Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

У грудні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів за договором позики, мотивуючи тим, що 06.03.2020 року позивач надав відповідачу у позику 50 000 доларів США., які останній зобов`язувався повернути до 06 липня 2020 року. Підписанням договору позики від 06 березня 2020 року та розпискою, відповідач підтвердив отримання суми позики. Проте, свої зобов`язання щодо повернення суми позики відповідач не виконав. У зв`язку з цим позивач звернувся з цим позовом до суду та просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 50 000 доларів США. та суму штрафних санкцій в розмірі 437 500 доларів США. Ухвалою суду від 18.04.2023 року відкрито провадження у порядку позовного загального провадження. 26.05.2023 року представником позивача було подно уточнену позовну заяву та оригінал розписки та договору позики. Ухвалою суду від 08.06.2023 року закрито провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Повідомленням суду учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження з викликом сторін, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подання відповідних заяв по суті справи у встановлені строки. Сторони до судового засідання не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи в порядку заочного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Постановою Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13 передбачено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Судом встановлено, що 06.03.2020 року позивач надав відповідачу у позику 50 000 доларів США., які останній зобов`язувався повернути до 06 липня 2020 року. Підписанням договору позики від 06 березня 2020 року та розпискою, відповідач підтвердив отримання суми позики. Проте, свої зобов`язання щодо повернення суми позики відповідач не виконав. У зв`язку з цим позивач звернувся з цим позовом до суду та просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 50 000 доларів США. та суму штрафних санкцій в розмірі 437 500 доларів США. Відповідач [PERSON] -Позичальник не виконав умови договору та не повернув у вказаний у Договорі строк борг, чим порушив умови Договору позики а саме п. 1.1.1 , п. 4.1. Згідно п. 6.1 Сторона , яка порушила зобов`язання, визначене цим Договором та/або чинним законодавством України, зобов`язана відшкодувати завдані цим збитки Стороні, чиї права або законні інтереси порушено. Згідно п.6.3. У разі якщо Позичальник не повернув Позикодавцю надану позику в установлений згідно з умовами Договору строк, Позичальник зобов`язується сплатити санкції у вигляді штрафу. Розмір штрафу, за згодою Сторін, становить 1% від суми позики зазначеної у п.2.1. цього Договору за кожен день прострочення. Відповідно до п.6.3. Договору встановлено, що у разі якщо Позичальник не повернув Позикодавцю надану позику в установлений згідно з умовами Договору строк, Позичальник зобов`язується сплатити санкції у вигляді штрафу. Розмір штрафу, за згодою Сторін, становить 1% від суми позики зазначеної у п.2.1. цього Договору за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частин 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно з ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. У строк, встановлений договором позики (графіком повернення позичальником грошових коштів), відповідач суму позики позивачу не повернув. Договір позики відповідач не оспорював, не визнавав його недійсним чи удаваним правочином, що має на меті приховати інший правочин. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що позов в частині стягнення суми боргу за договором позики в сумі 50 000 доларів США є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню. В частині стягнення суми штрафних санкцій, в сумі в розмірі 437 500 доларів США посилаючись на те що, за згодою Сторін, становить 1% від суми позики зазначеної у п.2.1. цього Договору за кожен день прострочення. Суд приходить до наступного. Позивач 08.12.2022 року звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача суми договору позики та стягнення суми штрафних санкцій в розмірі 437 500 доларів США. Розмір штрафних санкцій, нарахованої за кожен рік перед зверненням Позивача до суду, визначається наступним чином: 50 000 х 1% х 875 = 437 500 доларів США. Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Враховуючи, що розмір штрафних санкцій 437 500 доларів США, явно перевищує розмір заборгованості Відповідача за позикою 50 000 доларів США, суд вважає можливим зменшити розмір штрафних санкцій, який підлягає стягненню з Відповідача за невиконання ним своїх зобов`язань пропорційно з розміром суми позики, яка підлягає стягненню з відповідача - 50 000 доларів США. Зменшення заявлених штрафних санкцій, які нараховуються за неналежне виконання стороною свої зобов`язань, кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно зі статтею 74 ГПК України, статтею 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 903/486/22 від 11 липня 2023 року. Впаховуючи вище викладене, суд приходить до виснку про задоволення позовних вимог частково та стгення з відповідача на користь позивача суму борги позики в сумі 50 000 доларів США та суму штрафних санкцій в сумі 50 000 долірв США, пропорційно розміру заявлених позовних вимог. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 12 405 грн., сплачений позивачем за подання до суду позовної заяви. На підставі викладеного та

Outcome: partial