Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

У грудні 2022 року\~ ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до\~ \~суду \~з \~позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості.\~ Позов обґрунтований тим, що 27 березня 2013 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 08-Ф/13-БВ1. За умовами договору банк надав відповідачці кредит в сумі 206080,00грн. на строк з 27 березня 2013 року до 26 березня 2020 року. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, банк звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2015 позов банку задоволено повністю, стягнуто з позичальника на користь банку заборгованість за кредитним договором № 08-Ф/13-БВ1 у сумі 185618,62 грн., штраф за неналежне виконання договору страхування предмету застави та витрати по сплаті судового збору в сумі 2010,75грн. Рішення набрало законної сили 05.12.2015, а виконавчий лист видано 04.09.2019. У зв`язку з невиконанням відповідачкою умов кредитного договору та рішення суду до 20.01.2020, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості з урахуванням індексу інфляції та три проценти річних від простроченої суми, а саме: заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) - 15926,81грн., індексу інфляції за період з 12.03.2017 по 19.01.2020 - 43961,67грн. Просить стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 59888,48грн. та судові витрати в розмірі 2481,00 грн. Представник відповідачки надав відзив на позовну заяву. В відзиві зазначає, що 27 березня 2013 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 08-Ф/13-БВ1, згідно якого банк надав відповідачці кредит в сумі 206080,00грн. на строк до 26 березня 2020 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,9 річних. В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 27.03.2013 між ПАТ АБ «Укргазбанк» і [PERSON] укладено договір застави, згідно якого банку передано у заставу автомобіль марки SSANGYONG, модельREXTON, рік випуску кузова/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] 11.08.2015 ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2015 з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 08-Ф/13-БВ1 від 27.03.2013 в сумі 185618,62 грн., штраф за неналежне виконання договору страхування предмету застави у сумі 15456,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2010,75грн. Рішення набрало законної сили 05.12.2015. 16.08.2019 ПАТ АБ «Укргазбанк» подало до суду заяву про видачу виконавчого листа. 04.09.2019 судом видано виконавчий лист зі строком пред`явлення до виконання до 05.12.2018. 03.10.2019 ПАТ АБ «Укргазбанк» подало до суду заяву про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвалою суду від 07.10.2019 заява ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволена. Дана ухвала набрала законної сили 23.10.2019. 26.12.2019 за заявою ПАТ АБ «Укргазбанк» приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим М.А. відкрито виконавче провадження № 60939176 щодо примусового виконання виконавчого листа у справі № 334/6810/15. 13.01.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим М.А. закінчено виконавче провадження № 60939176 щодо примусового виконання виконавчого листа у справі № 334/6810/15 у зв`язку з повним фактичним виконанням. Також зазначає, що судова справа № 334/6810/15 розглянута за її відсутності, внаслідок чого вона не була обізнана про виникнення зобов`язання щодо його виконання. Своєчасно з заявою про видачу виконавчого листа ПАТ АБ «Укргазбанк» до суду не звернулось, подавши відповідну заяву лише 16.08.2019, тобто поза межами пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання, чим свідомо, за своєю волею відтягнув отримання виконання за зобов`язанням відповідача, яке виникло на підставі рішення суду. Після відкриття виконавчого провадження відповідачка майже одразу, враховуючи строки її повідомлення про це, сплатила суму заборгованості за рішенням суду, що свідчить про відсутність підстав для стягнення інфляційних витрат та 3% річних, які передбачені ст.625 ЦК України. Просить в задоволенні позову відмовити. Від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що з твердженням представника відповідача про те, що відповідачці не було відомо про рішення суду та суму боргу, тому невиконання зобов`язання пов`язане з простроченням боржника, вважає необґрунтованим та безпідставним, оскільки позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» ґрунтуються не тільки на рішенні суду від 24.11.2015, а й на кредитному договорі № 08-Ф/13-БВ1 від 27.03.2013, який був підписаний відповідачкою, що підтверджує той факт, що вона була ознайомлена з його змістом. Вказане рішення суду лише фіксує суму боргу, як підставу, яка не підлягає доказуванню. Маючи на руках кредитний договір, в якому чітко прописано, що відповідачка має здійснювати щомісячні погашення заборгованості за кредитом, відповідачка не здійснила жодного платежу на погашення кредиту з вересня 2014 року до січня 2020 року. Саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє ані кредитного договору , ані відповідного договору поруки, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення. Крім того, відповідачкою було отримано вимогу № 501/1996 від 16.07.2015, в якій було зазначено про необхідність погасити заборгованість за кредитним договором в повному розмірі 182196,72грн. Представник відповідачки у відзиві на позов не навів фактів того, що відповідачка намагалася виконати зобов`язання, до відкриття виконавчого провадження, відповідно до умов кредитного договору, а таке виконання не було прийнято позивачем. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідачки в судовому засідання просиву задоволенні позовних вимог відмовити. Вислухавши сторони по справі, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 27.03.2013 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №08-Ф/13-БВ1. Згідно умов договору, ПАТ АБ\~«Укргазбанк»надав відповідачці кредит в сумі 206080,00 грн. на строк з 27 березня 2013 року до 26 березня 2020 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,9 річних. В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 27.03.2013 між ПАТ АБ «Укргазбанк» і [PERSON] укладено договір застави, згідно якого банку передано у заставу автомобіль марки SSANGYONG, модель REXTON, рік випуску кузова/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] . В зв`язку з невиконанням відповідачкою зобов`язань з погашення заборгованості за кредитним договором Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від\~24.11.2015 року\~по справі № 334/6810/15-ц позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 08-Ф/13-БВ1 в сумі 185618,62 грн., штраф за неналежне виконання договору страхування предмету застави в сумі 15456,00грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2010,75грн. За заявою стягувача 04.09.2019 на виконання даного рішення суду Ленінським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2019 ПАТ АБ «Укргазбанк» поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 334/6810/15-ц, виданого 04.09.2019 на виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2015, яке набрало законної сили 05.12.2015. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно частини першої ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Предметом позову у даній справі є стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми грошового зобов`язання за кредитним договором відповідно до ст. 625 ЦКУкраїни. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із ч. 2 \~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. За змістом ст. ст.\~524,\~533-535\~і\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно із ч.2\~ст.625 ЦК України\~визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2\~ст. 625 ЦК України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. За змістом ст.ст. 598-609 ЦК України\~рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання. Отже наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2\~ст. 625 ЦК України. Стосовно цього сформульована правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 07 лютого 2018 року по справі №910/11249/17, де було зазначено, що норма\~ст. 625 ЦК України\~не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Згідно з висновком, якого дійшла Велика Палата Верховного суду, у своїй постанові від 04.06.2019 року, справа №916/190/18,\~чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст.\~статті 625 ЦК України\~сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольовим М.А. про закінчення виконавчого провадження від 13.01.2020, відкритого за заявою Банку за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя, виконавче провадження було закрито у зв`язку з фактичним виконанням. Суд критично ставиться до тверджень представника відповідачкиз приводу того, що причиною несвоєчасного виконання рішення суду є поведінка позивача, який не вчинив у розумний строк належних дій щодо своєчасного отримання виконавчого листа та пред`явлення його до примусового виконання, чим відтягнув отримання виконання за зобов`язаннями відповідачки, яке виникло на підставі рішення суду,оскільки кредитний договір був підписаний відповідачкою, що підтверджує той факт, що вона була ознайомлена з його умовами. Відповідно до виписки по рахунку № [NUMBER] , починаючи з вересня 2014 року по тілу кредиту та з грудня 2014 року по процентах, відповідачка належним чином не виконувала зобов`язання за кредитним договором. 24.07.2015 відповідачкою було отримано вимогу № 501/1996 від 16.07.2015, в якій було зазначено про необхідність погасити заборгованість за кредитним договором в повному розмірі 182196,72грн., що підтверджується копією поштового повідомлення. Таким чином, рішення суду остаточно виконано відповідачкою лише 13.01.2020, тобто таке прострочення є\~триваючим\~правопорушенням і право на стягнення 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Згідно із долученим до матеріалів справи розрахунком заборгованості,заборгованість з урахуванням індексу інфляції та три проценти річних від простроченої суми(заборгованість по кредиту і процентам у сумі 185618,62 грн.) наступна: заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних)-15926,81грн., індексінфляції за період з 12.03.2017 по 19.01.2020 - 43961,67 грн. Правильність розрахунку перевірена судом, представником відповідачки правильність розрахунку не спростовувалась. Згідно з\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи у сукупності надані докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, які знайшли підтвердження під час розгляду справи, тому підлягають задоволенню повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України\~з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2481,00 грн.

Outcome: approved