встановлено порядок побачення з [PERSON] , [INFO] , а саме: у неділю з 10:00 до 19:00 через тиждень, який визначається за домовленістю між батьками. Однак таке рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради відповідачка не виконує. Після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, позивач вимушений звернутися до суду із даною позовною заявою. Тому просить суд, постановити рішення, згідно якого зобов`язати [PERSON] не чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з донькою [PERSON] [INFO] та її вихованні і дозволити зустрічатися з нею в такому порядку: у неділю з 10:00 до 19:00 через тиждень за домовленістю між батьками. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позову підтримав повністю та просив суд позов задовольнити. Не заперечував, щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Ниміджан Юлія Василівна в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи. Представник відповідача у черговий раз подала клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату. Що у свою чергу суд розцінює, як зловживання правами та діями, що спрямовані на затягування розгляду справи, оскільки попередні рази судове засідання відкладалось за клопотанням представника відповідача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник служби у справах дітей Чернівецької міської ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи та не надав клопотання про відкладення розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 07 жовтня 2010 року по 27 липня 2022 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27 липня 2023 року у справі №715/1678/22 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від спільного шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу відповідно, позивач звернувся до органу опіки та піклування Чагорської сільської ради, яка 28 жовтня 2022 р. за № 382 надала висновок та рішенням виконавчого комітету Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 27 жовтня 2022 року № 137/2022 визначено місце проживання малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] . А місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , визначено з її матір`ю [PERSON] . Факт створення перешкод позивачу в спілкуванні з дитиною підтверджується відповідями на його чисельні звернення до служби у справах дітей Чернівецької міської ради № 01-38V726 від 19.09.2022 р., Чернівецьким міським центром соціальних служб від 22.02.2022 р. та від 07.03.2023 р. № 22/02-05/Б, Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області від 27.03.2023 р. за № Б-294. Згідно рішення Чернівецької міської ради за № 74/3 від 07.02.2023 року було визначено участь позивача у вихованні дитини і встановлено порядок побачення з [PERSON] , [INFO] , а саме: у неділю з 10:00 до 19:00 через тиждень, який визначається за домовленістю між батьками. Однак таке рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради відповідачка не виконує. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Положеннями ст. 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. При вирішенні спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За нормою ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого ч. 2 ст. 170 цього Кодексу. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Під час розгляду справи судом не було здобуто доказів, що спілкування дитини з батьком може завдати будь - якої шкоди інтересам дитини, чи буде заважати її безпечному та спокійному розвитку. Що також підтверджується наявним в матеріалах справи висновком органу опіки та піклування. Зі змісту вимог позовної заяви судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо способів участі позивача у вихованні дитини, місця та часу їхнього спілкування. Така відмова не може бути самостійною підставою для відмови у позові. Тому вказаний спір підлягає вирішенню у судовому порядку відповідно до норми ч. 2 ст. 159 СК України. Крім того, відповідно до правил ст. 19 СК України звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. З урахуванням зазначених обставин слід визначити позивачу способи участі у спілкуванні та у вихованні дитини: [PERSON] , [INFO] , наступним чином: зобов`язати [PERSON] не чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з донькою [PERSON] [INFO] та її вихованні і дозволити зустрічатися з нею в такому порядку: у неділю з 10:00 до 19:00 через тиждень, який визначається за домовленістю між батьками. Отже, позовні вимоги про визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved