Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

28 квітня 2023 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ними. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що через різні погляди на сімейне життя та сімейні обов`язки спільне життя з відповідачем не склалося. З 17 квітня 2023 року шлюбні відносини між ними припинені, поновлювати їх позивач наміру не має. Ухвалою суду від 01 травня 2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. За клопотанням відповідача ухвалою суду від 10 травня 2023 року сторонам надано двомісячний строк на примирення, а провадження у справі зупинено до 08-00 год. 24 липня 2023 року. Ухвалою суду від 24 липня 2023 року поновлено провадження у справі. 14 липня 2023 року від імені відповідача до суду поштою надійшов відзив на позову заяву (не підписаний відповідачем) в якому він заперечував проти розірвання шлюбу, а також проти доводів позивача, які наведені в позовній заяві. 17 липня 2023 року від позивача надійшла заява в якій вона підтримала раніше заявлені позовні вимоги та наполягала на розірванні шлюбу. Вказала, що незважаючи на наданий судом строк для примирення подружжя, його досягнуто не було. Просила залишити їй набуте у шлюбі прізвище « [PERSON] ». Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проведено судом без повідомлення сторін за наявними матеріалами позовної заяви. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Так, 14 лютого 2004 року [PERSON] та [PERSON] у відділі РАЦС Шишацького райуправління юстиції Полтавської області зареєстрували шлюб, актовий запис № 03, що підтверджуються свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.7). Подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що перешкоджає розірванню шлюбу через органи РАЦС. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За змістом ст.ст. 54, 55 СК України базовою засадою побудови сімейних відносин є рівність чоловіка і жінки, взаємні почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Позивач в категоричній формі наполягає на розірванні шлюбу. Вказує на те, що відносини з відповідачем стали погіршуватися з 2018 року, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Незважаючи на наданий судом двомісячний строк для примирення подружжя, позивач вказує, що примирення не досягнуто і є неможливим та продовжує наполягати на розірванні шлюбу, наголошуючи на неприпустимості примушення до шлюбу. Сторони не звертались з позовними вимогами про поділ спільного майна подружжя та/або визначення місця проживання дитини. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б волі та інтересам щонайменше одного з них (позивача), суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи те, що позивач не виявила бажання змінити прізвище на дошлюбне, суд,

Outcome: approved