Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-20 00:00:00

у червні 2023 року представник позивача ТОВ «УК «Венеція» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 4731,98 грн., інфляційні втрати в сумі 434,06 грн., три відсотки річних в сумі 133,94 грн., а також судовий збір в сумі 2684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ТОВ «УК «Венеція» (із 09.11.2021 ТОВ «Ліко - Житлосервіс» перейменовано на ТОВ «УК «Венеція») є суб`єктом господарювання у сфері надання житлово-комунальних послуг, здійснює дану діяльність на договірних засадах за предметом правовідносин, що виникають між виробниками, виконавцями і споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, а також формує і надає споживачам рахунки на оплату комунальних послуг, згідно затверджених уповноваженими органами тарифів, зокрема обслуговування та ремонт житлового будинку, а також утримання прибудинкової території. Між позивачем та відповідачем, який є власником квартири [ADDRESS] , було укладено Договір № 37 про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 31.03.2004 року. Відповідно до умов зазначеного договору, позивач взяв на себе зобов`язання надавати послуги у зазначеному житловому будинку, а відповідач зобов`язався забезпечувати своєчасну оплату цих послуг у строк та на умовах, що передбачені договором. Позивач вказує, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за укладеним договором та не сплачує кошти за надані позивачем послуги, в зв`язку з чим за період із 01.10.2020 р. по 31.03.2023 р. у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 4731,98 грн. Крім того, в зв`язку із несвоєчасною сплатою коштів відповідачем позивачем на вказану суму заборгованості було нараховано інфляційні втрати в сумі 434,06 грн., та три відсотки річних в сумі 133,94 грн. Посилаючись на викладене, а також в зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань по сплаті коштів за надані позивачем послуги, товариство вимушене звернутись до суду із даним позовом, та просить стягнути зазначені суми із відповідача на користь позивача в примусовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19.06.2023 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача після відкриття провадження у справі з будь-якими клопотаннями до суду не звертався, в позові просив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач відзив на позов до суду не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Послуга з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій це житлово-комунальна послуга, яка за функціональним призначенням полягає у виконанні комплексу робіт направлених на задоволення потреб споживача щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту житлового будинку, а також утримання прилеглої до нього, прибудинкової території. Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. 10 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-УІІІ (Закон), яким регулюються відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. У відповідності до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до положень ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що на підставі протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Ліко-Житлосервіс» із 09.11.2021 року перейменовано в ТОВ «УК «Венеція», про що свідчать наявні у справі докази. Між позивачем та відповідачем [PERSON] , який є власником квартири [ADDRESS] , було укладено Договір № 37 про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 31.03.2004 року. Відповідно до умов зазначеного договору, позивач взяв на себе зобов`язання надавати послуги у зазначеному житловому будинку, а відповідач зобов`язався забезпечувати своєчасну оплату цих послуг у строк та на умовах, що передбачені договором. Позивач вказує, та судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості, - відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за укладеним договором та не сплачує кошти за надані позивачем послуги, в зв`язку з чим за період із 01.10.2020 р. по 31.03.2023 р. у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 4731,98 грн. Крім того, в зв`язку із несвоєчасною сплатою коштів відповідачем позивачем на вказану суму заборгованості було нараховано інфляційні втрати в сумі 434,06 грн., та три відсотки річних в сумі 133,94 грн., що також підтверджується відповідним розрахунком. Зазначені розрахунки заборгованості стороною відповідача в ході розгляду справи спростовані не були, як і не було надано суду доказів належного виконання договірних зобов`язань та сплати коштів за надані позивачем послуги. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому оді сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну ді (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися в певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, та відповідно до ст. 629 ЦК України договір, є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач порушив умови договору, не своєчасно і не в повному обсязі сплачував плату за надані позивачем послуги, що є односторонньою відмовою відповідача від виконання зобов`язання за договором. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, стороною відповідача доводи позову спростовані не були, а тому суд, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а відтак позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягнення судовий збір в сумі 2684,00 грн. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved