Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

[PERSON] , в особі представника адвоката Попова А.О., звернувся до суду з позовною заявою до Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, в якій просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6320684500:01:000:0215, площею 5,5655 га, що розташована на території колишньої Надеждинської сільської ради Лозівського району Харківської області, КСП ім. Куйбишева. Позивач вказує, що в травні 2023 року, йому стало відомо, що [PERSON] 21 вересня 2012 року підписала заповіт, яким заповіла йому вищевказану земельну ділянку. Даний заповіт зареєстровано в реєстрі 21 вересня 2012 року за № 1020. При зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину згідно заповіту він отримав відмову в зв`язку з пропуском шестимісячного терміну. Зазначає, що ним пропущено строк для прийняття спадщини у зв`язку з тим, що про наявність заповіту складеного на його користь дізнався поза межами строку, передбаченого частиною першою статті 1270 ЦК України. Вважаючи, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропущений ним з поважних причин, просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] . В підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник відповідача, Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, в підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.ч. 1, 4\~ст. 206 ЦПК України,\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності усіх учасників справи на підставі наявних матеріалів. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01 червня 2023 року серії [NUMBER] , виданого повторно Лозівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ХР № 064334, виданого 04 вересня 2004 року та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 95, [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6320684500:01:000:0215, площею 5,5655 га, що розташована на території колишньої Надеждинської сільської ради Лозівського району Харківської області, КСП ім. Куйбишева. Згідно Заповіту\~від 21\~вересня 2012\~року,\~складеного [PERSON] ,\~остання на\~випадок своєї\~смерті заповідала [PERSON] належну їй, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ХР № 064334, земельну ділянку, яка розташована на території Надеждинської сільської ради Близнюківського району Харківської області. Даний заповіт зареєстровано в реєстрі 21 вересня 2012 року за № 1020. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною першою статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Яременко Г.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31 травня 2023 року № 48-02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки він пропустив встановлений законом 6 місячний строк для подання зави про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. Як роз`яснюється у п. 24 Постанови ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність пропуску строку для прийняття спадщини, а суди відкривають провадження у справі про продовження строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також: за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також: відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Також, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Згідно зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивач в своїй позовній заяві стверджує, що він пропустив шестимісячний строк з поважних причин, так як на час відкриття спадщини він разом зі спадкодавицею не проживав, про наявність заповіту складеного на його користь дізнався поза межами строку, передбаченого частиною першою статті 1270 ЦК України, а саме в травні 2023 року, від [PERSON] . Обставини, на які посилається позивач як на підстави пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , заслуговують на увагу та на думку суду є поважними причинами. Крім того суд взяв до уваги правову позицію, яку ВС/КЦС висловив у справі №638/16467/19, провадження № 61-14654ск20 від 18.03.21, а саме те, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Отже дана позовна заява вмотивована, аргументована та така, що відповідає вимогам закону і відповідно підлягає до задоволення. Доказів, які спростовують твердження позивача щодо поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, суду не надано. Представником відповідача позов визнано повністю, заперечень вона не має. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON] пропущений з поважних причин, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, законними, та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved