Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

[PERSON] , заінтересовані особи: Дніпровська міська рада, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Базилєв С.П., звернулась до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просила встановити факт того, що померлий [INFO] [PERSON] , останнє місце проживання якого було на дату смерті квартира [ADDRESS] , є вітчимом померлого [INFO] чоловіка заявника - [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] помер - [PERSON] , вітчим чоловіка заявника. [INFO] помер чоловік заявника - [PERSON] . Після смерті [PERSON] , вітчима чоловіка заявника приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П., заведено спадкову справу 25/2023. Після смерті [PERSON] , чоловіка заявника, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П. заведено спадкову справу 91/2021. Після смерті спадкодавців відкрилася спадщина, рухоме та нерухоме майно в тому числі квартира [ADDRESS] , яка належала спадкодавцям, згідно із свідоцтвом про право власності від 09.02.1996року без № видане виконкомом міської ради Ради народних депутатів, на підставі розпорядження від 09.02.1996 року №6/105-96, зареєстроване в КП «МБТІ» в реєстрову книгу 168 П, реєстровий №71, свідоцтво видано на ім`я [PERSON] , [PERSON] , в рівних частках. Заявник прийняла спадщину після померлого чоловіка за законом у встановлений законодавством строк, отримала свідоцтво про право на спадщину видане приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П., від 05.10.2022 року, реєстровий №686 на 1/2 частку квартири, квартира [ADDRESS] , реєстровий «2642286312020 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, витяг від 05.10.2022 року №311656803. Заявник подала заяву на отримання свідоцтва про на спадщину після померлого [PERSON] , вітчима чоловіка, отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.04.2023 року №88/02-14 приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Базилєва С.П., з підстав відсутності документа, що підтверджує факт родинних відносин. Факт родинних стосунків заявника із померлим чоловіком [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про шлюб заявника, від 01.10.2016 року [NUMBER] видане Ленінським районним у м. Дніпропетровську відділом ДРАЦС актовий запис №398 від 01.10.2016 року. Факт родинних відносин померлого чоловіка із вітчимом [PERSON] підтверджується: свідоцтвом про одруження матері чоловіка [PERSON] від 21.05.1971 року серія [NUMBER] , видане Красногвардійським р/б РАЦС м. Дніпропетровська витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження чоловіка заявника наявний в спадковій справі заведеної приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П., після смерті [PERSON] [PERSON] не є рідним батьком чоловіка заявника, є вітчимом. Заявник [PERSON] та представник заявника - [PERSON] подали через канцелярію суду заяви, в якій просять розглянути заяву про встановлення факту родинних відносин у відсутності заявника та його представника. Доводи, наведені в заяві, підтримали у повному обсязі та просили суд задовольнити їх. Представник заінтересованої особи: Дніпровська міська рада у судове засідання не з`явився. У поданій до суду заяві просив розглянути справу у його відсутності. Встановлення фактів, зазначених у заяві [PERSON] , залишає на розсуд суду. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Базилєв С.П., надав суду заяву про розгляд справи без його участі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у засідання усіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.06.1996, [PERSON] помер [INFO] , місце смерті: м. Дніпропетровськ, Ленінський район (а.с. 14). Відповідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.10.2021, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , місце смерті: м. Дніпро (а.с. 13). Відповідно до постанови приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Базилєв С.П від 14.04.2023, заявнику [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину на частину квартири [ADDRESS] було відмовлено, у зв`язку з тим, що нею не надано нотаріусу документ про родинні відносини з померлим (а.с. 32 зворот). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.10.2016, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 01 жовтня 2016 року, про що зроблено актовий запис №398 (а.с. 15). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.05.1971, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 21 травня 1971 року, про що зроблено відповідний актовий запис №360 (а.с. 16). Так згідно свідоцтва про право власності на житло від 09.02.1996 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.10.2021 року [PERSON] після померлого [PERSON] отримала спадщину, яка складається з частки квартири [ADDRESS] ) (а.с.18). Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові правовідносини регулюються ЦК України після 1 січня 2004 року, якщо спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, то такі правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Тобто у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. У зв`язку з тим, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , застосуванню підлягає Цивільний кодекс УРСР 1963 року. Відповідно до вказаного кодексу право на спадкування мають особи, визначені у законі. Згідно зі ст. ст. 529, 530 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Крім того, ст. 531 ЦК УРСР 1963 року до числа спадкоємців за законом віднесено непрацездатних осіб, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні зі спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Стаття 535 ЦК УРСР 1963 року передбачала право на обов`язкову частку у спадщині неповнолітніх або непрацездатних дітей спадкодавця (в тому числі усиновлених), а також непрацездатної дружини, батьків (усиновителів) і утриманців померлого, які успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: - якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; - якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.1 листа від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 року, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Лише якщо спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року та не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування на підставі ЦК УРСР, право спадкування виникає також у спадкоємців за законом третьої, четвертої та п`ятої черг ("нових черг") відповідно до статей 1263 - 1265 ЦК України. Отже спадщина після смерті [PERSON] відкрилася в день його смерті, [INFO] , тобто до [INFO] , а значить п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не підлягає застосуванню до даних правовідносин. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, судом встановлено наступні обставини: як слідує з заяви заявниця є дружиною померлого [PERSON] , тобто пасинка померлого спадкодавця [PERSON] у 1996 році. Чоловік заявниці [PERSON] не входить до кола спадкоємців за законом, визначених діючим на час відкриття спадщини ЦК УРСР 1963 року, а відтак і прийняти спадщину фактично вступивши в управління або володіння спадковим майном не міг, оскільки цим правом наділені лише спадкоємці. Суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. З огляду на викладене, враховуючи, що встановлення факту родинних відносин чоловіка [PERSON] - [PERSON] з померлим [PERSON] не породжує для [PERSON] юридичні наслідки, від яких залежать його права, зокрема, на оформлення спадщини, тобто заявник не успадкує частину квартири після смерті [PERSON] , а тому суд приходить до висновку, що дана заява не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed