Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

24.09.2021 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, в якому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15.09.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований у Московському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 1248. У шлюбі у них народився син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 12.12.2017 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ?янському районах м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №939 від 12.12.2017 року. 19.11.2020 року рішенням Московського районного суду Харківської області у справі № 643/12234/20 шлюб між позивачем і відповідачем було розірвано, вирішено стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07.08.2020 року і до повноліття [PERSON] . Після розірвання шлюбу син перебуває на утриманні позивача та проживає із нею (копія довідки про реєстрацію місця проживання додається). Відповідач ухиляється від виконання своїх обов?язків щодо виховання та утримання свого сина. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем одноособово, без участі та підтримки відповідача. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 22.11.2022 року справу прийнято до провадження. Позивач та представник третьої особи в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви, згідно яких просили розглядати справу без їх участі, позивач позов підтримав, третя особа при вирішенні спору покладалася на розсуд суду, яке максимально відповідатиме інтересам дитини. 15.02.2023 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення, що обґрунтовуються тим, що відповідач, батько дитини, свідомо та систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків відносно малолітнього [PERSON] , зокрема, не відвідує та не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям, не піклується про стан її здоров?я, фізичний, розумовий, моральний розвиток, не турбується про матеріальне забезпечення сина. Відповідні обставини стали передумовою звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав в 2021 році та мають місце й наразі. Ставлення відповідача до виконання своїх батьківських обов?язків відносно [PERSON] протягом цього часу не змінилося. Так, з моменту початку повномасштабного вторгнення в Україну та введення воєнного стану, позивачка разом з сином залишалися в Харкові. Батько дитини жодного разу не поцікавився станом здоров?я сина, його потребами, чи потрібна йому матеріальна допомога або моральна підтримка. Відсутній будь-який прояв інтересу батька до життя дитини. Нездійснення участі у вихованні та розвитку дитини, відсутність будь-якого прояву батьківської турботи свідчить про те, що відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов?язків. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав. [PERSON] є матір?ю малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 12.12.2017 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ?янському районах м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №939 від 12.12.2017 року. Батьком дитини є [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , але не виконує покладених на нього законом обов?язків щодо виховання та утримання сина. Відповідач не відвідує та не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям, не піклується про стан її здоров?я, фізичний, розумовий, моральний розвиток, не турбується про матеріальне забезпечення сина. Не виплачуючи аліменти на утримання своєї дитини, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів. Наразі в провадженні Московського відділу виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) знаходиться виконавче провадження ВП № 64298613 від 04.02.2021 р. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 16.07.2021 року, виданого Московським відділом виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), заборгованість зі сплати аліментів гр. [PERSON] станом складає 23011,55 грн. В провадженні сектору дізнання Московського відділу поліції ГУНП України в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження №12021226200001279 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України за фактом того, що відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина. Згідно з нормами ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з пунктами 15 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з даними довідки від Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (Ясла - Садок) № 58 Харківської міської ради» №01-36\\128 від 16. 08. 2021 р., [PERSON] виховується в навчальному закладі з 17.08.2020 року, до закладу [PERSON] приводить і забирає мати - [PERSON] , вона ж проводить оплату за харчування. Батько дитини, [PERSON] , життям дитини в закладі не цікавиться, не спілкується з вихователями групи, де навчається дитина. Контакт батько з навчальним закладом не підтримує. Згідно з довідкою Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 13» Харківської міської ради № 718/0/588/21 від 30. 08. 2021 р. вбачається, що при відвідуванні поліклініки дитина перебуває в супроводі матері, з приводу стану здоров?я дитини батько до лікаря педіатра не звертався. 20.09.2021 року рішенням Московського районного суду м. Харкова ухвалено стягнути з [PERSON] пеню по заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 20 000,00 грн. Отже, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а тому позбавлення батьківських прав спрямовано на те, щоб максимально гарантувати фізичний, розумовий, духовний розвиток дитини у соціально здоровому середовищі. Відповідно до ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, Згідно вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Позбавлення судом особи батьківських прав в значенні п.2 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується п.1 ст.8. Таке втручання не становитиме порушення ст.8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в п.2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають грунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Враховуючи, що наданими доказами, доводи позивача про нехтування відповідачем батьківськими обов`язками щодо утримання та виховання свого неповнолітнього сина знайшли своє підтвердження, суд вважає, що є об`єктивні причини для позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавленні батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved