Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

27.07.2022 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та позбавлення батьківських прав (т.1 а.с.1-7). Ухвалою судді від 11.08.2022 провадження у справі відкрите, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження (т.1 а.с.142-143). Ухвалою суду від 06.10.2022 задоволена заява представника відповідача про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву (т.1 а.с.170-171). 17.10.2022 від представника відповідача надійшов відзив на позов (т.1 а.с.177-186). 18.10.2022 представник позивача подала до суду висновок органу опіки та піклування щодо позбавлення батьківських прав відповідача (т.1 а.с.229-231). 24.10.2022 від представника позивача надійшла відповідь на відзив (т.2 а.с.1-6). 26.10.2022 до суду надійшли заперечення представника відповідача на відповідь на відзив (т.2 а.с.22-33). 02.11.2022 від представника позивача до суду надійшли пояснення щодо доводів, викладених в запереченнях (т.2 а.с.185-191). 22.11.2022 представник відповідача подала до суду заперечення на пояснення позивача (т.2 а.с.218-227). 19.12.2022 представник позивача подала до суду тезисні пояснення щодо доводів сторони відповідача, викладених у запереченнях на пояснення позивача (т.3 а.с.1-8). Ухвалою суду від 23.03.2023 закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті (т.3 а.с.155). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] з 2018 року не цікавиться життям своєї малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. На теперішній час позивачка створила всі належні умови для проживання та розвитку дитини, натомість відповідач ніякої участі в житті дитини не приймає, не займається її вихованням, фізичним та духовним розвитком, не забезпечує її матеріально, не спілкується з дитиною, не відвідував заклад дошкільної освіти, де перебувала донька, не опікується здоров`ям дитини та умовами її життя. 19.05.2021 Балтським районним судом Одеської області виданий судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.05.2021 до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . [PERSON] не сплачував аліменти на підставі зазначеного судового наказу з часу відкриття виконавчого провадження до січня 2022 року, у зв`язку з чим у нього була заборгованість по сплаті аліментів, яку він погасив, однак з січня 2022 року [PERSON] не здійснив жодної сплати аліментів, тому станом на червень 2022 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 15177,00 грн. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , стягнути з нього неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період січня-червня 2022 року в розмірі 14315,80 грн та суму понесених нею судових витрат. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та пояснили, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки [PERSON] , не цікавиться її життям, участі у вихованні та утриманні дитини тривалий час не приймає, на даний час знаходиться за кордоном, з дитиною не спілкується. На прохання позивачки надати дозвіл на виїзд дитини за кордон відмовився. Дитина не знає батька, будь-яких спроб для відновлення спілкування з дитиною відповідач не вживав, хоча ніяких перешкод у цьому немає. Крім того протягом тривалого часу відповідач не сплачував аліменти на утримання доньки за судовим наказом, у зв`язку з чим утворилася заборгованість зі сплати аліментів. Тому позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 14315,80 грн та позбавити його батьківських прав відносно доньки, так як це буде відповідати інтересам дитини. Відповідач та його представник позов не визнали та пояснили, що відповідач виїхав за кордон на лікування від тяжкої хвороби, на даний час по завершенню лікування не має змоги повернутися до України, так як йому може знадобитися медичне обстеження за кордоном, а виїзд з країни у зв`язку з воєнним станом може бути ускладненим. Він має намір спілкуватися з донькою, брати участь у її вихованні, але позивач чинить перешкоди в цьому. Дійсно у нього в силу скрутного матеріального становища, викликаного хворобою, була заборгованість зі сплати аліментів, яка на даний час погашена, в подальшому він має намір утримувати дитину, тому просить у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради (т.1 а.с.223). Суд, заслухавши доводи сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази, дійшов такого висновку. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 13.10.2017, батьками [PERSON] , [INFO] , є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (т.1 а.с.75). З відповіді КНП «Дитяча міська поліклініка №5» Одеської міської ради від 21.06.2022 №449/вих. вбачається, що [PERSON] , [INFO] , знаходиться на обліку у лікаря-невролога дитячого. За період спостереження дитини в лікарні на першому році її життя разом з дитиною до лікарні зверталися і мати, і батько. Надалі при відвідуванні лікарні дитину супроводжувала мати [PERSON] (т.1 а.с.76). [PERSON] , [INFO] , своєчасно відвідує сімейного лікаря разом з матір`ю [PERSON] . Батько дитини [PERSON] ніколи не приводив дівчинку на прийом до сімейного лікаря і не цікавився станом її здоров`я, про що свідчить відповідь на адвокатський запит КНП «Балтський центр ПМСД» Балтської міської ради Одеської області №136 від 27.06.2022 (т.1 а.с.77,78). Згідно довідки Одеського закладу дошкільної освіти «Ясла-садок» №237 Одеської міської ради від 20.06.2022 №58/01-16 вихованням доньки [PERSON] займається лише мати [PERSON] . Батько дитини за час перебування доньки в закладі дошкільної освіти не з`являвся, не брав участі в батьківських зборах та у житті групи. Також батько не відвідує навчання своєї доньки в ГО «ЛАДУШКИ», про що свідчить довідка директора організації (т.1 а.с.79, 80). З акту про проживання у житловому приміщення від 25.07.2022, складеного та підписаного сусідами кв. [ADDRESS] , вбачається, що [PERSON] разом зі своєю донькою [PERSON] , [INFO] , постійно проживають за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.97). Згідно характеристики голови правління ОСББ «КОСМОНАВТІВ 64» [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , сім`я якої зарекомендувала себе з позитивної сторони (т.1 а.с.101). З повідомлення Балтської міської ради від 15.07.2022 за №04-20/919 вбачається, що [PERSON] значиться зареєстрованою разом з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] в [ADDRESS] (т.1 а.с.28). Зі змісту характеристик, наданих сусідами позивача, вбачається, що при розмові з [PERSON] дівчинка не згадує про батька, та сусіди ніколи його не бачили (т.1 а.с.37, 38-39, 40). Згідно висновку органу опіки та піклування від 14.10.2022 №1931/01-20 орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.229-231). 19 травня 2021 року Балтський районний суд Одеської області видав судовий наказ про стягнення з [PERSON] щомісячно аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] ,у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.05.2021 до досягнення повноліття донькою [PERSON] , тобто до [INFO] , про що свідчить його копія, наявна в матеріалах справи (т.1 а.с.81-82). Постановою державного виконавця від 02.09.2021 відкрите виконавче провадження з виконання вказаного судового рішення (т.1 а.с.83) Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів в.о. начальника Ананьївського відділу ДВС у Подільському районі Одеської області ПМУ МЮ (м. Одеса) Косенко Т.М. [PERSON] встановлено заборгованість зі сплати аліментів на користь [PERSON] станом на 14.06.2022 в розмірі 15177,00 грн. З розрахунку також вбачається, що аліменти [PERSON] в період з травня 2021 року до червня 2022 року сплачувалися лише в січні 2022 року в сумі 22935,19 грн. (т.1 а.с.84). Постановами державного виконавця від 26.05.2022 боржнику [PERSON] встановлені обмеження у праві керування транспортними засобами та у праві користування зброєю до погашення заборгованості зі сплати аліментів, накладений арешт на майно та кошти боржника (т.1 а.с.86-89). 13.07.2022 внесені відомості в ЄРДР за правовою кваліфікацією ч.1 ст.164 КК України за фактом злісного ухилення від сплати аліментів [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.90). Постановою дізнавача сектору дізнання ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області від 28.07.2022 вказане кримінальне провадження було закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, враховуючи, що [PERSON] погашав заборгованість зі сплати аліментів 26.01.2022, 04.07.2022 та 18.07.2022 (т.2 а.с.79-80). Згідно інформації Держприкордонслужби від 29.08.2022 №91-23055/0/15-22-вих в період з 25.10.2017 [PERSON] багаторазово перетинав державний кордон України, останній виїзд зафіксований 30.07.2021 (т.1 а.с.156). У відповідності до результатів обстеження, лікарських висновків [PERSON] проходив медичні обстеження у 2017 та 2018 роках, перебував на стаціонарному лікуванні в онкологічному відділенні медичного закладу м.Відень в період з 02.01.2018 до 06.01.2018, за що сплатив кошти в сумі 6312 ЄВРО та 4643,25 ЄВРО, листом лікувального закладу - загальної лікарні м.Відень від 15.01.2019 повідомлялося, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 14 січня 2019 року, за що належало сплатити 15970 ЄВРО (т.2 а.с.121, 122-123, 126-134, 135, 136,137-138, 139, 14). Згідно квитанцій [PERSON] сплатив на рахунок Ананьївського РВ ДВС 04.07.2023 аліменти в сумі 3465,30 грн (т.2 а.с.146); 18.07.2022 - в сумі 3465,35 грн (т.2 а.с.147); 28.10.2022 - в сумі 2913,35 грн (т.2 а.с.229); 05.01.23 та 11.01.2023 - по 2916,75 грн (т.3 а.с.54,55); 15.02.2023 - двома платежами по 2916,75 грн (т.3 а.с.101). З повідомлення Балтського районного суду від 14.02.2023 та доданих документів вбачається, що [PERSON] отримав копію судового наказу про стягнення аліментів від 19.05.2021 та копію ухвали Балтського районного суду про видачу дубліката судового наказу (т.3 а.с.118-122). З повідомлення Ананьївського ВДВС вбачається, що [PERSON] повідомлявся про відкриття виконавчого провадження шляхом надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією (т.3 а.с.123-125). Згідно інформації АТ КБ «ПриватБанк» в період з 31.05.2018 до 31.07.2021 з рахунку [PERSON] на рахунок [PERSON] надходили грошові кошти (т.3 а.с.144-146). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона спілкується з [PERSON] та раніше спілкувалася з [PERSON] . Після народження їхньої спільної доньки [PERSON] захворів, поїхав на лікування за кордон. Востаннє вона бачила [PERSON] , коли він приїздив на День народження доньки у 2020 році. [PERSON] просила його не переривати спілкування з донькою, однак він з дитиною останнім часом не спілкувався. Чи робив якісь подарунки дитині, їй не відомо. Дитина про батька не згадує. [PERSON] до початку війни просила [PERSON] надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, але він такий дозвіл не надав. Свідок [PERSON] пояснила, що їй відомо про те, що [PERSON] сама виховує доньку [PERSON] . Батько дівчинки не спілкується з дитиною, ніякої допомоги не надає. Допомогу у вихованні та утриманні дитини надають тільки батьки [PERSON] . Дівчинка запитує, де батько, потребує батьківської уваги, хоче спілкуватися з чоловіками. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її донькою. У них з [PERSON] є спільна дитина - [PERSON] . [PERSON] не проявив себе як батько відносно своєї доньки [PERSON] . До досягнення дитиною 3-х років іноді приїздив до неї, але не проявляв піклування про дитину, не цікавився нею. Матеріально дитину він не утримує, добровільно допомоги на її утримання не надає. Протягом тривалого часу з дитиною не спілкується. З початком повномасштабної війни позивач була вимушена перевезти дитину з м.Одеси, де вони проживають з донькою, до м.Балти, тому дівчинка останнім часом фактично проживає у них з чоловіком. За період майже півтора року, що дитина знаходиться в них, [PERSON] ніяких дій для спілкування з дитиною не вживав, не телефонував до них, хоча має номери їхніх телефонів, подарунків дитині не надсилав, дитиною не цікавився. Позивачка просила його приїхати до дитини, але він відмовлявся. Відповідно до ч.1, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.05.2021 до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] . З розрахунку заборгованості, складеного в.о.начальника Ананьївського відділу ДВС, вбачається що за період січня-червня 2022 року заборгованість зі сплати аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] складала 15177 грн. Про обов`язок сплачувати аліменти відповідач був освідомлений, так як сплачував аліменти в грудні 2021 року, що підтверджується вказаним розрахунком заборгованості, доказів, що підтверджували б неможливість сплати ним аліментів у вказаний період, не надано, отже суд констатує, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, тому в силу ч.1 ст.196 СК України він зобов`язаний сплатити неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів. Визначаючи розмір неустойки (пені), суд враховує, що така заборгованість утворилася з січня 2022 року, і позивач просить стягнути її за період із січня до червня 2022 року. При цьому розмір пені розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць множиться на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати, та на 1 відсоток. Тому сума заборгованості за січень 2022 року - 593,25 грн х 150 днів (з 01.02.2022 до 30.06.2022) х 1% = 889,88 грн; лютий 2022 року - 2916,75 грн х 122 дні х 1% = 3558,44 грн; березень 2022 року - 2916,75 х 91 день х 1% =2654,24 грн; квітень 2022 року - 2916,75 грн х 61 день х 1% = 1779,22 грн; травень 2022 року - 2916,75 грн х 30 днів х 1% = 875,03 грн, що в сумі складає 9756,81 грн. За червень 2022 року розмір пені не визначається, так як він мав би нараховуватися з 1 липня 2022 року, а вимоги про стягнення пені заявлені за період до червня 2022 року, тобто до 30 червня 2022 року. При цьому підстав для зменшення розміру неустойки (пені) відповідно до ч.2 ст.196 СК України немає. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. На підставі п.2 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Положеннями п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаютьсяч питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно ст.18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини; найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та неналежне виховання, й у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору. Як зазначив Верховний Суд в постанові від 29 вересня 2021 року у справі №459/3411/18 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Наведені вище докази дають суду підстави для висновку, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не приймає участі в її вихованні, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її самоусвідомлення, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не сплачує регулярно аліменти на користь позивача на утримання доньки, що свідчить про те, що поведінка відповідача є винною та усвідомленою і має місце протягом тривалого часу. Оцінюючи надані відповідачем докази, суд враховує, що він дійсно хворів та проходив обстеження в лікувальних закладах за кордоном, але такі докази підтверджують, що вказані обставини мали місце в період з 2017 року до січня 2019 року. Суд критично ставиться до доводів відповідача про те, що позивач не дозволяє йому спілкуватися з донькою, так як будь-яких об`єктивних доказів на підтвердження вказаного факту ним не надано. Зокрема зі змісту наданого відповідачем копії листа, в якому зазначене бажання відповідача спілкуватися з дитиною, адресованого для [PERSON] , (т.2 а.с.228, 230 зв), вбачається, що він складався у зв`язку з розглядом справи в суді, позивач та її представник заперечують отримання вказаного листа та інших повідомлень від відповідача, а останнім не доведено їх надіслання позивачеві. Надані відповідачем фотознімки, на яких він зображений разом з донькою, датовані з 2018 року до 12 жовтня 2020 року (т.2 а.с.141-144); згідно інформації Держприкордонслужби [PERSON] виїхав з території України востаннє 30.07.2021, після того державний кордон України на в`їзд не перетинав. Вказані докази узгоджуються з показами допитаних в судовому свідків про те, що з 2020 року відповідач не спілкується з дитиною та не приймає участі у її вихованні. Також судом встановлено, що відповідач не сплачував вчасно аліменти на утримання доньки, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості, а погашав виниклу заборгованість тільки після застосування до нього обмежень з боку державного виконавця, внесення відомостей до ЄРДР за фактом злісного ухилення від сплати аліментів, а також у зв`язку з розглядом судом даного позову. Інформація, надана АТ КБ «ПриватБанк», про надходження коштів з рахунку [PERSON] на рахунок [PERSON] не підтверджує того факту, що ці кошти призначалися для утримання дитини, так як позивач вказану обставину заперечує, посилаючись на те, що це було погашення боргових зобов`язань відповідача, інших доказів, які б підтверджували призначення вказаних коштів, відповідачем не надано. Також наявність боргових зобов`язань відповідача, які підтверджуються копією розписки від 01.04.2021 (т.2 а.с.149), не доводять його неспроможність матеріально утримувати дитину. Разом з тим суд знаходить неналежними доказами підтвердження реєстрації відповідачем шлюбу з іншою особою, усиновлення ним дитини своєї дружини та його участь в житті цієї дитини, так як вони не мають відношення до справи, що розглядається. Надані позивачем роздруківки листування в соціальних мережах суд до уваги не приймає, так як не можливо ідентифікувати осіб, які є авторами цих повідомлень, та їх відношення до справи, що розглядається. Також суд не приймає до уваги письмові пояснення свідків, наявні в матеріалах справи, так як суд безпосередньо вказаних свідків не допитував, оскільки відповідні клопотання сторонами не заявлялися, будь-яких причин, що унеможливлювали б їхній допит в судовому засіданні, в т.ч. і з використанням засобів відеоконференцзв`язку, не наведено. Таким чином, оцінюючи всі докази в сукупності, дотримуючись балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, з метою забезпечення найкращих інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, з метою забезпечення розвитку дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, суд дійшов висновку про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Разом з тим суд зауважує, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: partial