Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

30.06.2023 позивач ЛМКП «Айсберг» звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ЛМКП «Айсберг» 24183,63 грн. заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.01.2020 по 31.05.2023 включно ( з урахуванням заборгованості станом на 01.01.2020 відповідно до Відомостей про нарахування та оплату послуг з утримання будинку та прибудинкових територій) та судові витрати. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що відповідачка є власником квартири [ADDRESS] . Зазначає, що відповідачці надаються послуги з утримання будинку та прибудинкової території без укладеного договору. Однак, відповідачка не здійснює належним чином оплату за утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого за період з 01.01.2020 по 31.05.2023 утворилась заборгованість у сумі 24183,63 грн. Ухвалою суду від 03.07.2023 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача 08.08.2023 подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату і час розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подала, відтак, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та з`ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, входячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 365 від 08.06.2007 «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові», Львівські комунальні підприємства визначено виконавцями житлово-комунальних послуг у м. Львові. Відповідачка [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописки від 13.06.2023 (а.с.10). Згідно інформаційної довідки №337464873 від 29.06.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомості щодо власника об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] відсутні (а.с.9). Будинок [ADDRESS] перебуває на балансі ЛМКП «Айсберг». Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій відносяться до житлово-комунальних послуг. Обов`язок споживачів своєчасно сплачувати за житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом, передбачений ст. 68 ЖК України. Згідно ч.2 ст.382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно позовної заяви позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість по оплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 24183,63 грн. за період з 01.01.2020 по 31.05.2023 включно. Як вбачається із відомості про нарахування та оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території мешканця [PERSON] , особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , заборгованість станом на 01.01.2020 становить 9961,92 грн., однак не вказано за який період, за якими тарифами нараховано вказану суму. Однак, згідно поданого розрахунку, за період з січня 2020 року по травень 2023 року нараховано за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території - 14098,89 грн., корекція - 122,82 грн. А відтак, за період з січня 2020 року по травень 2023 року не сплаченою залишається сума 14221,71 грн. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно положень статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. А відтак, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що заборгованість за період з січня 2020 року по травень 2023 року становить 24183,63 грн., оскільки 9961,92 грн. нараховано за період до січня 2020 року, а тому, за висновком суду, відсутні належні правові підстави для задоволення позову у цій частині заявлених вимог. Таким чином, виходячи з наведених вище доводів та мотивів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме в частині стягнення боргу за період з 01.01.2020 по 31.05.2023 у сумі 14221,71 грн. Відтак, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідачки на користь позивача суму сплаченого судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме 2598,34 грн.

Outcome: partial