Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

[PERSON] звернувся\~до Жовтневого\~районного суду\~м.\~Харкова з\~позовом до\~Комунального підприємства\~"Підземне\~місто" в якому з урахуванням уточнень просить: - стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість 30 659, 23 грн. з них: 16 854, 26 грн. - компенсація за невикористану відпуску, 13 804, 94 грн. - вихідна допомога при звільнені; - стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення - 215 360,10 грн. - стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 7 460, 19 грн. В обґрунтування\~позову позивач\~посилається на\~те,\~що у період з 15 грудня 2014 року по 01 серпня 2022 року він знаходився у трудових відносинах з Комунальним підприємством «ПІДЗЕМНЕ МІСТО». 01 серпня 2022 року був звільнений в зв`язку зі скороченням штату, згідно наказу № 24-к від 01.08.2022 року. Вказаним наказом, була передбачена виплата вихідної допомоги, відповідно до ст. 44 КзпП України в розмірі одного середньомісячного заробітку та виплата компенсації за невикористану щорічну відпустку. Однак, в день звільнення позивача 01.08.2022 р., відповідач не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч. 1 ст. 116 КЗпП України. Згідно довідки "Про заборгованість з виплати заробітної плати", наданої відповідачем, №107-08/А від 16.08.2022 року у зв`язку із звільненням позивача було нараховано до виплати: 16854,29 грн. - компенсація за невикористаної відпустки та 13 804,94 грн. - вихідна допомога при звільненні. В якості вжиття заходів досудового врегулювання позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою виплатити нараховані кошти, в жовтні 2022 року направляв скаргу до Управління Держпраці Харківської області місто Харків та реєстрував скаргу на гарячу лінію Міністерства юстиції, однак вжитті заходи результату не дали. Згідно довідки відповідача № 157-10/А від 11.10.2022 р. середньомісячна заробітна плата за два календарні місяці роботи склала 17 149 грн., отже середньоденна заробітна плата позивача складає 797,63 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача, та враховуючи те, що з моменту звільнення (01.08.2022 року) до моменту звернення до суду (01.05.2023 року) пройшло 270 днів, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складає 215 360, 10 грн. (270 дн. х 797, 63 грн.). За таких, обставин позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню в судовому порядку 246 019, 33 грн. Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.05.2023 року відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Борисова І.М. в судове засідання не з`явилися, представником позивача адвокатом Борисовою І.М. подано до суду заяву в якій позов підтримують частково, оскільки 10.07.2023 року відповідач перерахував на банківську картку "Приватбанк" 30 659, 23 грн. та просять стягнути з відповідача 215 360, грн. середній заробіток за час затримки розрахунку, 500 грн. витрати на правничу допомогу та 2 460, 19 грн. судового збору. Також в заяві просять розглянути справу за відсутності позивача та його представника та не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Комунального підприємства\~"Підземне\~місто" в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу місцезнаходження, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. У відповідності до приписів\~ст. 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що з 15.12.2014 року по 01.08.2022 року [PERSON] , [INFO] перебував у трудових відносинах з Комунальним підприємством "Підземне місто". Згідно копії наказу № 24-к (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) від 01.08.2022 року Комунального підприємства "Підземне місто" вбачається, що 01.08.222 року [PERSON] було звільнено з посади головного енергетика на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням чисельності та штату працівників та передбачено вихідну допомогу в розмірі одного середньомісячного заробітку. Відповідно копії довідки про заборгованість з виплати заробітної плати № 107-08/А від 16.08.2022 року Комунальне підприємство "Підземне місто" має заборгованість перед [PERSON] в сумі 16854,29 грн. - компенсація за невикористаної відпустки та 13 804,94 грн. - вихідна допомога при звільненні. Згідно копії довідки про доходи № 157-10/А від 11.10.2022 року виданої Комунальним підприємством "Підземне місто" вбачається, що [PERSON] за червень та липень 2022 року було нараховано заробітну плату в розмірі 34 298, 00 грн. Також в довідці зазначено, що середньомісячна заробітна плата складала 17 149 грн., середньоденна заробітна плата складала 797,63 грн. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Позивачем та його представником до суду подано заяву в якій вони просять задовольнити позов частково оскільки частина позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості 30 659, 23 грн. з них: 16 854, 26 грн. - компенсація за невикористану відпуску, 13 804, 94 грн. - вихідна допомога при звільнені була виконаная відповідачем добровільно. Таким чином суд дійшов\~висновку,\~про відсутність\~підстав для\~задоволення позовних вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості 30 659, 23 грн. з них: 16 854, 26 грн. - компенсація за невикористану відпуску, 13 804, 94 грн. - вихідна допомога при звільнені. Також суд зазначає, що право на працю, закріплене у ст. 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Згідно із частиною першою статті 3 та статтею 4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці», п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. При цьому згідно з п. 5 наведеного вище Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньо годинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства. Відповідно до п. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. У відповідності\~до вимог\~Постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 08\~лютого 1995\~року №\~100\~«Про затвердження\~Порядку обчислення\~середньої заробітної\~плати» з\~урахуванням не\~проведення повного розрахунку при звільненні позивача, розміру середньоденного\~заробітку позивачки\~протягом останніх\~двох повних\~місяців роботи\~перед днем\~звільнення та враховуючи те, що з моменту звільнення (01.08.2022 року) до моменту звернення до суду (01.05.2023 року) пройшло 270 днів, то з відповідачана користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складає 215 360, 10 грн. (270 дн. х 797, 63 грн.). Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають частковоу задоволенню з урахуванням наявних у справі та досліджених у судовому засіданні доказів. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення витрат в суді. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Доля цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Вирішуючи питання обгрунтованості розміру заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи в суді, суд враховує те, що справа [PERSON] до Комунального підприємства "Підземне місто" про стягнення грошових\~коштів невиплачених\~про звільненні є справою незначної складності, всі обставини по цій справі були встановленні в судовому порядку. На підтвердження понесених витрат у справі до суду надано копію договору про надання правової допомоги від 04.05.2023 року укладеного між [PERSON] та адвокатом Борисовою Іриною Миколаївною відповідно до якого [PERSON] поніс судові витрати на правничу допомогу в сумі 5 000, 00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial