Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що його дідові [PERSON] , який помер [INFO] , належало право на земельну частку (пай). Після смерті діда його дружина (баба позивача) не здійснила реєстрацію земельної ділянки, оскільки померла. Дочка [PERSON] - (мати позивача) [PERSON] також померла та не оформила спадщину. Він користується спірними земельними ділянками, витрачає кошти на їх оброблення та утримання та вирішив узаконити свої права на такі. Однак, його брат [PERSON] чинить йому перешкоди в здійсненні його права на спадкове майно, відмовляється здійснити оформлення прав на земельні ділянки. Позивач подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Від відповідача надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Згідно сертифіката, [PERSON] , належить право на земельну ділянку площею 2,81га, без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташовану на території с.Двірці Двірцівської сільської ради. [PERSON] помер [INFO] та на день смерті з ним була зареєстрована його дружина [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть та довідкою №707 від 20.08.2019р. Відповідно до розпорядження №443 від 17.10.2005р., таким вирішено видати [PERSON] державний акт на право власності на землю взамін сертифіката на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також, із свідоцтв про смерть встановлено, що дружина спадкодавця - [PERSON] померла [INFO] , дочка спадкодавця - [PERSON] померла [INFO] . Позивач [PERSON] є онуком [PERSON] по лінії матері, що стверджується свідоцтвами про народження та свідоцтвом про шлюб. В силу ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 п. г ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Статтею 549 ЦК Української РСР (1963р.) регламентовано, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив у володіння або управління спадковим майном. В той же час, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.04. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває ПРАВА на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкування за правом представлення врегульовано положеннями статті 1266 ЦК України, якою передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини; прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. Отже, спадкування за правом представлення - це спадкування за законом, яке передбачає появу в певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем. Таким чином, позивач та відповідач є спадкоємцями спадкових земельних ділянок, оскільки їх баба (дружина спадкодавця) [PERSON] проживала з ним на день смерті, що свідчить про вступ у фактичне управління спадковим майно, а їх мати [PERSON] померла до смерті баби. За таких підстав, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved