Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

Представник позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 19.10.2021 року у розмірі 186193,75 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 19.10.2021 року. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що визначений у довідці Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту отримала карту типу «Преміальна картка World Black Edition» (кредитний ліміт до 200\~000 грн). АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 04.04.2023 року має заборгованість у розмірі 186193,75 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 154947,73 грн, заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 31246,02 грн. Ухвалою суду від 01.06.2023 року по справі відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін. 26.06.2023 року відповідачем подано заяву із зазначенням того, що до 23.02.2022 року включно вона свої зобов`язання виконувала в повному обсязі й заборгованостей не допускала. Однак 24.02.2022 року внаслідок повномасштабної військової агресії РФ була вимушена припинити комерційну діяльність, втративши засоби до існування, та 08.03.2022 року покинула територію м.Харкова. На теперішний час продовжує знаходитись за межами України та не має фізичної можливості виконувати свої зобов`язання перед АТ КБ «ПриватБанк», свій борг у розмірі 154947,73 грн визнає у повному обсязі. Просила суд вважати збройну агресію РФ проти України форс-мажором (що підтверджується рішенням від 28.02.2022 року Торгово-промислової палати України, яка підтвердила, що обставини з 24.02.2022 року до їхнього офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними і об`єктивними обставинами), що не дозволяє відповідачу виконувати свої зобов`язання перед АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі, та не визнавати 31246,02 грн боргом. У судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача при поданні позовної заяви просив розглядати справу за їх відсутності, відповідач причин неявки не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. 19.10.2021 року [PERSON] підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами яких отримала кредит на споживчі цілі безготівковим шляхом. Сторонами узгоджено, що процентна ставка за користування несанкціонованим овердрафтом становить 36,0% від суми несанкціонованого овердрафту. Сторонами узгоджено строк кредиту, дата повернення кредиту, загальний розмір кредиту, при цьому сторони узгодили, що протягом строку кредиту розмір кредитного ліміту може бути змінений Банком в односторонньому порядку як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення, на підставі аналізу кредитоспроможності Клієнта в рамках розміру, зазначеного у абз.1 цього пункту, та не потребує додаткового погодження з клієнтом. Розділом 2.1.1.3 договору сторонами узгоджено порядок повернення кредиту, також умовами п.2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі: неповернення клієнтом кредиту в строк, зазначений в п.2.1.1.2.4 цього Договору починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку, та/або в разі, якщо клієнт не виконав вимогу банку щодо усунення порушення, в порядку, передбаченому п.2.1.1.6.1 цього договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку, встановленого вимогою банку, та/або в разі несвоєчасної сплати клієнтом мінімального обов`язкового платежу в строк, зазначений в п.2.1.1.3.1 цього договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку платежу, та/або в разі настання обставин, передбачених п.2.1.1.3.5 договору починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюється за домовленість сторін у процентах від простроченої суми заборгованості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, та відповідачем не оспорюється, що 19.10.2021 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір на споживчі цілі та узгоджені всі істотні умови надання кредиту, про що свідчить особистий підпис відповідача. Таким чином, відповідач обізнаний щодо умов кредитування та узгодження з ним саме тих умов, які вважав узгодженими банк, а відтак становлять у своїй сукупності кредитний договір, який має виконуватись. Так, позивач свої зобов`язання за договором виконав шляхом відкриття банківського рахунку та встановлення початкового кредитного ліміту, що підтверджується випискою по рахунку та довідкою позивача. Як вбачається з виписки по рахунку та розрахунку заборгованості відповідач перестала виконувати свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 186193,75 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 154947,73 грн та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 31246,02 грн. Щодо посилань відповідача на форс-мажорні обставини, суд зазначає наступне. Статтею 617 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків (стаття 263 ЦК України). Відповідно до п.2 ч.3\~ст.14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»\~Торгово-промислова палата України\~засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями субєктів господарської діяльності та фізичних осіб. Згідно ч.1 ст.14-1 Закону Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили). Частиною 2 ст.14-1 Закону встановлено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. У постановах Верховного Суду від 15.06.2018 зі справи № 915/531/17, від 26.05.2020 зі справи № 918/289/19, від 17.12.2020 зі справи № 913/785/17 викладено висновок щодо застосування статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», відповідно до яких: - статтею 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифіката про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати; - форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання; - доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести, а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним. Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто, неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин. Таким чином, існування такої обставини не може повністю звільнити боржника від виконання зобов`язань за договором, оскільки збройна агресія РФ негативно вплинула на грошовий обіг та можливість вчасного виконання господарських зобов`язань не лише на відповідача, а й на фінансову установу, яка в свою чергу мала також фінансові зобов`язання, зокрема за депозитними договорами. При цьому, відповідачем не доведено яким чином форс-мажорні обставини вплинули саме на її зобов`язання, так [PERSON] посилається на припинення комерційної діяльності, проте не надає відповідні докази, відсутність інших доходів, неможливість отримувати доходи саме внаслідок збройної агресії РФ. Відповідач жодним чином не підтвердив, що саме внаслідок військової агресії РФ не мала можливості виконати свої зобов`язання за договором, воєнний стан на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність та набувати кошти або працювати і отримувати дохід. Оскільки, відповідачем не надано будь-яких інших доказів, крім посилання на рішення Торгово-промислової палати від 28.02.2022 та не надано доказів настання неможливості виконання нею своїх зобов`язань за договором позики, суд не приймає за належним аргумент посилання на настання форс-мажорної обставини, як на підставу звільнення від зобов`язання по сплаті заборгованості за нарахованими відсотками. За положенням ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved