Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу,\~посилаючись на\~те,\~що 23\~листопада 2002\~року між\~ними було\~укладено шлюб,\~від якого\~неповнолітніх дітей\~не мають;\~на даний\~час їх\~сімейні стосунки\~припинені через\~зраду чоловіка,\~між ними зникло\~почуття взаємоповаги\~та взаєморозуміння,разом не проживають і не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, припинити шлюб через органи ДРАЦС відповідач не бажає, а тому просить шлюб розірвати в судовому порядку, залишивши їй прізвище [PERSON] . Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; наполягає на винесенні рішення про розірвання шлюбу без надання часу для примирення, так як близько двох років чоловік завів іншу сім`ю й вони разом не проживають, практично не спілкуються, спільних інтересів не мають, в зв`язку з чим подальше збереження шлюбу неможливе. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за місцем реєстраційного обліку (ч.7, 8 ст.128 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не подав. Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом положень ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) 23 листопада 2002 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований райвідділом реєстрації актів громадянського стану Борзнянського управління юстиції за актовим записом №81. Від даного шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має (дочка [PERSON] , [INFO] вже досягла повноліття). Сторони близько двох років разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів та неповнолітніх дітей не мають, примиритися не бажають, позивачка категорично наполягає на припиненні шлюбу, відповідач відзиву на позов не подав і явку в судове засідання проігнорував, що свідчить про його байдуже ставлення до існування шлюбу, який між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Зважаючи, що згідно зі ст.113 СК України право вибору прізвища після припинення шлюбу є дискреційним правом самої позивачки, то після розірвання шлюбу їй за її клопотанням слід залишити прізвище [PERSON] . Понесені [PERSON] у справі судові витрати по сплаті судового збору за її клопотанням залишаються за позивачкою, що з огляду на засади диспозитивності цивільного судочинства не суперечить вимогам ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved