Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить: - визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] ; - зобов`язати Долинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) внести зміни до актового запису про народження [PERSON] в графах: прізвище і по батькові, змінивши на [PERSON] ; - стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з часу подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 2015 по 2019 рік сторони проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, спільно вели господарство, мали спільний сімейний бюджет, взаємні права та обов`язки, однак в офіційному зареєстрованому шлюбі з відповідачем не перебували. Від даних відносин у сторін [INFO] народився син [PERSON] , реєстрація якого проводилась нею самостійно, запис про реєстрацію батька в свідоцтві про народження було зроблено за її вказівкою та в графі батька замість прізвища [PERSON] вказано [PERSON] . Однак, спільне проживання з відповідачем виявилося невдалим, причиною фактичного розпаду їхнього шлюбу виявилась несумісність характерів, різні погляди на життя, а також часта зміна місця роботи, через що між ними часто виникали сварки та непорозуміння. В подальшому позивач із сином виїхала закордон, певні стосунки з відповідачем підтримують до цього часу, оскільки спілкуються по телефону, відповідач періодично передає дитині подарунки, але вважає, що цього недостатньо, перш за все з інтересів дитини. Оскільки дитина не може страждати і залишатись без батьківської опіки, а тому в її дитини повинен бути офіційно визнаний батько, бо запис в графі Батько в свідоцтві про народження сина не відповідає дійсності і такої особи, як [PERSON] взагалі не існує. 17 травня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. 23 червня 2023 року ухвалою суду позовні вимоги [PERSON] в частині позовних вимог до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини залишено без розгляду. 27 червня 2023 року ухвалою суду замінено по справі третю особу Долинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) на належну третю особу - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківськ Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Позивач та його представник в судове засіданні не з`явилися. Представник позивача надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати без їх участі. Позовні вимоги підтримують та наполягають на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився. Надіслав до суду заяву в якій вказав, що заявлені вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення, вказавши, що являється біологічним батьком сина [PERSON] . Просить слухання справи проводити без його участі. Представник третьої особи - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківськ Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та перевіривши матеріали справи приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного: Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України, визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. З матеріалів справи вбачається, що з 2015 по 2019 рік позивач проживала спільно в не зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] . За час спільного проживання у сторін [INFO] народився син [PERSON] , реєстрація якого проводилась матір"ю самостійно і запис в свідоцтві про народження за її вказівкою в графі батько вказано прізвище [PERSON] замість правильного [PERSON] (а.с.7). Тобто [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, в якій зазначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Окрім того, судом встановлено, що відповідач в справі [PERSON] визнав позов і не заперечував факт свого батьківства, вказавши, що останній являється біологічним батьком сина [PERSON] , який народився [INFO] . З копії листа начальника Долинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області встановлено, що актовий запис серії [NUMBER] від 09 червня 2016 року, складений Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області на [PERSON] [INFO] . Ст. 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно з ч. 1, 2, 3, 4 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (далі - Постанова) роз`яснив судам, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема частини другої статті 128 цього Кодексу, на підставі будь-яких фактичних доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Згідно пункту 9 Постанови рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Підставою для висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи. Будь-яких доказів на спростування доводів позивача та клопотання про проведення судової біологічної експертизи на батьківство суду не надано. Відповідач визнав, що він є біологічним батьком його сина [PERSON] . Отже, суд вважає повністю доведеним той факт, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , що виходячи із заяви відповідача визнає і він сам, тобто позовні вимоги позивача про визнання батьківства є такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України, однією з підстав для визначення походження дитини від батька є рішення суду. Згідно п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є підставою для внесення таких змін. За положеннями ст.134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов про визнання батьківства та внесення змін до актового запису народження дитини підлягає повному задоволенню. На підставі викладеного ст.ст. 5, 125, 126, 128, 134, 135 СК України,

Outcome: approved