Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

У січні 2023 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява, у якій [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь 11 826,31 грн. - інфляційних збитків та 2 656,17 грн. - 3% річних, а також стягнути судові витрати. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилалась на те, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 31.05.2017 (справа №200/20834/16), з [PERSON] на її користь стягнуто борг у розмірі 17 176,04 грн. та судові витрати. З огляду на те, що вищезазначене судове рішення не виконується відповідачем, вважає за необхідне ставити вимогу про стягнення штрафних санкцій передбачених ст.625 ЦК України, що нараховані за період з 28.01.2018 по 31.12.2019, з 01.01.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 25.01.2023. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28.03.2023 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками до неї. Відповідно до вимог ст.ст. 128, 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, за необхідне, зазначити наступне. Так, судом встановлено, що згідно з копією заочного рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 31.05.2017 (справа №200/20834/16) ухваленого за результатами розгляду справи за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] , стягнуто з [PERSON] суму боргу у розмірі 17 176,00 грн., а також судові витрати у розмірі 551,21 грн. Рішення набрало законної сили 27.01.2018. Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.03.2018 (ВП [NUMBER]), відкрито виконавче провадження з виконання виконавчих листів №200/20834/16 виданих 27.03.2018. Згідно з випискою з автоматизованої системи виконавчого провадження де боржником зазначено [PERSON] , стягувачем ФОП [PERSON] зазначено, що датою відкриття виконавчого провадження є 28.07.2021, стан - відкрито. Також позивачем до позову додано: копію листа голови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03.01.2023; дві квитанції про сплату судового збору. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Відповідно до правового висновку викладеного постанові ВП/ВС від 16.05.2018 прийнятій за результатами розгляду справи №686/21962/15-ц, на підставі судового рішення про стягнення суми виникає грошове зобов`язання, не виконання якого зумовлює застосування положень частини 2 статті 625 ЦК України. Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із положенням статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з того, що позивач визначає, як підставу для нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених положенням ч.2 ст.625 ЦК України, саме не виконання судового рішення, однак на підтвердження факту його не виконання не надає жодного належного доказу, заявлені вимоги не підлягають задоволенню. Надана позивачем копія постанови про відкриття виконавчого провадження та виписка з автоматизованої системи виконавчого провадження не свідчать та не містять інформації про відсутність, у його межах, відрахувань з відповідача/боржника. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed