Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

16 грудня 2022 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Миколаївської області Луканіної Марини Анатоліївни, про скасування рішення державного реєстратора від 13.07.2022 № 64162977, яким відмовлено у здійсненні реєстраційних дій з скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Чекановського С.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №37100845 від 15.09.2017 р. щодо державної реєстрації права власності [PERSON] на кв. [ADDRESS] в частині державної реєстрації за [PERSON] права власності на сарай літ. Л, сарай літ. П, сарай літ. Р, а також у скасуванні державної реєстрації права власності [PERSON] на кв. [ADDRESS] в частині державної реєстрації за [PERSON] права власності на сарай літ. Л, сарай літ. П, сарай літ. Р на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.01.2022 року справа № 487/7974/2022. Позовна заява мотивована тим, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.01.2022 скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно за № 37100845 від 15.09.2017 р. щодо державної реєстрації права власності [PERSON] на кв. [ADDRESS] в частині державної реєстрації за [PERSON] права власності на сарай літ. Л, сарай літ. П, сарай літ. Р та скасовано державну реєстрацію в цій частині. Однак у виконанні судового рішення було відмовлено рішенням від 13.07.2022 № 64162977, прийняти державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Луканіною М.А. з посиланням на те, що у разі скасування рішення державного реєстратора, буде скасовано право власності [PERSON] на квартиру на підставі ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції чинній на час прийняття судового рішення». За результатами розгляду скарги позивача рекомендовано відмовити у задоволенні скарги. За рішенням реєстратора та висновку управління юстиції нібито виконання рішення суду призведе до скасування прав на квартиру [ADDRESS] належну [PERSON] , а в силу ст. 26 Закону рішення суду не містить одночасного визнання прав за [PERSON] на кв. 4. Однак позивач вважає, що рішення реєстратора прийнято в порушення ст. 26 Закону та порядку проведення реєстраційних дій, оскільки рішенням суду право власності на кв. 4 [PERSON] не скасовувались, а отже не підлягають додатковому визнанню; 15.09.2017 відбулась перша державна реєстрація прав [PERSON] у державному реєстрі. При реєстрації прав на кв. [ADDRESS] з приєднаними сараями до Державного реєстру прав обов`язково вносяться відомості про колишню реєстрацію з Реєстру прав власності (прав про реєстрацію прав на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] від 17.10.2012. З урахуванням положень п. 52 Порядку КМУ № 1141 державний реєстратор не мав перешкод у вчиненні реєстраційних дій згідно резолютивної частини рішення оскільки реєстрація прав кв. 4 за [PERSON] була з 2012 р. у реєстрі прав власності за [PERSON] поновлюється. Судовим рішенням не скасовані документи, на підставі яких виникало право власності [PERSON] на кв. 4, не скасовано документів, на підставі яких виникало право власності. Таким чином, вважає, що рішення реєстратора не відповідає вимогам закону. Окрім вищенаведеного, рішення реєстратора прийнято 13.07.2022, а 26.07.2022 набрала чинності нова редакція ст. 26 Закону, у якій відсутні перешкоди у виконанні рішення суду. 26 грудня 2022 р. вказаний позов прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання. 24 лютого 2023 року до суду надійшла заява про приєднання до справи позовної заяви (нова редакція). В новій редакції позовної заяви позивач змінює відповідача на Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Миколаївської області. 16 березня 2023 року надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відзив мотивований тим, що відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Реєстру, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому пп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до Закону. Як наслідок, ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства. Подане позивачем рішення суду не визнає за ним будь-яких прав та не є правовстановлюючим документом. Враховуючи подані документи та інформацію, державним реєстратором Відповідача прийнято рішення про відмову заявнику (Позивачу) у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 64162977 від 13.07.2022 у порядку та з підстав, визначених чинним законодавством. Також. відповідач вважає, що між посадовими особами Відповідача, Відповідачем та Позивачем відсутній спір про право, оскільки посадові особи відповідача виконують свої повноваження у порядку та з підстав, визначених у чинному законодавстві. 11 квітня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву (нова редакція) [PERSON] до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Миколаївської області, про скасування рішення державного реєстратора, відкладено підготовче засідання. 15 травня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. 18 травня 2023 року надійшла заява представника відповідача про розгляд справи без її участі. 18.07.2023 надійшла заява позивача про розгляд справи без його участі. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у суду доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого. Судом встановлено, що 25 січня 2022 року Заводським районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення у справі № 487/7974/20, яким скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Чекановського С.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 37100845 від 15.09.2017 р. щодо державної реєстрації права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] в частині державної реєстрації за [PERSON] права власності на сарай за літ. Л, сарай за літ. П, сарай за літ. Р. Скасовано державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] в частині реєстрації за [PERSON] права власності на сарай за літ. Л, сарай за літ. П, сарай за літ. Р. Вказане рішення набрало законної сили 17.03.2022. Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. 13 липня 2022 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Луканіною Мариною Анатоліївною, Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, прийнято рішення № 64162977 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень відповідно до рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.01.2022 року № 487/7974/20 з посиланням на пункт 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Також зазначено, що якщо скасувати рішення № 37100845 скасується право власності на все нерухоме майно, чим буде порушено право власності [PERSON] на кв. [ADDRESS] . 19.08.2022 відмовлено у задоволенні скарги [PERSON] від 26.07.2022, оскільки рішення від 13.07.2022 №64162977, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Миколаївської області Луканіною Мариною Анатоліївною, відповідає законодавству у сфері державної реєстрації прав. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом № 1952-IV Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 1 частини першої статті 2 Закону № 1952-IV). Абзацом 2 частини 3 статті 26 Закону № 1952-IV (у редакції, чинній на момент прийняття рішення державним реєстратором) встановлено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Оскільки судовим рішенням від 25 січня 2022 року встановлено, що права [PERSON] на побудовані за його замовленням (його батька) сараї фактично обмежуються державною реєстрацією права власності на них за [PERSON] , задоволення його позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора за № 37100845 від 15.09.2017 в частині державної реєстрації за [PERSON] права власності на ці сараї та скасування їх державної реєстрації, опосередковують відновлення становища, яке існувало до порушення. Послання відповідача на абзац 3 частини 3 статті 26 Закону № 1952-IV (у редакції, чинній на час прийняття рішення державним реєстратором) суд вважає неприйнятними виходячи з такого. В абзаці 3 частини 3 статті 26 Закону № 1952-IV (у редакції, чинній на час прийняття рішення державним реєстратором), зокрема, встановлювалося, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Велика Палата Верховного Суду у пункті 125 постанови у справі № 914/2350/18 (914/608/20) зауважує, що «положення абзацу третього частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV (у редакції, чинній на момент звернення з позовом) адресовані насамперед суду, який, задовольняючи позов, зокрема, про скасування рішення державного реєстратора, має чітко визначитися з тим, кому саме і яке речове право внаслідок задоволення такого позову належить.» До того ж, аналіз вказаної частини статті закону доводить, що скасування державної реєстрації прав дійсно допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства, але за наявності таких прав. Тобто якщо такі права наявні, то має бути здійснена одночасна реєстрація речових прав. Однак, у рішенні суду від 25 січня 2022 року висновків щодо наявності таких прав не міститься. Перелік підстав\~для відмови\~у проведенні\~державної реєстрації\~визначений у\~частині першій\~ \~статті 24\~Закону №1952-IV,\~яка містить\~20\~підстав для\~відмови в\~державній реєстрації\~прав. При цьому, частиною 2 статті 24 Закону №1952-IV визначено, що рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття. У рішенні державного реєстратора зазначено, що подані для проведення державної реєстрації прав документи не відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», викладена пункт 3 статті 26 Закону України №1952-IV. Однак, як зазначалось вище, положення цієї частини статті адресуються насамперед суду. Посилання у рішенні державного реєстратора на те, що у разі скасування рішення № 37100845 скасується право власності на все нерухоме майно, не відповідає підставам, викладеним у ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV. До того ж, таке твердження суперечить положенням пунктів 51, 52 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до яких, у Державному реєстрі прав під час внесення записів про скасування державної реєстрації прав за допомогою програмних засобів його ведення автоматично поновлюються записи\~про речові\~права,\~їх обтяження,\~що існували\~до проведення\~державної реєстрації\~прав,\~що скасована,\~у разі\~їх наявності\~в Державному\~реєстрі прав.У разі коли в Державному реєстрі прав відсутні записи про речові права, їх обтяження, що підлягають поновленню, а відомості про такі речові права, їх обтяження, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, містяться у реєстрах (кадастрах), поновлення записів про речові права, їх обтяження, що існували до проведення державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором шляхом внесення з відповідних реєстрів (кадастрів) відомостей про такі права, обтяження, передбачених пунктами 30-32 цього Порядку, разом з відомостями про: реєстраційний номер запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та/або Державному реєстрі іпотек; дата і час державної реєстрації у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та/або Державному реєстрі іпотек. У разі коли у Державному реєстрі прав відкрито розділ на об`єкт нерухомого майна, а у зв`язку із внесенням записів про скасування державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав чи у реєстрах (кадастрах), у яких до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства здійснювалася державна реєстрація прав, відсутні записи чи відомості, які підлягають поновленню, такий розділ на об`єкт нерухомого майна залишається відкритим та використовується для проведення в подальшому державної реєстрації прав на відповідний об`єкт нерухомого майна. У разі коли внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється щодо державної реєстрації прав, у результаті якої закрито розділ Державного реєстру прав та реєстраційну справу, в Державному реєстрі прав проставляється відмітка про скасування державної реєстрації прав і відкривається закритий розділ Державного реєстру прав та відповідна реєстраційна справа. Беручи до уваги викладене, оскаржуване рішення ухвалено необґрунтовано та з порушенням вимог Закону. Враховуючи викладене, позов належить задовольнити. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Частинами першою, третьою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн. Враховуючи задоволення позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved