Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) через свого представника - адвоката Дегтярьова О.М. звернулась до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі - відповідач), у якому просить суд присудити із останньої на її користь у відшкодування - майнової (матеріальної) шкоди 2 912,84 грн.; моральної шкоди 542 700 грн., а також вирішити питання судових витрат. Підставність вимог позивач обґрунтовує тим, що 19.06.2022 о 21:50 год., малолітній [PERSON] , [INFO] , разом з іншими дітьми знаходився на ігровому майданчику неподалік будинку [ADDRESS] . Внаслідок безвідповідального ставлення та протиправних дій [PERSON] , яка мешкає у будинку [ADDRESS] , які виразилися у неналежному утриманні собаки породи "вівчарка", а саме: без прив`язу або в спеціально обладнаному приміщенні, внаслідок чого належна їй собака покинула територію вказаного домоволодіння, збила з ніг та покусала малолітнього [PERSON] за руки та ноги, заподіявши останньому тілесні ушкодження та шкоду здоров`ю. Внаслідок отриманих ушкоджень [PERSON] було доставлено до КНП «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної ради» де йому встановлено діагноз: «Множинні укушені рани та садна верхніх та нижніх кінцівок. Стан дитини середнього ступеню важкості». 27.06.2022 інспектором СЮП ВРУП ГУНП у Вінницькій області Западинським Ю.О. за результатами розгляду матеріалів за фактом отримання малолітнім [PERSON] тілесних ушкоджень, відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №825345 за ч. 3 ст. 154 КУпАП. За наслідками розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення, постановою Липовецького районного суду Вінницької області від 13.07.2022, у справі №136/868/22, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., з конфіскацією на користь держави собаки породи вівчарка. Постановою Вінницького апеляційного суду від 18.08.2022, апеляційна скарга [PERSON] залишена без задоволення, а постанова Липовецького районного суду Вінницької області від 13.07.2023 без змін. Внаслідок неправомірних дій зі сторони [PERSON] позивачка [PERSON] понесла матеріальні витрати, які пов`язані із придбання медикаментів для здійснення лікування та перев`язок свого сина [PERSON] , а також на придбання пального для автомобіля, оскільки протягом 19-21 червня 2022 року щоденно привозила сина для амбулаторного лікування, огляду лікарів, консультацій, знеболювання та перев`язок із с. Приборівка Вінницького району Вінницької області до м. Вінниці власним автомобілем, а в подальшому самостійно проводила перев`язки ран, маючи медичну освіту та навички, понісши із цим матеріальну шкоду у розмірі 2912,84 грн. Крім цього, позивач у позові зазначає, що після вищевказаних подій та отриманих травм син [PERSON] переважно лежав і не ходив та не міг вільно проводити літній час із однолітками влітку, став мовчазним та скритним, дратівливим, бачачи собак лякався та трохи заїкався, скаржився на болі у руках та ногах, які мають місце і на даний час, особливо на зміну погодних умов. Отож, вищевказані події, які мали місце стали для дитини психотравмувальними, внаслідок чого дитині заподіяно душевні страждання, у зв`язку із ушкодженням здоров`я, а відтак заподіяна моральна шкода, яку позивач, виходячи із вимог розумності та справедливості оцінила в розмірі 542 700, 00 грн. Наведені обставини послугували підставою звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відповідачем було подано відзив на позовну заяву, зі змісту якого відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково, аргументуючи свою позицію тим, що обставини справи в частині того, що нплнжга їй собака «вівчарка» покусав дитину позивача вона не оспорює, однак щодо інших обставин заперечує, оскільки нею забезпечено належні умови утримання собаки, домоволодіння загороджено парканом, є ворота та хвіртка. Про те, що в паркані виявилась дірка, в яку і пролізла собака (а не перескочила через паркан), вона, [PERSON] не знала і не бачила. Вважає, що її собака не мав наміру кусати дитину позивачки [PERSON] , а бажав погратися з дітьми, однак, після того, як він підбіг до дітей і [PERSON] наніс удар йому ногою і рукою, то від болю розізлився на такі його дії та вкусив його. З цих підстав згодна сплатити у відшкодування матеріальної шкоди 2 912,84 грн., у відшкодування моральної шкоди 20 000 грн., та судові витрати пропорційно до вказаного розміру позовних вимог. При цьому, зазначила, що вона не працює, тому більший розмір буде для неї надмірним тягарем. Також просила врахувати, що вона вибачалась перед позивачкою та її сином і пропонувала кошти в якості відшкодування заподіяної собакою шкоди, однак позивач не погодилась на її розмір. Інші заяви по суті учасниками цивільної справи не подавались. Ухвалою суду від 07.11.2022 відкрито провадження справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 09.06.2023 було залишено без розгляду клопотання представника позивача Дегтярьова О.М. про витребування доказів та заяву про забезпечення позову у даній цивільній справі за його клопотанням. Ухвалою суду від 09.06.2023 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, однак останній у своїй заяві просив суд про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач та її представник також не з`явились, останній надав заяву з проханням розглянути справу за їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнають частково з підстав наведених у відзиві. З огляду на те, що у судове засідання сторони та їх представники не з`явились, скориставшись своїми правом на розгляд справи у їх відсутність, тому суд вважає, що за можливе провести розгляд справи в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності учасників цивільного процесу, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав оцінку, встановив, що Постановою Липовецького районного суду Вінницької області від 13.07.2022 у справі №136/868/22, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн 00 коп, з конфіскацією на користь держави собаки породи вівчарка. Вказаним судовим рішенням встановлено, що 19.06.2022 о 21:50 год., знаходячись по [ADDRESS] , [PERSON] , неналежно утримувала собаку породи "вівчарка", а саме без привязу або в спеціально обладнаному приміщенні, внаслідок чого собака вкусив неповнолітнього [PERSON] за ногу, заподіявши шкоди його здоров`ю. Своїми діями [PERSON] порушила п. 10.3.1. рішення №8/26-1976 від 08.04.2022 Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області. За наслідками перегляду апеляційною інстанцією постанови Липовецького районного суду Вінницької області від 13.07.2022, постановою Вінницького апеляційного суду від 18.08.2022 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 13.07.2022 без змін. Постанова суду набрала законної сили негайно після її винесення. Судом встановлено, що матір`ю малолітнього потерпілого [PERSON] , [INFO] , є позивач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.12). Як слідує із листа від 26.07.2022 за №06/1266 КНП «Територіальне медичне об`єднання «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Вінницької обласної ради» (а.с.31), згідно з медичною документацією 19.06.2022 о 21:07 год. в центральну оперативну диспетчерську надійшов виклик до гр. [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , з приводу травматичних ушкоджень, отриманих внаслідок укусу тварин. Після приїзду бригади екстреної медичної допомоги на місце виклику пацієнта було обстежено, встановлено попередній діагноз «Укушено-рвані рани правого передпліччя, лівого стегна. Садна лівої лопатки, лівого колінного суглобу» та надано медичну допомогу. О 21:44 год. [PERSON] доставлено у відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги КНП «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня ВОР». На підтвердження вказаних обставин до листа долучено фотокопію карти виїзду бригади екстреної медичної допомоги (форма №110/о) (а.с.32). Як вбачається із фотознімків доданих до матеріалів справи (а.с.36-42), у [PERSON] на тілі чітко видно укушено-рвані рани лівого стегна та накладено шви. Відповідно до довідки №4235 від 19.06.2022 та за №2807 від 21.06.2022 виданих КНП «ВОДКЛ ВОР» (а.с.43, 44), [PERSON] має діагноз: множинні рвані рани та садна верхніх та нижніх кінцівок, стан дитини середнього ступеня тяжкості. Дитина отримала амбулаторне лікування (перев`язки, а/о терапію, знеболення, з 19.06.2022 по 21.06.2022), подальше лікування за місцем проживання. Відповідно до доданих платіжних документів (а.с.45, 46), датованих 20.06.2022, 21.06.2022, 23.06.2022, 26.06.2022, 30.06.2022, 03.07.2022 було придбано ліки та препарати в аптеках на загальну суму 1893, 04 грн., а також понесено витрати на пальне в розмірі 1019, 80 грн., на що вказує чек за №1400313 загальна сума за документами становить 2912,84 грн. На підтвердження обставин викладених в позові сторною позивача до матеріалів позовної заяви було додано письмові пояснення в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , а також позивача [PERSON] , які були відібрані 30.08.2022 адвокатом Дегтярьовим О.М. Із письмових пояснень [PERSON] встановлено, що остання добре знає гр. [PERSON] , оскільки по сусідству з нею проживають її батьки та сестра [PERSON] . Стверджувала, що у будинку [PERSON] проживає з своїм сином та в них є собака схожа на вівчарку, у даної собаки немає вольєра і вона постійно бігає по подвір`ю, в їх господарстві дуже поганий паркан та собака неодноразово намагається вибігти за його межі, завжди гавкаючи на дітей, які граються на вулиці, чи їздять на велосипедах, з власницею в сусідів неодноразово були конфлікти з даного приводу. Про інцедент від 19.06.2022 їй стало відомо із телефонної розмови з своєю сестрою (а.с.33). Відповідно до письмових пояснень [PERSON] слідує, що вона є сусідкою [PERSON] , яка проживає в приватному будинку та має собаку схожу на європейську вівчарку, паркан в домоволодінні [PERSON] поганий, собака не прив`язана та не має вольєра, неодноразово вискакує на вулицю та гавкає на дітей, на зауваження, щоб прив`язала собаку чи закрила у вольєрі [PERSON] реагує агресивно та ніяких дій не вчиняє. 19.06.2022, приблизно о 20:30 годині, [PERSON] разом зі своєю меншою дитиною вийшли на вулицю щоб забрати свого старшого сина [PERSON] , який вільно проводив час на вулиці з дітьми. Коли вони вийшли на дорогу, то побачили, що собака [PERSON] , який був агресивно налаштований, перескочив через паркан та підбіг до [PERSON] та схопив його пащею за руку, а потім за ногу та почав рвати його та тягнути за собою. [PERSON] , який закрив собою свою маленьку сестру, почав кричати на допомогу і усе це відбувалося приблизно 1-2 хв. [PERSON] схопила палицю та почала кричати на собаку, а зі свого двору вибігла [PERSON] , яка забрала собаку до свого подвір`я. У [PERSON] була дуже сильно пошкоджена рука та нога, де були великі рвані рани та йшла кров. Коли прибігла [PERSON] , то почала зупиняти кров та викликати швидку допомогу. Сама ж дитина була дуже сильно налякана, плакав від болю та не міг навіть сказати слова, йому було погано і навіть почав втрачати свідомість, після чого дитину [PERSON] повезли до Вінниці у лікарню.(а.с. 34). Відповідно до письмових пояснень [PERSON] встановлено, що 19.06.2022, приблизно 21:00-21:30 год. вона на автомобілі їхала додому коли до неї зателефонував її чоловік та повідомив, що їх сина [PERSON] покусала собака [PERSON] . За кілька хвилин [PERSON] була на місці події, де викликала швидку та поліцію. Про обставини події їй відомо зі слів сина та сусідки [PERSON] [PERSON] є медичним працівником, тому внаслідок огляду дитини [PERSON] , виявила сильні кусано-рвані ушкодження та була кровотеча, яку намагалася зупинити шляхом накладення пов`язки. Дитина була бліда на обличчі, плакав від болю та почав втрачати свідомість. У Вінницькій обласній дитячій лікарні встановили діагноз: «Множинні укушені рани верхніх та нижніх кінцівок. Стан дитини середнього ступеню важкості». Після надання синові медичної допомоги [PERSON] став мовчазним та скритним, бачучи собак почав шарахатися, трохи заїкатися, скаржився на болі у руках та ногах, спочатку переважно лежав і не ходив та не міг вільно проводити літній час із однолітками, став дратівливим. По збігу часу дитина ще трохи шкутильгає, так як відчуває біль в місцях укусів, а особливо коли відбувається зміна температурного режиму на вулиці починає відчувати ломоту в руці та нозі. Як слідує із висновку експертного дослідження від 17.10.2022 №ЕД-19/102-22/13590-ПС (а.с.54-61) складеного судовим експертом Жук О.А. Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України на замовлення сторони позивача, ситуація, яка досліджується за справою є психотравмувальною для неповнолітнього [PERSON] , йому завданні страждання (моральна шкода). [PERSON] спричинені страждання (моральна шкода) по ситуації, що досліджується, а саме: за умов порушення громадянкою [PERSON] правил утримання собаки, внаслідок чого неповнолітнього [PERSON] покусала собака громадянки [PERSON] , чим йому було завдано шкоду здоров`ю. Можливий розмір грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) [PERSON] становить 81 мінімальних заробітних плат, розмір яких установлюється рівним розміру мінімальної заробітної плати в Україні, чинному на момент винесення рішення суду або у грошовому еквіваленті на момент складання даного висновку експертного дослідження - 542 700 грн. Відповідно до приписів ч.1, 6 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене, та приймаючи до уваги те, що обставини щодо належності собаки - породи «вівчарка» відповідачеві та заподіяння останною дитині [PERSON] укусів визнавались відповідачем, суд вважає, що вказані обставини в силу приписів ст..82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Також не підлягають доказуванню з урахуванням вказаних норм обставини встановлені судовими рішеннями від 13.07.2022 та 18.08.2022, які набрали законної сили та є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З цих мотивів суд вважає доведеними обставини, що 19.06.2022 о 21:50 год., знаходячись по [ADDRESS] , [PERSON] , неналежно утримувала собаку породи "вівчарка", без привязу або в спеціально обладнаному приміщенні, внаслідок чого собака вкусив неповнолітнього [PERSON] за ногу, заподіявши шкоди його здоров`ю. Згідно ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, п. 8, 1 даної статті визначається що способом захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Законом України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21.02.2006 р. № 3447-IV (далі - Закон) спрямований на захист від страждань і загибелі тварин унаслідок жорстокого поводження з ними, захист їх природних прав та укріплення моральності й гуманності суспільства. Статтею 1 вказаного Закону визначено, що до домашніх тварин належать зокрема собаки. Відповідно до ст. ст. 9, 12 Закону, особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; наявність повідка для здійснення вигулу собак та інших домашніх тварин, які можуть становити небезпеку для життя чи здоров`я людини, поза місцем постійного утримання таких тварин, а також намордника на собаках порід, що включені до Переліку небезпечних порід собак, що затверджується Кабінетом Міністрів України. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Дозволяється утримувати собак без повідків і намордників під час оперативного використання правоохоронними органами, собак спеціального призначення, а також собак під час муштри, на полюванні, на навчально-дресирувальних майданчиках. Шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. Аналіз частини четвертої статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» дає підстави для висновку, що лише за умови встановлення конкретної особи, яка утримувала тварину, і внаслідок її дій (бездіяльності), відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність збитків та причинний зв`язок; (б) відповідач (особа, яка утримувала тварину в момент завдання збитків) доводить відсутність протиправності та вини. Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка проявляється в тому, що як зазначається в частині 3 статті 12 ЦПК України, сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Згідно пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Порядок допиту свідків, встановлений статтею 230 ЦПК України і передбачає безпосередню дачу пояснень свідками в суді з попередженням їх про відповідальність за дачу неправдивих показань. Статтею 234 ЦПК України визначено, що якщо сторона, третя особа, їх представники заявляють, що факти, які мають значення для справи, їм відомі особисто, вони за їхньою згодою можуть бути допитані як свідки згідно із статтями 230-232 цього Кодексу За правилами статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку встановленого законом. Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З огляду на викладене, письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 30.08.2022 не є свідченням наданими в порядку ЦПК України. Разом з тим, суд оцінює їх як письмовий доказ у сукупності з іншими доказами, оскільки вони містять обставини, що підлягають доказуванню у даній справі. Доказів належності собаки породи «вівчарка» до небезпечних порід відповідно до Переліку небезпечних порід собак, суду не надано. Разом з цим, суд вважає неспроможними доводи відповідача наведені у відзиві щодо належного утримання нею собаки породи «вівчарка» у домогосподарстві та відсутності її вини, оскільки вказані твердження спростовуються зібраними у справі доказами та дають достатні підстави, «поза розумним сумнівом», для висновку, що саме з вини [PERSON] внаслідок її протиправних дій (бездіяльності), наявність дірки в заборі в результаті якого собака залишила подвір`я та покусала дитину, вона порушила правила утримання тварини, отож доведено наявність збитків та причинний зв`язок із шкодою заподіяною дитині з її вини. При цьому, надані до відзиву фотознімки нібито воль"єру, не спростовують винуватості відповідача за встановлених вище обставин. При цьому, суд вважає доведеними належними та допустимими доказами факт отримання дитиною [PERSON] тілесних ушкоджень внаслідок укусу собаки, яка належить відповідачеві, а саме: множинних рваних ран та саден верхніх та нижніх кінцівок, внаслідок чого дитина отримала амбулаторне лікування (перев`язки, а/о терапію, знеболення, в період з 19.06.2022 по 21.06.2022), та проходив подальше лікування за місцем проживання. Виправданими є витрати на пальне з урахуванням місця проживання дитини та медичного закладу куди його було доставлено. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до відповідача в частині стягнення майнової шкоди щодо придбання медикаментів на лікування дитини, витрат на пальне, розмір яких становить на загальну суму 2912,84 грн. та які підтверджені належними та допустимими доказами, є фактично понесені стороною позивача, відтак підлягають до стягнення із [PERSON] , отож позов в цій частині суд задовольняє у повному обсязі. Вирішуючи вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За змістом частини 1статті 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішенням, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди знайшли своє підтвердження, оскільки [PERSON] є малолітньою дитиною, ситуація, яка мала місце внаслідок укусу собаки була для нього психотравмувальною, дитина зазнала моральних страждань, у зв`язку з розладом здоров`я, яке підтверджується медичними документами, наданими позивачем, пережитим страхом перед загрозою життю та здоров`ю, необхідності докладання значних моральних та матеріальних зусиль для відновлення здоров`я дитини, його емоційного стану, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя дитини, яка розвивається, обмежених можливостей та страху перед тваринами у період формування дитини як особистості, що суд визнає безумовно істотними змінами також у свідомості дитини. На думку суду, справедливим слід визначити розмір моральної шкоди, виходячи з того, що цінність здоров`я та життя людини не можна визначити в грошах, тому будь-яка сума на відшкодування моральної шкоди реально не компенсує моральні страждання, моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується фізичної особи. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним. Суд враховує, що відповідач [PERSON] , [INFO] , досягла пенсійного віку, є особою непрацездатною, доказів належності їй рухомого чи нерухомого майна матеріали справи не містять. Визначаючи розмір шкоди сторона позивача покликається на висновок експерта від 17.10.2022 проведеного за клопотанням позивача та долученого до позову. За приписами ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Як зазначає Пленум ВС України у постанові N 5 від 12.06.2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду", висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України "Про судову експертизу", і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів. У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Ураховуючи те, що в ході підготовчого судового засідання клопотання учасниками цивільного процесу про призначення експертизи не заявлялись, таким чином, суд оцінює висновок експерта у даній справі як письмовий доказ у контексті інших зібраних та досліджених судом доказів, приймаючи його орієнтиром у пізнанні глибини фізичних та душевних страждань, який підготовлений спеціалістом, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, інших обставин, які мають істотне значення, зокрема й можливого грошового еквівалента таких страждань, враховуючи вимоги розумності та справедливості. Виходячи із вказаних міркувань, суд вважає, що розмір заявленої моральної шкоди позивачем є завищеним, тому вимоги позивача щодо моральної шкоди слід задовольнити частково, а саме у розмірі 250 000 грн., що буде справедливим та достатнім, на думку суду, для компенсації понесених дитиною страждань та переживань внаслідок отриманих тілесних ушкоджень заподіяних собакою. За таких обставин, суд задовольняє позов частково в цій частині. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи Розділу 8 ЦПК України. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; (ст. 133 ЦПК України). Згідно з положенням пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що при пред`явленні даного позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 992, 40 грн за вимогами про відшкодування майнової шкоди та 8140, 50 грн. за вимогами про стягнення моральної шкоди (а.с.1, 2). Відповідно до рахунку за проведення експертизи від МВС Вінницький науково-дослідний експертно-криміналістичний центр, замовник [PERSON] сума становить 6 343,12 грн., в підтвердження спати надано оригінал квитанції (а.с.51, 52). Приймаючи до уваги те, що позов задоволено частково, зокрема: в частині стягнення майнової шкоди у повному обсязі, а в частині присудження моральної шкоди частково, тому суд здійснює розподіл витрат пропорційно до задоволеної суми позовних вимог, решту суд відносить на рахунок позивача. Щодо заявлених вимог позивача про відшкодування витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, що передбачено ст..137 ЦПК України. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат на правову допомогу стороною позивача надано договір №22.07/22-ц від 22.07.2022; додаток до договору про надання професійної правничої допомоги №22.07.22-ц від 22.07.2022; квитанція до прибуткового касового ордера №22.07/22-ц від 22.07.2022 на суму 7 000 грн.; ордер на надання правової допомоги від 25.10.2022 за №1045309 (а.с. 62-66); детальний опис робіт від 03.08.2023. Аналізуючи надані позивачем докази на підтвердження понесених нею судових витрат, відсутність будь яких заперечень зі сторони відповідача у тому числі щодо зменшення розміру судових витрат понесених позивачем, задоволення позову частково, суд дійшов висновку, що із відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial