Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовною заявою до відповідача та третіх осіб, в якій просить звільнити позивача [PERSON] , від сплати аліментів, що стягуються на підставі судового наказу, виданого Лозівським міськрайонним судом Харківської області від 13 вересня 2021 року по справі №629/4640/21 на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 26 серпня 2021 року і до досягнення повноліття. Стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 22 квітня 2022 року і до досягнення повноліття. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 5073,60 грн., які складаються: з судового збору у розмірі 1073,60 грн. і витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн. В обґрунтування позову зазначила про те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.07.2000 року по 02.09.2021 року. У вказаному шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з відповідачем. Судовим наказом Лозівського міськрайонного суду Харківської області з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 26.08.2021 року і до досягнення повноліття. 20.09.2021 року на підставі зазначеного судового наказу було відкрито виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] аліментів на користь колишнього чоловіка. Як зазначає представник позивача малолітня донька тимчасово проживала з батьком лише у період часу з 02.08.2021 по 21.04.2022. Проте, з 22.04.2022 їх спільна донька [PERSON] , [INFO] , перебуває на утриманні [PERSON] та постійно проживає разом з нею. Вона, як матір, піклується донькою, займається її вихованням, надає все належне для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Оскільки донька припинила проживання з батьком, відповідачем по справі, а проживає разом з матір`ю, можна стверджувати, що відбулася зміна сімейного стану особи, яка сплачує аліменти та особи, яка їх одержує. У зв`язку з цим, вважає за необхідне захистити своє порушене право шляхом звернення до суду з цим позовом. Крім того, з 22.04.2022 відповідач перестав піклуватися про їх спільну доньку та не надає матеріальну допомогу на її утримання, переклавши ці обов`язки на [PERSON] , а вона змушений сплачувати аліменти на утримання доньки, яка проживає з нею. Оскільки нинішні матеріальні та духовні потреби неповнолітньої дитини вимагають значних матеріальних витрат, [PERSON] важко задовольняти їх лише за власний рахунок. Незважаючи на те, що відповідач є працездатного віку, в добровільному порядку він не надає матеріальну допомогу, тому [PERSON] вимушена звернутися до суду з позовною вимогою про примусове стягнення з нього аліментів на її користь на утримання доньки. Вважає, що така вимога є одним із способів захисту інтересів дитини. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Ухваткіна О.О. в судовому засіданні підтримали позовну заяву з наведених у ній підстав, також представник позивача уточнила позивні вимоги та просила припинити стягнення аліментів з [PERSON] з 22.04.2022 року, оскільки саме з цього часу дитина проживає з нею. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував щодо звільнення позивача від стягнення аліментів на утримання дитини, щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що крім доньки у них з позивачем є спільний син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з ним, є інвалідом ІІ групи з дитинства та що він здійснює за ним догляд в зв`язку з чим просив позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути з нього аліменти на утримання доньки в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів). Пояснив, що хоча син вже повнолітній, позивач по справі ніяким чином не цікавиться станом здоров`я сина не надає матеріальної допомоги на його утримання, хоча їх син і отримує пенсію з інвалідності від держави, цих коштів не достатньо для його утримання. Представник третьої особи Виконавчого комітету Чумаківської сільської ради в судове засідання не з`явився, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства Юстиції (м.Харків) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надано. Суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, вислухавши думку учасників процесу, перевіривши їх наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно з судовим наказом Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.09.2021 по справі №629/4640/21 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 26 серпня 2021 року і до досягнення повноліття, зазначений наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає та набирає законної сили з моменту його видачі. Згідно постанови державного виконавця Лозівського відділу державної виконавчої служби У Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиці (м. Харків) від 20.09.2021 відкрито виконавче провадження №66878261 на підставі судового наказу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 вересня 2021 року по справі № 629/4640/21. \~ \~ \~ \~Відповідно до довідок виданими виконавчим комітетом Чумаківської сільської ради Дніпропетровської області від 26 квітня 2022 року №1238-7000975304 та №1238-7000975494 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Згідно довідки виконавчого комітету Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №166 від 09.06.2023 [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] та до складу її сім`ї входить донька [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Згідно довідки Чумаківського ліцею Чумаківської сілької ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, від 20 вересня 2022 року за №161 виданою [PERSON] , [INFO] , вбачається, що вона дійсно навчається в 5-А класі Чумаківського ліцею Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Згідно акту обстеження умов проживання складеного 14.06.2023 начальником служби у справах Службі у справах дітей Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області за участю начальника служби у справах дітей сільської ради Панасенка А.І., директора КЗ НСП «Турбота» сільської ради Білан Л.Г., підтверджується факт утримання і виховання [PERSON] , [INFO] доньки [PERSON] , [INFO] , сумісного проживання за адресою: [ADDRESS] . Крім того, Актом підтверджується, що [PERSON] забезпечена окремою кімнатою, має своє ліжко для сну і відпочинку, стіл, стілець для навчання. Дитина має одяг за сезоном року. Продукти харчування в достатній кількості. Відповідно до ч.1 ст.8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної\~Ради України\~№ 789-ХІІ\~від 27\~лютого 1991\~року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст.179\~СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. За результатом системного аналізу вказаних приписів законодавства вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, а дитина разом з цим не проживає разом з нею та не перебуває на її утриманні. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів матері дитини. При цьому обов`язок батька платника аліментів, утримувати дитину не припиняється. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Ст.192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273\~СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273\~СК України має на меті скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст.18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення, а також його анулювання. У зв`язку із зазначеним, з урахуванням предмета цього спору в частині припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання доньки, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Судом встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , не проживає з батьком [PERSON] , на користь якого були стягнуті аліменти з позивача матері дитини шляхом видачі судового наказу, а проживає зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 22.04.2022. Відповідно ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як встановлено [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю позивачем по справі та повністю знаходиться на її утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] , які стягуються на підставі судового наказу Лозівского міськрайонного суду Харківської області від 13.09.2021 року. Разом з тим, нормами Сімейного кодексу України не передбачено припинення стягнення аліментів з батьків на утримання неповнолітніх дітей без припинення права на аліменти. Статтями 192 та 197 СК України передбачено спеціальні способи захисту прав платників аліментів, які застосовуються у разі зміни обставин, які мають значення для визначення розміру аліментів, і такими способами є зміна розміру аліментів або звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Відповідно до ст. 5 ЦПК, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Натомість, в судовому засіданні встановлено, що жоден із способів, передбачених ст.192, 197 СК України, не забезпечить усунення порушення прав позивача, а іншого способу не передбачено законом. Відповідно до ст.7 СК регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною другою статті 13 ЦК передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Тож, з огляду на положення ст.7, 10, 181, 192 СК України , в контексті положень ст.3, 5, 273 ЦПК України, ст.13, 16 ЦК України, ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині позовних вимог про припинення стягнення аліментів, оскільки лише у такий спосіб можливо належним чином захистити порушене право позивача і такий спосіб не завдасть шкоди правам та інтересам відповідача і дитині, про яку йдеться. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст.181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно вимог ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.183\~СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Ст.191\~СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням обставин справи, а також того, що відповідач [PERSON] частково визнав позовні вимоги, а саме стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів), оскільки він здійснює догляд за повнолітнім сином інвалідом ІІ групи дитинства, однак не надав до суду доказів, що син перебуває на його утриманні та не має самостійного доходу, тобто не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів про неможливість стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з цим, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд керується наступними нормами процесуального закону. Так, статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. У відповідності до приписів ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно до положень ч.ч.1-4 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно ч.ч.1,2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. В матеріалах справи міститься акт надання послуг №11/06-2023 від 11.06.2023 про надання послуг правової допомоги у розмірі 4000 грн., договір про надання правової допомоги №11/06-2023, розрахункова квитанція про отримання гонорару за договором №11/06-2023 від 11.06.2023. Таким чином, до матеріалів справи позивачем подано документально підтвердженні витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн., а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на правову допомогу у зазначеному розмірі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн (за немайнову вимогу), сплачений при подачі позову. Окрім того необхідно стягнути з відповідача в дохід держави 1073,60 грн. судового збору за майнову вимогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved