Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позову зазначив, що 07.09.2012 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 64. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . 12.08.2020 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між ними розірваний, син залишився проживати з відповідачкою. 25.01.2023 року на його грошові кошти, що знаходяться на рахунках був накладений арешт державним виконавцем Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі виконавчого листа Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська № 932/6914/20 від 13.10.2020 року. З Єдиного державного реєстру судових рішень позивач дізнався, що 01.07.2020 року відповідачка отримала судовий наказ про стягнення з позивача на її користь аліментів на утримання сина в розмірі частини з усіх видів доходів (заробітку). Протягом 2020-2022 років змінилося його становище: рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з нього вже стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 900 грн. до досягнення нею повноліття; офіційно одружився , орендує квартиру, сплачує комунальні послуги; зареєструвався як ФОП в червні 2022 року. На підставі викладеного просить зменшити розмір стягнених аліментів з частини до 1/6 частини з усіх видів доходів (заробітку). В судовому засіданні представник позивача адвокат Самсонова Н.В. позовні вимоги підтримала, на їхньому задоволенні наполягала. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти задоволення позову заперечувала. Суд, вислухавши позицію сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке: В зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області шлюбі між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] , актовий запис № 64, народився син [PERSON] , [INFO] . 12.08.2020 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між ними розірваний, син залишився проживати з відповідачкою. Судом встановлено, що на підставі судового наказу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська № 932/6914/20 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 червня 2020 до досягнення дитиною повноліття. З рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2012 року вбачається, що з позивача [PERSON] також стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , 2006 року народження, в розмірі 900 грн. \~ \~ \~ \~З наданих позивачем банківських квитанцій за період 2020-2022 роки судом встановлено, що позивачем сплачуються аліменти на виконання рішення суду на утримання доньки [PERSON] , 2006 року народження. \~ \~ \~ \~З договору оренди житла вбачається, що позивач [PERSON] орендує квартиру за адресою: [ADDRESS] , з 03.10.2020 року зі сплатою орендної плати 3000 грн + оплата спожитих комунальних платежів. \~ \~ \~ \~З довідок про рух коштів по рахунку ФОП [PERSON] АТ «Універсал Банк» за період з червня по грудень 2022 року вбачається, що його загальний дохід склав 59072,10 грн., середній місячний дохід склав 10000 грн. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності\~до ст.\~182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Такий висновок міститься також у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі №6-143цс13, та у постанові Верховного Суду від 31.01.2020. у справі №484/2230/17. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилається на те, що він наразі не спроможний виплачувати аліменти у присудженому судом розмірі, оскільки змінився його сімейний стан, матеріальний стан, крім того, він сплачує аліменти на доньку від першого шлюбу за попереднім рішенням суду. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального стану, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до ч.1 ст.81 СК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.80 цього Кодексу достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять предмета доказування. Відповічка [PERSON] , заперечуючи проти задоволення позову, правом на надання відзиву та належних та допустимих доказів на підтвердження своєї позиції не скористалася. Встановивши всі фактичні обстави справи та дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними доказами наявність підстав, достатніх для зміни розміру аліментів, які стягуються згідно із судовим наказом на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина сторін [PERSON] , [INFO] . Суд враховує також, що відповідно до ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проаналізувавши викладене, оцінивши обставини, передбачені ст.182 СК України, зокрема, наявність у платника аліментів двох дітей від різних шлюбів , на утримання яких ухвалено два судових рішення про стягнення аліментів, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку. При цьому, суд враховує, що зміна розміру аліментів не порушує інтересів дитини, оскільки змінений розмір аліментів запезпечуватиме права дитини на належне утримання з огляду на те, що аліменти присуджено у розмірі, не меншому гарантованого законом мінімуму, а також зважаючи на обов`язок утримання дитини у обох батьків. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved