Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Керівник Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області звернувся до суду в інтересах держави в особі Могилів-Подільської міської ради, Національної служби здоров`я України із вказаним вище позовом до [PERSON] , який мотивований тим, що вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20.09.2021 відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Встановлено, що 16.02.2021 [PERSON] керуючи транспортним засобом вчинив дорожньо-транспорту пригоду, внаслідок якої пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до КНП «Могилів-Подільська ОЛІЛ» та перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділені з 16.02.2021 по 02.03.2021, тобто 13 днів. Вартість одного ліжко-дня лікування для [PERSON] у лютому становила 429,64 грн., а у березні 800,47 грн. та загальна вартість лікування становить 5956,15 грн., в тому числі за рахунок коштів Могилів-Подільської міської територіальної громади 3148,30 грн. Таким чином, з вини відповідача заклад охорони здоров`я поніс витрати на лікування потерпілого від злочину в сумі 5956,15 грн., які на момент пред`явлення позову не відшкодовані, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області 22.05.2023 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, враховуючи таке. Вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20.09.2021 у справі №138/1227/21 [PERSON] визнано виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Вирок суду набрав законної сили 21.10.2021 (а.с.13-14). Згідно з вироком суду кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин: судом встановлено, що 16.02.2021 близько 19 год. 30 хв. [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «Opel Astra» д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по сухому, чистому дорожньому покритті зі швидкістю близько 30 км/год., зі сторони центра м. Могилів-Подільський в напрямку с. Немія Могилів-Подільського району, на відрізку автодороги, що розташована навпроти будівлі №19 по вул. Вокзальна у м. Могилів-Подільському Вінницької області, в порушення Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, а саме: п.18.1, яким передбачено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а вразі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, не надав дорогу пішоходу [PERSON] , який перетинав проїзну частину зліва на право по нерегульованому пішохідному переході та допустив наїзд на останнього. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до комунальної некомерційної установи «Могилів-Подільська окружна лікарня інтенсивного лікування». Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №77/16 від 12.04.2021 у [PERSON] мали місце такі тілесні ушкодження: ЗЧМТ забій головного мозку важкого ступеня з субдуральною гематомою лівої півкулі з помірним дислокаційним синдромом та незначним субарахноїдальним компонентом та внутрішньо паренхіматозними гематомами латеральних відділів лівої лобної ділянки з набряком речовини головного мозку, які утворились від дії на голову тупого предмету, можливо при дорожньо-транспортній пригоді 16.02.2021 та належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя на час їх утворення. Порушення водієм [PERSON] вимог п.18.1 Правил дорожнього руху перебуває в прямому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із спричиненням тяжких тілесних ушкоджень [PERSON] , що підтверджено висновком судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/102-21/4922-ІТ від 07.04.2021. Згідно розрахунку вартості 1 ліжно-дня у травматологічному відділенні КНП «Могилів-Подільська ОЛІЛ» у лютому місяці становила 429,64 грн. (а.с.34) та у березні місяці становила 800,47 грн. (а.с.35). Відповідно до листа КНП «Могилів-Подільської ОЛІЛ» №01/01-05-3473 від 03.11.2022 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні з 16.02.2021 по 02.03.2021, тобто 13 ліжко-днів. Загальна вартість лікування складає 5956,15 грн. (а.с.33). Крім того, як слідує з листа КНП «Могилів-Подільської ОЛІЛ» №01/01-05-662 від 21.03.2023 частина вказаної вище суми лікування [PERSON] відбулась за рахунок коштів Могилів-Подільської міської територіальної громади в розмірі 3148 грн. 30 коп., а також зазначено, що у лютому-березні 2021 року діяв договір №0435-Е420-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій від 01.04.2020 укладений між КНП «Могилів-Подільська ОЛІЛ» Могилів-Подільської міської ради та Національною службою здоров`я України (а.с.17). Згідно п.1.2.-1.4. статуту КНП «Могилів-Подільської ОЛІЛ» підприємство створено на базі майна територіальної громади м.Могилева-Подільського. Майно підприємства є власністю територіальної громади м.Могилева-Подільського в особі Могилів-Подільської міської ради Вінницької області. Засновником та власником підприємства є територіальна громада м.Могилева-Подільського, від імені якої виступає Могилів-Подільська міська рада. Також, пунктом 5.3 статуту передбачено, що джерелами формування майна та коштів є, зокрема, кошти місцевого бюджету. Управління підприємством здійснює Могилів-Подільська міська рада (пункт 7.1. Статуту) (а.с.26-32). У відповідь на повідомлення Могилів-Подільської окружної прокуратури у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» про надання інформації щодо відшкодування у добровільному порядку до бюджету Могилів-Подільської міської територіальної громади шкоди у вигляді витрат понесених на лікування потерпілого [PERSON] , а також чи проводилась Могилів-Подільською міської радою претензійно-позовна робота щодо відшкодування зазначеної шкоди, чи планує самостійно звертатись міська рада до суду із такими позовними вимогами, Могилів-Подільська міська рада повідомила, що у добровільному порядку кошти [PERSON] не відшкодовано та з позовом до суду, не зверталася і звертатись самостійно не планує. Не заперечувала щодо звернення Могилів-Подільської окружної прокуратури до суду в інтересах Могилів-Подільської міської ради (а.с. 18-19). Також, у відповідь на повідомлення Могилів-Подільської окружної прокуратури у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» про надання інформації щодо надання інформації чи укладався договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій між КНП «Могилів-Подільська ОЛІЛ» та Національною службою здоров`я України протягом 2021 років та чи проводилась претензійно-позовна робота щодо відшкодування зазначеної вище шкоди, чи планує самостійно НСД України звертатись до суду із такими позовними вимогами, остання повідомила, зокрема, що діяв договір №0435-Е420-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій від 01.04.2020 укладений між КНП «Могилів-Подільська ОЛІЛ» Могилів-Подільської міської ради та Національною службою здоров`я України. Тобто, послуги КНП «Могилів-Подільська ОЛІЛ» пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено НСЗ України як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України. Крім того, зазначила, що не наділена повноваженнями представляти інтереси держави у справах про відшкодування коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Разом з тим, не заперечувала щодо звернення Могилів-Подільської окружної прокуратури до суду (а.с.20-25). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Порядок відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, встановлений параграфом 2 Глави 82 ЦК України. За змістом ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. За змістом наведеної норми матеріального права обов`язок відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, покладається саме на винну особу, яка вчинила цей злочин, і заподіяла шкоду здоров`ю потерпілої, як умисними, так і необережними діями. Пунктом 3 постанови Пленуму ВСУ «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» від 07 липня 1995 року № 11 роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року (далі Порядок). Цим Порядком передбачено, що сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Як вбачається з п.2 Порядку визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно з п. 3 Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства. Згідно зі ст. 327 ЦК України та ч. 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Частинами 3, 4 ст. 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду із позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до вимог статті 131-1 Конституції України прокуратура України становить єдину систему, на яку покладається, у тому числі, представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Згідно зі статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. З матеріалів справи вбачається, що 16.02.2021 відбулась дорожня транспортна пригода, в результаті якої [PERSON] отримав тілесній ушкодження та перебував на лікуванні. Причиною ДТП стало порушення [PERSON] вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Відповідач визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, оскільки будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила дорожнього руху, що спричинило потерпілому [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження. Під час розгляду кримінального провадження судом питання відшкодування витрат на лікування потерпілого не вирішувалось. Враховуючи викладене вище, а також те, що відповідач доказів на спростування розміру наведених позивачем витрат на лікування потерпілого не надав та будь-яких інших заперечень, пояснень до суду ним подано не було, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню. За змістом ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: approved