Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

У липні 2023 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про зняття арешту з майна. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 23.05.2005 року Першою Кременчуцькою нотаріальною конторою внесено дані до Державного реєстру речових прав про арешт на належну нібито відповідачу 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Квартира належить їй на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ліньковою І.Б. 15.08.2000 року. При зверненні до приватного нотаріуса з метою відчуження квартири, вона дізналась про зазначений вище накладений арешт на її квартиру. Згідно відповіді Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 87411 від 10.05.2023 року, на виконанні у відділі виконавчих проваджень відносно [PERSON] не перебуває. Позивач просить скасувати арешт з нерухомого майна: 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Ухвалою судді від 18.07.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду направив клопотання про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Представники виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та Першої Кременчуцької нотаріальної контори про дату розгляду справи повідомлялися належним чином, на адресу суду направили клопотання про розгляд справи без їх участі, пояснень на позов суду не направили. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, встановив такі фактичні обставини справи: У провадженні суду перебувала цивільна справа № 2-5264/2002 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука від 21.08.2002 року номер 16-СИ накладено заборону на 1/3 частину квартири [ADDRESS] (17-18). Арешт зареєстровано 23.02.2005 року 12:24:14 за № 1707413 реєстратором: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора та внесено дані до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 12). Квартира належить [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ліньковою І.Б. 15.08.2000 року (а.с. 9). Згідно відповіді Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 87411 від 10.05.2023 року, на виконанні у відділі виконавчих проваджень відносно [PERSON] не перебуває (а.с. 23). Вирішуючи спір, суд виходить з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2 ст. 16 Цивільного Кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути - припинення дії, яка порушує право. Для визначення юрисдикції цього спору необхідно визначити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на певне майно, то такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, то ці спори мають розглядатися в порядку цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин. Так, підставою цього позову позивач визначає наявність арешту, накладеного на нерухоме майно, що перешкоджає у реалізації її цивільного права права власності на нерухоме майно. Ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: \~ \~ \~ \~1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; \~ \~ \~ \~2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; \~ \~ \~ \~3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; \~ \~ \~ \~4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; \~ \~ \~ \~5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у\~частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; \~ \~ \~ \~6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; \~ \~ \~ \~7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; \~ \~ \~ \~8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; \~ \~ \~ \~9) підстави, передбачені\~пунктом 1-2\~розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» особа,\~яка вважає,\~що майно,\~на яке\~накладено арешт,\~належить їй,\~а не\~боржникові,\~може звернутися\~до суду\~з позовом\~про визнання\~права власності\~на це\~майно і\~про зняття\~з нього\~арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. За даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень відкритих виконавчих проваджень, за якими боржником є [PERSON] , станом на розгляд справи немає. Отже, продовження арешту майна перешкоджає позивачу у реалізації прав власника. Відповідно до ст. 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 41 Конституції України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст.\~321 ЦК України\~власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд приходить до висновку, що накладений арешт на майно порушує права позивача. Позивач про компенсацію судових витрат не заявила. На підставі викладеного, відповідно до статей \~263-265 ЦПК України, суд

Outcome: approved