Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про скасування наказу начальника Відділу освіти, молоді та спорту Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 17.03.2023 року №25-к про припинення контракту та звільнення її з посади директора Мар`ївського ліцею Інгульської сільської ради. В тексті позову вказала, що працювала на посаді директора Мар`ївського ліцею Інгульської сільської ради. За заявою вчителя вказаного ліцею [PERSON] було проведене службове розслідування, за результатами якого був прийнятий оскаржуваний нею наказ про її звільнення з посади директора. Позивач при цьому вважає своє звільнення незаконним, також, що при її притягненні до дисциплінарної відповідальності у неї не були відібрані пояснення, не були також зафіксовані пояснення [PERSON] , не було доведено доказами, що відносно [PERSON] з її боку був вчинений «мобінг» та позивачка не була притягнута до відповідальності за ст. 173-5 КУпАП. Натомість [PERSON] не висловлювала своєї незгоди із розподілом її тижневого навантаження. Крім того, в наказі про звільнення позивачки не вказані передбачені КЗпП України підстави її звільнення, а лише зроблене посилання на п.2 ст. 147 КЗпП України, яке не передбачає підстави звільнення. Також при звільненні позивачки не була врахована думка трудового колективу ліцею. У зв`язку з цим позивачка просила скасувати наказ про її звільнення, поновити на посаді директора ліцею та стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Процесуальні дії у справі та заяви сторін: Позовна заява надійшла до суду через систему «Електронний суд» 03.05.2023 року, сформована в системі «Електронний суд» 01.05.2023 року. Ухвалою судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 11.05.2023 року заява залишена без руху та позивачу наданий строк на усунення недоліків. 26.05.2023 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 20.06.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, оскільки в лютому 2023 року до відповідача із заявою звернувся педагог [PERSON] із заявою про порушення її прав при зменшенні педагогічного навантаження з 18 годин на тиждень до 16,5 годин на тиждень, що було оформлене наказом позивачки від 30.08.2022 року без письмового погодження з вчителем. Вказаний педагог неодноразово скаржився на упереджене відношення до неї з боку позивачки. Відповідач вважає, що позивачкою пропущений визначений ст. 233 КЗпП України місячний строк звернення до суду з позовом. Ухвалою суду від 30.06.2023 року у відповідача витребувані додаткові докази. 04.07.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою позивач вказав, що факти цькування педагога з боку позивачки нічим не підтверджується. Зменшення педагогічного навантаження було зумовлене об`єктивними причинами - вилученням 10 класів, що стало причиною перерозподілу навантаження, в тому числі і вчителя [PERSON] , яка до цього також вела уроки в 10 класах. Про це педагоги були повідомлені на нараді 22.04.2022 року. 06.07.2023 року від відповідача надішли заперечення, в яких відповідач вказав, що одночасно при заявлених обставинах щодо вилучення 10 класів в навчальному закладі збільшилась кількість педагогів на 3, без чого можливо було не зменшувати навантаження вчителя [PERSON] , в укладеному з яким 31.08.2022 року трудовим договором був визначений повний робочий день працевлаштування. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов та просили його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , дослідивши наявні у справі матеріали (копію заяви [PERSON] від 06.01.2022 року; копію доповідної записки від 12.07.2022 року; копію заяви [PERSON] від 30.03.2023 року; копію акту проведення службового розслідування від 10.03.2023 року; копію акту проведення службового розслідування від 26.08.2022 року; копію заяви [PERSON] від 18.01.2022 року; копію заяви [PERSON] від 30.03.2023 року; копію заяви [PERSON] від 22.02.2023 року; копію звернення [PERSON] від 27.03.2023 року; копію заяви [PERSON] від 22.07.2022 року; копію клопотання [PERSON] від 22.02.2023 року; копію повідомлення Відділу освіти, молоді та спорту Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 20.03.2023 року; копію наказу Відділу освіти, молоді та спорту Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 15.09.2022 року №105-к; копію наказу Відділу освіти, молоді та спорту Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 17.03.2023 року №25-к; копію наказу Відділу освіти, молоді та спорту Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 27.02.2023 року №27-р; копію наказу Мар`ївського ліцею Інгульської сільської ради від 30.08.2022 року №63-к; копію пояснювальної записки від 26.08.2022 року; копію трудового договору [PERSON] від 31.08.2022 року; копію трудової книжки [PERSON] ; копію заяви [PERSON] та [PERSON] ; копію протоколу №1 засідання тарифікаційної комісії Мар`ївського ліцею Інгульської сільської ради від 29.08.2022 року; копію відомостей про доплати та надбавки педагогічним працівникам від 24.11.2022 року; копію акту №1 від 31.03.2023 року; копію контракту №3 [PERSON] від 24.06.2021 року; копію повідомлення Відділу освіти, молоді та спорту Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 24.02.2023 року; копію наказу Мар`ївського ліцею Інгульської сільської ради від 26.08.2022 року №51; копію наказу Мар`ївського ліцею Інгульської сільської ради від 25.07.2022 року №43-к; копію листа-інформації Мар`ївського ліцею Інгульської сільської ради від 24.02.2023 року; акт Баштанського районного суду Миколаївської області №4 від 03.05.2023 року; копію довідки про доходи №8 від 18.05.2023 року; копію витягу з наказу Мар`ївського ЗЗСО І-ІІІ ступенів №67 за 2021 рік; копію витягу з наказу Мар`ївського ліцею Інгульської сільської ради від 03.04.2023 року №17-к; копію відповіді Відділу освіти, молоді та спорту Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 22.09.2022 року; копію доповідної записки Відділу освіти, молоді та спорту Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 29.03.2023 року; копію звернення [PERSON] від 28.03.2023 року; копію заяви [PERSON] від 25.07.2022 року; копію наказу Мар`ївського ліцею Інгульської сільської ради від 25.07.2022 року №41-к; копію акту про відмову надання трудової книжки на підпис керівнику відділу освіти від 10.04.2023 року; довідку №24 від 19.07.2023 року; копію консультації спеціаліста від 20.05.2023 року; копію рішення Інгульської сільської ради від 08.08.2022 року №2; копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; копію наказу Відділу освіти, молоді та спорту Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 01.02.2023 року №12-к; копію наказу Відділу освіти, молоді та спорту Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 13.02.2023 року №15-к; копію запису з медичної картки; копію протоколу зборів педагогічних працівників №4 від 22.04.2022 року), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про необхідність задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] з 24.06.2021 року на підставі укладеного з начальником Відділу освіти, молоді та спорту Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області контракту №3 від 24.06.2021 року обіймала посаду керівника (директора) Мар`ївського ліцею Інгульської сільської ради. 17.03.2023 року начальником Відділу освіти, молоді та спорту Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області був виданий наказ №25-к «Про дострокове припинення контракту та звільнення з посади керівника (директора) Мар`ївського ліцею Інгульської сільської ради [PERSON] ». З 04.04.2023 року позивачка призначена на посаду вчителя початкових класів Мар`ївського ліцею Інгульської сільської ради. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення. Підстави припинення трудових відносин визначені ст. 36 КЗпП України, які в наступних статтях визначені більш докладно в залежності від ініціатора такого припинення трудових відносин та фактичних підстав для того. Підстави розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця визначені в ст. 40 КЗпП України. Також п.8 ч.1 ст. 36 КЗпП України передбачає можливість припинення трудових відносин з підстав, передбачених контрактом. Одночасно з цим, відповідно до п. 5.9 укладеного між сторонами контракту від 24.06.2021 року якщо розірвання контракту проводиться на підставах, встановлених у контракті, але прямо не передбачених законодавством, про це зазначається в трудовій книжці керівника з посиланням на п. 8 ч.1 ст. 36 КЗпП України. За такого, звільнення позивачки з посади директора ліцею з ініціативи роботодавця у будь-якому разі могло відбутись або на підставі п. 8 ч.1 ст. 36 КЗпП України, або на підставі ст.40 КЗпП України. В супереч цьому і в наказі про звільнення позивачки і у зробленому щодо цього записі в її трудовій книжці міститься посилання лише на п. 2 ст. 147 КЗпП України, який взагалі не визначає правових підстав для звільнення працівника з ініціативи роботодавця, а лише визначає звільнення, як один із заходів, який може бути застосований до працівника за порушення ним трудової дисципліни. Крім того, з тексту оскарженого позивачкою наказу про її звільнення слідує, що дострокове припинення контракту та звільнення позивачки здійснене на підставі п. 5.3.1 укладеного між сторонами контракту, відповідно до якого підставою для дострокового припинення контракту та звільнення керівника є порушення вимог Закону України «Про повну загальну середню освіту». Відповідно до ч.3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. При цьому відповідно до акту службового розслідування від 10.03.2023 року та наказу про звільнення позивачки їй у провину ставиться порушення ч.5 ст. 24 Закону України «Про повну загальну середню освіту», відповідно до якої розподіл педагогічного навантаження у закладі освіти затверджується його керівником відповідно до вимог законодавства. Педагогічне навантаження педагогічного працівника закладу освіти обсягом менше норми, передбаченої цією статтею, встановлюється за його письмовою згодою. Натомість за наказом позивачки від 30.08.2022 року педагогічне навантаження вчителя Мар`ївського ліцею [PERSON] на 2022-2023 навчальні роки було зменшене без її письмової згоди. Натомість суд зауважує, що по-перше, згідно з ч.3 ст. 21 КЗпП відповідні умови контракту, особливо ті, що стосуються відповідальності та підстав його дострокового розірвання мають бути чітко визначеними та конкретними, а не абстрактними із вживанням загальних формулювань, оскільки будь-яка норма, яка передбачає юридичну відповідальність особи, в тому числі і в трудових правовідносинах, має бути чітко визначена, передбачувана за моделлю поведінки та наслідками. В супереч цьому, п.5.3.1 укладеного між сторонами контракту містить лише загальне формулювання про те, що контракт може бути достроково припинений за порушення керівником вимог Закону України «Про повну загальну середню освіту», що дозволяє довільне тлумачення такого пункту та його довільне не достатньо обґрунтоване застосування. По-друге, таке порушення положень вказаного закону як підстава для дострокового розірвання контракту повинне бути суттєвим, а не мати формальний характер. В даному ж випадку слідує, що виданий позивачкою наказ від 30.08.2022 року про розподіл тижневого навантаження та доплату за перевірку зошитів вчителів Мар`ївського ліцею у 2022-2023 навчальних роках, яким було визначене тижневе навантаження вчителів, в тому числі і зменшене порівняно з попереднім навчальним роком тижневе навантаження вчителя [PERSON] ґрунтувався на ухваленому до цього 29.08.2022 року рішенні тарифікаційної комісії Мар`ївського ліцею, тобто колегіального органу, в якому брав участь представник профспілкової організації. Крім того, з наданого суду протоколу зборів педагогічних працівників №4 від 22.04.2022 року та з показань свідків [PERSON] та [PERSON] слідує, що всі вчителі Мар`ївського ліцею були обізнані про те, що у зв`язку з виключенням з мережі класів 10 класу буде відповідне зменшення навчального навантаження вчителів. Цей факт підтвердила і свідок [PERSON] , вказавши, що їй повідомляли про наступне зменшення тижневого навантаження до 16,5 годин, але при цьому обіцяли додатково покласти на неї обов`язки бібліотекаря. Крім того, в подальшому з відповідним наказом від 30.08.2023 року про розподіл тижневого навантаження всі вчителі були ознайомлені і з того часу такий наказ ніким не оспорювався. Натомість в п. 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року по справі №452/970/17 Велика Палата Верховного Суду вказала, що звільнення працівника на підставі пункту 8 статті 36 КЗпП України з формулюванням причини - невиконання чи неналежне виконання обов`язків, передбачених контрактом, - не може вважатися законним без визначення конкретних умов контракту, які не виконував чи неналежним чином виконував працівник, і без встановлення на підставі належних і допустимих доказів допущених ним конкретних порушень. Також в оспореному позивачкою наказі про її звільнення об`єднані різні підстави для звільнення працівника, об`єднання яких по суті неможливе, оскільки вони мають різну природу та процедуру застосування. Так, з одного боку в наказі про звільнення позивачки вказано, що вона звільнена на підставі відповідного пункту контракту, що, як вказувалось вище, передбачене п. 8 ч.1 ст. 36 КЗпП України. З іншого боку в цьому ж наказі мається посилання на попереднє притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності у виді догани із посиланням на положення п. 2 ст. 147 КЗпП України, який визначає звільнення, як один із заходів, який може бути застосований до працівника за порушення ним трудової дисципліни, що вказує на звільнення позивачки також на підставі ст. 40 КЗпП України. За такого такий наказ щодо звільнення позивачки одночасно з кількох самостійних непоєднуваних між собою підстав є таким, що суперечить принципу правової визначеності, що узгоджується з п. 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року по справі №452/970/17. Крім того, відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Натомість за обставин даної справи звільнення позивачки з посади як захід дисциплінарного стягнення, передбачений п. 2 ч.1 ст. 147 КЗпП України був неможливий через те, що діяння, за яке на неї накладене дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, вчинене 30.08.2022 року при винесенні відповідного наказу про розподіл тижневого навантаження вчителів, але з того часу до часу винесення відповідачем наказу від 17.03.2023 року про звільнення позивачки минуло більше шести місяців. При цьому, відповідно до ч.2 ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. З комплексу описаного вище суд не може визнати звільнення позивачки з посади директора Мар`ївського ліцею законним та обґрунтованим. Відповідно до ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. За такого позовні вимоги про скасування наказу про звільнення позивачки та її поновлення на посаді директора Мар`ївського ліцею підлягають задоволенню. При цьому позивачка не пропустила визначений ст. 233 КЗпП строк звернення до суду з відповідним позовом, оскільки наказ про звільнення позивачка отримала 31.03.2023 року (а.с. 40) і відповідно до ст. 233 КЗпП України мала звернутись до суду протягом місяця. Натомість відповідно до ст. 241-1 КЗпП України строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо кінець строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, то строк закінчується в останній день цього місяця. Якщо останній день строку припадає на святковий, вихідний або неробочий день, то днем закінчення строку вважається найближчий робочий день. Крім того, згідно з ч.3 ст. 124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. В даній справі місячний строк для звернення до суду з позовом спливав 30.04.2023 року, але цей день був вихідним днем, тому останнім днем для звернення позивачки до суду з даним позовом було 01.05.2023 року і, як слідує з тексту сформованої в системі «Електронний суд» позовної заяви, - вона сформована саме 01.05.2023 року (а.с. 1-11), але через технічні несправності бази даних автоматизованої системи документообігу суду Д-3 дана позовна заява в електронній формі надійшла до суду лише 03.05.2023 року і відповідна технічна несправність підтверджена відповідним актом Баштанського районного суду Миколаївської області №4 від 03.05.2023 року (а.с. 88). Крім того, відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Виходячи з довідки про доходи №8 від 18.05.2023 року нарахована позивачці середньоденна заробітна плата за два місяці перед її звільненням з посади директора Мар`ївського ліцею становила 936,49 грн. Та за період з 01.04.2023 року по 20.07.2023 року (день розгляду справи судом) при п`ятиденному робочому тижні нараховується 79 робочих днів. За такого, середній заробіток позивачки за посадою директора Мар`ївського ліцею становила за вказаний період становить 73982,71 грн. (936,49 грн. х 79 днів). При цьому, в період з 04.04.2023 року по день ухвалення рішення суду позивачка працює на нижчеоплачуваній роботіна посаді вчителя початкових класів Мар`ївського ліцею і за вказаний період відповідно до довідки №24 від 19.07.2023 року їй нарахована заробітна плата в розмірі 26728,71 грн. Тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню різниця між розрахованим середнім заробітком та фактично нарахованою їй заробітною платою за час виконання нижчеоплачуваної роботи в сумі 47254 грн. (73982,71 грн. - 26728,71 грн.) з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, та про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. За такого, рішення про поновлення позивачки на роботі та про стягнення різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботиза один місяць (в даному випадку за 20 робочих днів квітня 2023 року) в сумі 10900,93 грн. (936,49 грн. х 20 робочих днів - 7828,87 грн. (нарахованих позивачці за посадою вчителя початкових класів за квітень 2023 року)) підлягають негайному виконанню. Оскільки позивачка за подібною категорією справ звільнена від сплати судового збору - з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1073,60 грн. судового збору відповідно до ставок, визначених п.п.2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», оскільки відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється саме за подання особою відповідної позовної заяви, а за подачу фізичною особою подібного позову (якби позивач не був звільнений від сплати судового збору) судовий збір становив би саме 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved