Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості та 3% річних за договором позики від 22.11.2019 в розмірі 2575 Євро, що еквівалентно 95 893 грн, а також за договором позики від 09.04.2019 в розмірі 1090 Євро, що еквівалентно 40\~591,60 гривень. Позовна заява мотивована тим, що 09.04.2019 між позивачем та відповідачем був укладений нотаріально посвідчений договір позики, згідно з умовами якого [PERSON] надала [PERSON] позику готівкою в сумі 1000,00 Євро, що на день укладення договору еквівалентно 30000,00 грн, які остання зобов`язалася повернути у строк до 03 травня 2019 року, однак, станом на день звернення до суду, відповідач грошові кошти їй не повернула. Умовами договору визначений обов`язок позичальника, у випадку не повернення суми позики, сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, тобто несплачену у строк суму основного боргу та три відсотки річних від простроченої суми, а тому сума 3% річних, яку також необхідно стягнути з відповідача становить 90,00 Євро, що еквівалентно 3351,60 гривень. Також, 22.11.2019 між сторонами був укладений нотаріально посвідчений договір позики, згідно з умовами якого [PERSON] надала [PERSON] позику готівкою в сумі 2500 Євро, що на день укладення договору еквівалентно 66650,00 грн, з кінцевим строком повернення до 01.02.2020. Станом на день звернення до суду грошові кошти позивачці не повернуто. Пунктом 6 Договору позики визначений обов`язок позичальника у випадку не повернення суми позики, сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, тобто несплачену у строк суму основного боргу та три відсотки річних від простроченої суми, а тому сума 3% річних, яка підлягає до стягнення з відповідача, становить 75 Євро, що еквівалентно 2793,00 гривень. У судове засідання позивач не з`явилася, однак, адвокат Косаковський В.О. подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. При цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, відзив у визначений судом строк не подала, про причини своєї неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечив, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 280\~ЦПК ЦПК України, суд розглянув справу заочно. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 09 квітня 2019 року між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладено Договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом А.П. Лукеча, зареєстрований в реєстрі за № 252. Відповідно до п. 1 вказаного договору Позикодавець передає у власність Позичальника грошові кошти у сумі 30\~000,00 грн, еквівалент 1000,00 Євро, станом на 09 квітня 2019 року, а Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Згідно з п. 2 та п. 3 Договору, грошові кошти, які є предметом договору, передані Позикодавцем та одержані Позичальником до підписання цього договору. У разі девальвації протягом строку цього договору національної грошової одиниці України, Позичальник зобов`язався повернути суму грошей у гривнях, еквівалентну 1000,00 Євро за офіційним курсом НБУ на день платежу. Відповідно до п. 4 Договору позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві позику у строк до 03 травня 2019 року. Пунктом 7 Договору передбачено, що у разі, якщо Позичальник своєчасно не поверне Позикодавцеві суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, тобто несплачену у строк суму основного боргу та три відсотки річних від простроченої суми. Крім того, 22 листопада 2019 року між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладено Договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом А.П. Лукеча, зареєстрований в реєстрі за № 822. Відповідно до п. 1 вказаного договору Позикодавець передає у власність Позичальника грошові кошти у сумі 66 650,00 грн, еквівалент 2500,00 Євро, станом на 22 листопада 2019 року, а Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Згідно з п. 2 та п. 3 Договору грошові кошти, які є предметом договору, передані Позикодавцем та одержані Позичальником до підписання цього договору. У разі девальвації протягом строку цього договору національної грошової одиниці України, Позичальник зобов`язався повернути суму грошей у гривнях, еквівалентну 2500,00 Євро за офіційним курсом НБУ на день платежу. Відповідно до п. 4 Договору позичальник взяв на себе зобов`язання повернути Позикодавцеві позику у строк до 01 лютого 2020 року. Пунктом 7 Договору передбачено, щдо у разі, якщо Позичальник своєчасно не поверне Позикодавцеві суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, тобто несплачену у строк суму основного боргу та три відсотки річних від простроченої суми. Свої зобов`язання за Договорами позики від 09.04.2019 та 22.11.2019 відповідач у встановлений строк не виконала. Четвертого серпня 2022 року [PERSON] звернулась до [PERSON] з письмовою вимогою про повернення грошових коштів за вказаними Договорами позики та 3 % річних протягом 5 днів з моменту отримання такої вимоги. Вимога направлена відповідачу засобами поштового зв`язку. Через невиконання відповідачем надісланої вимоги у добровільному порядку, позивач звернулася з позовом до суду. Згідно з ст.\~526\~Цивільного\~кодексу\~України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~1046\~Цивільного\~кодексу\~України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст.\~1049\~Цивільного\~кодексу\~України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 1050\~ЦК\~України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з дослідженими у судовому засіданні Договором позики від 09 квітня 2019 року та Договором позики від 22 квітня 2019 року, [PERSON] зобов`язалася повернути [PERSON] позичені нею кошти в розмірі 1000,00 Євро до 03 травня 2019 року, а також 2500,00 Євро до 01 лютого 2020 року. Відповідно до укладених договорів, позивачка надала відповідачці грошові кошти у визначеному в договорах розмірі, а остання зобов`язувалася повернути їх у погоджений між ними строк. Відповідач свої зобов`язання за договорами позики належним чином не виконала, в обумовлений сторонами строк отриману позику за вказаними Договорами не повернула, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача заборгованості за договорами позики у загальному розмірі 3\~500,00 Євро. Окрім цього, позивачка просить стягнути з відповідача 3 % річних за Договором позики від 09 квітня 2019 року та Договором позики від 22 квітня 2019 року в розмірі 75,00 Євро та 90,00 Євро відповідно. З даного приводу суд дійшов до наступного висновку. У позовній заяві міститься розрахунок трьох відсотків річних до суми заборгованості у 1000 Євро за Договором позики від 09.04.2009. За результатами проведеного позивачем розрахунку сума трьох відсотків річних становить 90,00 Євро. При цьому, даний розрахунок здійснений позивачем не вірно, оскільки 3% річних від суми заборгованості у розмірі однієї тисячі Євро становить 30,00 (тридцять) Євро. Відповідно, три проценти річних, які підлягають до стягнення з відповідача за договором позики від 09.04.2009 становлять 30,00 Євро, що за курсом НБУ (100 Євро = 37 грн 24 коп.) еквівалентно 1117,20 гривень. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача трьох процентів річних від суми заборгованості у 2500 Євро за Договором позики від 22.11.2019, що становить 75,00 Євро, та еквівалентно 2793,00 грн за курсом НБУ (100 Євро = 37 грн 24 коп.), суд прийшов до висновку, що їх розмір обраховано вірно, а тому підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, позовна заява підлягає задоволенню частково, а з відповідача на користь позивача належить стягнути загальну суму заборгованості за договорами позики в розмірі 3500,00 Євро, що за курсом НБУ (100 Євро = 37 грн 24 коп.) еквівалентно 130\~340,00 грн, а також три проценти річних у загальному розмірі 105,00 Євро, що за курсом НБУ (100 Євро = 37 грн 24 коп.) еквівалентно 3\~910,20 гривень. Приймаючи до уваги висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також судовий збір у розмірі 1342,50 грн, сплачений останнім при поданні позовної заяви, відповідно до розміру задоволених вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial