Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з [PERSON] 3 % річних у розмірі 60 470,69 грн. та інфляційних втрат у розмірі 172 943,01 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19.01.2012 між відповідачем та ПАТ «ВТБ Банк» було укладено кредитний договір № R52110186099В за яким банк надав кредит на суму 517 600,00 грн., а відповідач зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит до 03.07.2019. Відповідно умов кредитного договору банк надав позичальнику кошти на купівлю автомобіля Ленд крузер, реєстраційний номер [NUMBER] . Разом з тим, між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено договір застави R52110186099В, предметом якого була передача вказаного автомобіля в заставу. Зазначено, що 25.08.2016 заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва № 755/10242/16-ц за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором № R52110186099В від 19.01.2012 в сумі 670 826,92 грн. та судові витрати в розмірі 10 064,41 грн., а всього на загальну суму 680 891,33 грн. Вказано, що 01.02.2017 представник ПАТ «ВТБ Банк» отримав виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь банку вказаної заборгованості. 22.01.2018 між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс груп» укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220118нв, відповідно якого ПАТ «ВТБ Банк» відступило ТОВ «ФК «Укрфінанс груп», в тому числі права вимоги за кредитним договором № R52110186099В від 19.01.2012. Також 22.01.2018 між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс груп» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за договорами застави № 220118аз, згідно якого банк відступив ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» усі права заставодержателя за договором застави № R52110186099В від 19.01.2012. Зазначено, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.03.2019 замінено сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа по цивільній справі № 755/10242/16-ц за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме стягувача з Приватного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Укрфінансгруп». Таким чином, ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» є правонаступником ПАТ «ВТБ Банк» за кредитним договором № R52110186099В від 19.01.2012, укладеним між останнім та [PERSON] . Отже, на даний момент всі права кредитора, заставодержателя та іпотекодержателя за вказаними договорами належать ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс груп». Наразі заборгованість не погашена, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25.08.2016 № 755/10242/16-ц не виконано. Позивач, з посиланням на ст. 625 ЦК України та ч. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору № R52110186099В від 19.01.2012 та рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25.08.2016 у справі № 755/10242/16-ц, просить стягнути з відповідача за період з 02.04.2017 по 02.04.2020, виходячи із розміру заборгованості 670 826,92 грн., за 1 097 днів прострочення, 3 % річних у розмірі 60 470,69 грн. та інфляційні втрати у розмірі 172 943,01 грн., а всього суму 233 413,70 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.06.2023 відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 29-31). 30.06.2023 на адресу Дніпровського районного суду м. Києва від відповідача надійшов відзив на позов з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог з посиланням на їх безпідставність. Зазначено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності боргу у розмірі 670 826,92 грн. на який проведено нарахування 3% річних та інфляційних витрат. Заочне рішення суду від 25.08.2016 не є належним доказом наявності зазначеної у ньому кредитної заборгованості, так як відповідно до листа від первісного кредитора ПАТ «ВТБ Банк», загальна заборгованість за кредитом станом на 03.11.2016, тобто після заочного рішення суду, становить 415 564,67 грн., також основний борг є складовою частиною цієї заборгованості. Обґрунтовані розрахунки зазначених сум позивачем не надано, а заявлена ціна позову нарахована у неправомірний спосіб. 10.07.2023 на адресу суду від позивача ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» надійшла відповідь на відзив з проханням задовольнити позов, вказуючи, що викладена відповідачем правова позиція є необґрунтованою, аргументація надуманою, строки позовної давності не пропущені, вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних страт після ухвалення судового рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25.08.2016 у справі № 755/10242/16-ц заявлені правомірно. 20.07.2023 на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на недоведеність позовних вимог. Зазначено, що позивачем не спростовані доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву. Відповідач не заявляє про застосування наслідків позовної давності щодо стягнення платежів, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, а заявляє, що у натуральному грошовому зобов`язанні, яким є нове грошове зобов`язання, яке виникло, як вважає позивач, на підставі заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25.08.2016 про стягнення загальної кредитної заборгованості в розмірі 670 826,92 грн., стягнення 3% річних та інфляційних втрат не допускається. Така позовна вимога без одночасної задавненої вимоги сплатити основний борг, на який нараховано 3% річних та інфляційні втрати є неправомірною. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Встановлено, що 19.01.2012 між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № R52110186099B, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 517 600,00 грн. для здійснення розрахунків з метою придбання у власність в інтересах сім`ї нового автомобіля, який не буде використовуватись в комерційних цілях для отримання прибутку, на строк до 19.01.2019 року зі сплатою процентів за користування Кредитом у розмірі 17% річних (далі - кредитний договір, а.с. 6-8). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 серпня 2016 року у справі № 755/10242/16-ц позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто з відповідача на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором № R52110186099В від 19.01.2012 р. в сумі 670 826,92 грн. та судові витрати в розмірі 10 064,41 грн., а всього на загальну суму 680 891,33 грн. 22 січня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Укрфінанс груп» та Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» було укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220118нв, за умовами якого первісний кредитор ПАТ «ВТБ Банк» передає (відступає) новому кредитору ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс груп» свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору 1 150 000,00 грн. у порядку та строки встановлені цим договором (далі - договір про відступлення права вимоги, а.с. 15-17). Відповідно платіжного доручення № 402 від 22.01.2018, ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс груп» перерахувало кошти на рахунок ПАТ «ВТБ Банк» у розмірі 1 150 000,00 грн. на виконання умов договору відступлення права вимоги № 220118нв від 22.01.2018 (а.с. 20). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.03.2019 у справі № 755/10242/16-ц замінено сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа по цивільній справі № 755/10242/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ВТБ Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме, стягувача з Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Укрфінанс груп» (код ЄДРПОУ 40326297). З матеріалів справи убачається, що на виконання вищевказаного судового рішення від 25.08.2016 Дніпровським районним судом м. Києва 01.02.2017 було видано виконавчий лист № 755/10242/16-ц про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» боргу у розмірі 680 891,33 грн., який знаходився на примусовому виконанні в Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києва - ВП № 54527250. 28.02.2018 державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києва Федоріною А.М. винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу, відповідно якої виконавчий лист № 755/10242/16-ц Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення богу з [PERSON] було повернуто ПАТ «ВТБ Банк» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними) (а.с. 23). Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. За правилами частини 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За заявленими вимогами позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 60 470,69 грн. та інфляційні втрати у розмірі 172 943,01 грн. за період часу з 02.04.2017 по 02.04.2020 з посиланням на невиконання [PERSON] умов кредитного договору № R52110186099В від 19.01.2012 та рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25.08.2016 у справі № 755/10242/16-ц, виходячи із встановленої судовим рішенням розміру заборгованості 670 826,92 грн. Однак, суд не приймає до уваги вищевказаної суми боргу, згідно якої обчислена позивачем ціна позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як убачається з Реєстру прав вимоги № 1, що є Додатком № 1 до Договору про відступлення права вимоги № 220118нв від 22.01.2018, Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» позивачу ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс груп» передано право вимоги за укладеним між банком та відповідачем кредитним договором на суму 496 254 грн. 54 коп., що включає: суму основного боргу за кредитом - 78 024,65 грн., суму простроченого основного боргу за кредитом - 221 576,56 грн., суму нарахованих процентів - 4 514,54 грн., суму прострочених процентів - 192 138,79 грн. (а.с. 18-19). За нормою ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно пункту 3.1.1 договору про відступлення права вимоги № 220118нв від 22.01.2018, права вимоги відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед первісним кредитором. Як зазначено вище, рішення Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/10242/16-ц про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 670 826,92 грн. ухвалене 25 серпня 2016 року. При цьому, за повідомленням ПАТ «ВТБ Банк» № 03112016_2380 від 03.11.2016 на звернення відповідача, тобто у часі після ухвалення судового рішення, за кредитним договором № R52110186099В від 19.01.2012, укладеним між [PERSON] та ПАТ «ВТБ Банк», станом на 03.11.2016 розмір простроченої заборгованості становить 415 564,67 грн. За договором про відступлення права вимоги від 22.01.2018 від ПАТ «ВТБ Банк» до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором стосовно відповідача на суму заборгованості 496 254 грн. 54 коп. З урахуванням наведеного убачається, що між відповідачем, як позичальником, та кредитодавцем ПАТ «ВТБ Банк» проводились розрахунки за укладеним між ними правочином, у зв`язку з чим визначений судовим рішенням розмір заборгованості за кредитним договором не відповідав фактичній сумі боргу, яка станом на дату відступлення банком прав вимог позивачу ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» становила у розмірі 496 254,54 грн. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача, відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, 3% річних та інфляційних втрат за порушення грошового зобов`язання, а саме за період часу з 22.01.2018 (дати укладення договору про відступлення права вимоги) по 02.04.2020 (кінцева дата заявлених вимог), виходячи із фактичної заборгованості у розмірі 496 254,54 грн. За нормою частини 1 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України). За період часу з 22.01.2018 по 02.04.2020, що включає 801 день прострочення, розмір 3 % річних, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, становить 32 660 грн. 86 коп. ((496 254,54 х (3 : 365 : 100) х 708 днів (з 22.01.2018 по 31.12.2019) = 28 877,94 грн.) + (496 254,54 х (3 : 366 : 100) х 93 дні (з 01.01.2020 по 02.04.2020) = 3 782,92 грн.)). Згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», яка була чинна на час спірних правовідносин, індекс споживчих цін (індекс інфляції) - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні. Індекс інфляції за лютий 2018 р. становив 100,9 %, за березень 2018 р. - 101,1 %, квітень 2018 р. - 100,8 %, травень 2018 р. - 100,0 %, червень 2018 р. - 100,0 %, липень 2018 р. - 99,3 %, серпень 2018 р. - 100,0 %, вересень 2018 р. - 101,9 %, жовтень 2018 р. - 101,7 %, листопад 2018 р. - 101,4 %, грудень 2018 р. - 100,8 %. Індекс інфляції за січень 2019 р. становив 101,0 %, за лютий 2019 р. - 100,5 %, березень 2019 р. - 100,9 %, квітень 2019 р. - 101,0 %, травень 2019 р. - 100,7 %, червень 2019 р. - 99,5 %, липень 2019 р. - 99,4 %, серпень 2019 р. - 99,7 %, вересень 2019 р. - 100,7 %, жовтень 2019 р. - 100,7 %, листопад 2019 р. - 100,1 %, грудень 2019 р. - 99,8 %. Індекс інфляції за січень 2020 р. становив 100,2 %, за лютий 2020 р. - 99,7 %, березень 2020 р. - 100,8 %. Таким чином, інфляційні втрати відповідно до суми боргу 496 254,54 грн. становлять у розмірі - 66 127 грн. 26 коп. ((496 254,54 х 100,9/100 х 101,1/100 х 100,8/100 х 100,0/100 х 100,0/100 х 99,3/100 х 100,0/100 х 101,9/100 х 101,7/100 х 101,4/100 х 101,8/100 х 101,0/100 х 100,5/100 х 100,9/100 х 101,0/100 х 100,7/100 х 99,5/100 х 99,4/100 х 99,7/100 х 100,7/100 х 100,7/100 х 100,1/100 х 99,8/100 х 100,2/100 х 99,7/100 х 100,8/100) - 496 254,54). Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, а саме стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 32 660,86 грн. та інфляційних втрат у розмірі 66 127,26 грн., а всього суми 98 788,12 грн. Посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 23.11.2022 у справі № 285/3536/20, як на підставу для відмови в позові, суд до уваги прийняти не може, оскільки правовідносини у вказаній справі та у цій справі не є релевантними, так як у даному спорі зобов`язання щодо заборгованості встановлено рішенням суду, після ухвалення якого ПАТ «ВТБ Банк» проводилось зарахування коштів в рахунок зменшення кредитної заборгованості відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу між сторонами судових витрат, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 684,00 грн.

Outcome: partial