Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Гончарук Р.О., звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом. Позов мотивовано тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим повторно 11 серпня 2022 року Погребищенським відділом ДРАЦС. На момент смерті матері позивачка постійно проживала на території Донецької області, куди виїхала у 1987 році після укладення шлюбу. Дізнавшись про смерть матері, позивачка на час її поховання прибула у м. Погребище Вінницької області та після завершення обряду поховання повернулася на місце постійного проживання. З початком збройної агресії російської федерації проти України, позивачка після 24 лютого 2022 року вимушено повернулася в м. Погребище, де знайомі надали їй у тимчасове користування житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У червні 2022 року позивачка звернулася до Погребищенської державної нотаріальної контори за інформацією щодо того, чи успадкований будинок матері, який залишився після її смерті та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Консультантом нотаріуса їй було повідомлено, що після смерті її матері заведена спадкова справа на підставі заяви її брата [PERSON] , а також повідомлено, що у матеріалах справи наявний заповіт матері, яким вона заповіла в рівних долях їй з братом все своє майно. Однак, нотаріусом не було прийнято заяву про прийняття спадщини з посиланням на пропуск нею строку на прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду із відповідним позовом. Після цього позивачка неодноразово зверталась до відповідача із проханням позасудового врегулювання спору, однак їй було відмовлено. Покликається на те, що вона пропустила шестимісячний строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини із об`єктивних причин, оскільки ні до відкриття спадщини, ні до завершення шестимісячного строку позивачці не було відомо про існування заповіту, складеного її матір`ю. На даний час вона має намір прийняти спадщину та оформити свої спадкові права після смерті матері [PERSON] . Посилаючись на наведені обставини та положення ч.3 ст.1272 ЦК України, просить визначити їй додатковий строк тривалістю один місяць з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 17.02.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити за правилами загального позовного провадження (а.с.17). 13.03.2023 року до канцелярії суду відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що позивачка у встановлений законодавством шестимісячний строк не подала заяви про прийняття спадщини. Крім того вона вводить суд в оману, оскільки їй було відомо про існування заповіту, так як це з нею неодноразово обговорювалось, зокрема і під час поминального обіду за їхньою матір`ю, цю розмову чули і інші особи. Даний факт можуть підтвердити свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а отже позивачка вважається такою, що не прийняла спадщини. Просить суд відмовити у задоволені позову (а.с. 20-34). 20.03.2023 року до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив відповідача на позовну заяву за підписом представника позивачки - адвоката Гончарука Р.О., у якій він покликається на ту обставину, що позивачці не було відомо про існування заповіту на її ім`я, так як вона з 1987 року постійно проживала на території Донецької області, куди виїхала після укладення шлюбу. Дізнавшись про смерть матері, вона прибула в місто [PERSON] на її похорони, але їй ніхто ні на похороні, ні на поминальному обіді не повідомляв про існування заповіту на її ім`я. Крім того, нотаріус їй також не повідомляв про відкриття спадщини Відповідач, який подавав заяву про прийняття спадщини і який знав про її місце проживання, свідомо не повідомив нотаріусу відомості про її місце проживання, просив суд задовольнити позов (а.с. 37-39). Ухвалою суду від 23.03.2023 року було задоволено клопотання представника позивачки - адвоката Гончарука Р.О. та витребувано від Погребищенської державної нотаріальної контори належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 41-43). 07.04.2023 року на адресу суду на виконання вищезазначеної ухвали суду надійшли належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 49-55). 28.04.2023 року представником позивачки - адвокатом Гончаруком Р.О. до канцелярії суду подано клопотання про поновлення процесуального строку позивачці для подачі письмового доказу, а саме копії листа Погребищенської державної нотаріальної контори від 24 березня 2023 року №166/01-16 та його приєднання до матеріалів справи (а.с. 57-59), яке 28.04.2023 року протокольною ухвалою суду в судовому засіданні було задоволено (а.с. 60). Ухвалою суду від 28.04.2023 року клопотання відповідача [PERSON] про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було задоволено, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 61-63). В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та підтвердила викладені у ньому обставини. Крім того, вказала, що про існування складеного її матір`ю [PERSON] на її користь заповіту вона дізналася лише влітку 2022 року від сусідів [PERSON] і [PERSON] , до цього часу їй про це відомо не було. В серпні 2022 року державний нотаріус також повідомив їй про існування такого заповіту, однак із його текстом не ознайомлював. Зі змістом заповіту вона вперше ознайомилася, коли отримала відзив відповідача на позовну заяву, до якого було додано його копію. Також зазначила, що знала про своє право на прийняття спадщини після смерті матері за законом. Проте, на час відкриття спадщини та впродовж шести місяців після цього вона не претендувала на спадщину, оскільки у неї було своє житло в Донецькій області, звідки вона виїхала в м. Погребище Вінницької області 07.03.2022 року через військову агресію російської федерації. Представник позивача адвокат Гончарук Р.О. також позов підтримав та підтвердив викладені у ньому обставини. Крім того, звернув увагу суду, що державний нотаріус не виконав свого обов`язку щодо надіслання повідомлення [PERSON] про складання її матір`ю [PERSON] на її користь заповіту. Вважає, що покази свідків стосовно того, що позивачка була ознайомлена із існуванням заповіту зразу ж після смерті матері, є недопустимими доказами, оскільки наведені обставини згідно із законом можуть бути підтверджені лише письмовими доказами. Відповідач [PERSON] позов не визнав з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Також наголосив на тому, що після смерті матері в 2012 році він надсилав позивачці листа, у якому повідомив про існування згаданого заповіту, а також додав його копію. Крім того, вважає, що мати за життя мала б повідомити позивачку про заповіт. Представник відповідача адвокат Царківський О.Ю. позов не визнав, звернувши увагу суду на те, що відповідач до цього часу не отримав свідоцтво про право на спадщину, повідомив нотаріуса про іншого спадкоємця за заповітом, а отже не вчиняв будь яких дій, які б перешкоджали позивачці прийняти спадщину після смерті їхньої матері. Вважає, що показами свідків доводиться та обставина, що позивачка знала про існування заповіту впродовж шестимісячного строку на прийняття спадщини. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Свідок [PERSON] пояснила, що не знає, чи було відомо позивачці про існування заповіту, однак їй достеменно відомо, що [PERSON] до її смерті доглядав відповідач. Свідок [PERSON] повідомила, що позивачка знала про існування заповіту. Їй про це відомо зі слів [PERSON] , яка за життя говорила, що склала заповіт на обох дітей. Свідок [PERSON] зазначила, що в день поховання [PERSON] позивачка говорила, що її мати склала заповіт на її та відповідача користь. Суд, заслухавши учасників справи, допитавши свідків, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. 24\~грудня 2007 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори Вінницької області О.В. Швецем, зареєстрований в реєстрі за № 2153, згідно із яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, все те, на що вона за законом матиме право, заповіла на користь своїх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в рівних частинах кожному (а.с. 28). Факт родинних відносин між спадкодавицею, позивачкою та відповідачем підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 22 березня 1965 року (а.с. 7), та копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 03 червня 1974 року (а.с. 27). [INFO] в м. Погребище Погребищенського району Вінницької області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 11 серпня 2022 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 80 (а.с. 8). З матеріалів спадкової справи № 51 від 31 січня 2023 року щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] , вбачається, що [PERSON] після смерті спадкодавця у встановлений законом строк подав заяву до Погребищенської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом. Крім того, в даній заяві відповідач повідомив, що крім нього є інші спадкоємці передбачені заповітом, а саме [PERSON] . В матеріалах спадкової справи відсутні будь - які відомості про відкликання чи скасування означеної заяви. Водночас, суд відмічає, що на вказаній заяві державним нотаріусом здійснено застереження про те, що спадкоємець є таким, що фактично прийняв спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця 24.06.2011 року постійно проживав із померлою з 02.02.1994 року по цей час у спадковому житловому будинку, що розташований в [ADDRESS] , що перевірено за штампом реєстрації в паспорті спадкоємця та довідці Погребищенської міської ради Вінницької області від 31.01.2012 року №332 (а.с. 52). При цьому наведеної обставини позивачкою не спростовано. [PERSON] відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Погребищенської міської ради від 07 квітня 2022 року № 518-7000366671 є внутрішньо переміщеною особою (а.с. 9). Вирішуючи по суті позовні вимоги, суд виходить із того, що відповідно до\~статті 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною першою\~статті 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша\~статті 1270 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини\~\~є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Норми частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:\~\~1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Законодавство не встановлює конкретного переліку поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, і такі причини оцінюються судом на власний розсуд в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Спадкове законодавство засновується на принципі переваги формального волевиявлення спадкодавця (заповіту) над положеннями закону, спадкоємці за законом спадкують тільки у випадках відсутності заповіту, визнання його недійсним, нерозподілення заповідачем усієї спадщини або неприйняття (відмови від прийняття) спадщини спадкоємцями, призначеними у заповіті (частина друга\~статті 1223 ЦК України). Верховний Суд у постановах від\~29 червня 2021 року у справі № 671/308/20 та від 15 вересня 2022 року у справі №341/2260/21 дійшов висновку, що у випадку, якби позивач не був спадкоємцем першої черги, він дійсно не мав би підстав звертатися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, аж доки не дізнався би про існування заповіту, і така обставина могла бути підставою для подання заяви про надання додаткового строку. Позивачка [PERSON] є дочкою спадкодавиці, а тому незалежно від наявності заповіту на її ім`я вона у випадку, якщо бажала би прийняти спадщину, мала можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, однак таку заяву позивачка у шестимісячний строк не подала. Більше того, в судовому засіданні [PERSON] повідомила, що знала про своє право на прийняття спадщини за законом після смерті матері. Проте, на час відкриття спадщини та впродовж шести місяців після цього вона не претендувала на спадщину, оскільки у неї було своє житло в Донецькій області. З огляду на викладене не обізнаність позивачки про існування складеного на її користь заповіту не впливає на наявність чи відсутність поважних причин пропуску нею строку на прийняття спадщини. Разом із цим, суд вважає, що викладений у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №681/203/17 правовий висновок щодо необхідності вчинення нотаріусом дій для повідомлення спадкоємців про відкриття спадщини, здійснення їх виклику як спадкоємців за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, а також дотримання судом принципу «пропорційності» як невід`ємної складової та інструменту верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності, на який послуговується позивач та його представник адвокат Гончарук Р.О., не є релевантним для розглядуваної справи, оскільки правовідносини у цих справах не є побідними за суб`єктним та змістовним критерієм. Так, у справі №681/203/17 позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини було подано обома спадкоємцями за заповітом до органу місцевого самоврядування та іншого спадкоємця. Позов мотивований тим, що вони не звернулися в шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, позаяк вважали, що наявність заповіту матері надає їм право на прийняття спадщини в будь-який час.\~ При цьому представник органу місцевого самоврядування визнав позов, а думку іншого відповідача суди першої та апеляційної інстанції не з`ясували.\~\~ Натомість, у даній справі позов пред`явлено одним спадкоємцем за заповітом, який не прийняв спадщину, до іншого спадкоємця за заповітом, який прийняв спадщину, та не визнає позовні вимоги. Водночас, в обґрунтування позову покладено незнання позивачки про існування складеного на її користь заповіту. Отже, за встановлених обставин справи не повідомлення нотаріусом позивачки, як спадкоємця за заповітом, про відкриття спадщини та не вчинення ним дій щодо її виклику, не мають вирішального значення для правильного вирішення спору. Більше того, як вбачається із матеріалів спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] її було розпочато нотаріусом лише 31.01.2012 року на підставі заяви відповідача, в якій він повідомив про своє постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто після закінчення шестимісячного строку на прийняття спадщини. Відтак, нотаріус не мав об`єктивної можливості повідомити позивачку про відкриття спадщини після смерті [PERSON] упродовж встановленого законом для прийняття спадщини строку. З огляду на викладене обставини, на які посилається позивачка, не є поважними (пов`язаними з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій) причинами пропуску строку для прийняття спадщини, а відтак у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до\~частин 1,\~2\~ст.133\~ЦПК України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно із частиною 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, то сплачений позивачем судовий збір необхідно покласти на нього.

Outcome: dismissed