Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - адвокат Парійчук Юлія Дмитрівна звернулася в суд із позовом до відповідача Саранчуківської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обгрунтування позову зазначено, що [INFO] померла тітка позивачки [PERSON] , яка на день смерті проживала по [ADDRESS] . Після смерті тітки позивачки залишилося спадкове майно, зокрема земельна ділянка, розташована на території Мечищівської сільської ради Тернопільської області, площею 1.56 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та яка складається із двох земельних ділянок: 0,69 га з кадастровим номером 6120483900:01:001:0769 та 0,87 га з кадастровим номером 6120483900:01:001:0211. Позивачка прийняла спадщину після смерті тітки, подавши до Першої Тернопільської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини 19 квітня 2022 року. На таку заяву отримала відмову з підстав розбіжності у прізвищі спадкодавця в свідоцтві про смерть та у заповіті і державному акті на право власності на землю. Внести зміни в прізвище у державному акті неможливо через смерть спадкодавця, у зв`язку із чим звернулася до суду для захисту своїх спадкових прав. Позивачка [PERSON] у підготовче засідання суду не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Її адвокат Парійчук Ю.Д. подала заяву, у якій розгляд справи просила провести без її участі, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Саранчуківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області у підготовче засідання суду не з?явився; відзив на позов не подав. Подав заяву про слухання справи без його участі представника, позовні вимоги визнав. Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, взявши до уваги заяву позивачки, визнання позову відповідачем, викладене у його письмовій заяві, адресованій суду, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із таких підстав. Згідно ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Ч.4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняття визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності зі ст. ст. 1217, 1220, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; спадкування здійснюється за заповітом або за законом, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено наступне,- [PERSON] померла [INFO] , за життя залишивши заповіт на все, належне їй майно, на користь позивачки [PERSON] . До 6-ти місяців після відкриття спадщини позивачка, як спадкоємиця за заповітом подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після спадкодавиці [PERSON] , таким чином прийнявши спадкове майно, яке залишилося після спадкодавиці. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить право спадкодавиці на земельну ділянку, що розташована на території Мечищівської сільської ради Тернопільської області, площею 1.56 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та яка складається із двох земельних ділянок: 0,69 га з кадастровим номером 6120483900:01:001:0769 та 0,87 га з кадастровим номером 6120483900:01:001:0211 згідно Державного акта серії Р2 №693714. Однак, реалізувати своє право спадкування згаданої земельної ділянки позивачка не може через розбіжність в написанні прізвища заповідача у згаданому Державному акті «[PERSON]», у її свідоцтві про смерть « [PERSON] », а у заповіті зазначено, що заповідачем є « [PERSON] », а зачитаний він зі слів « [PERSON] », прочитаний « [PERSON] », дієздатність перевірено «[PERSON]». Зазначені судом факти доведені в судовому засіданні визнанням позову стороною відповідача, свідоцтвом про смерть [PERSON] , заповітом від 02.12.2010 року, Державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 №693714 та іншими доказами по справі, які суд приймає до уваги як належні та допустимі. Відповідно до положень ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У суду не виникло обґрунтованого сумніву як щодо достовірності обставин, визнаних стороною відповідача, так і щодо добровільності їх визнання, і таке визнання знайшло своє відображення у заяві відповідача по суті справи. Отже, судом встановлено, що позивачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом прийняла спадкове майно після померлої [INFO] [PERSON] у виді земельної ділянки, що розташована на території Мечищівської сільської ради Тернопільської області, площею 1.56 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та яка складається із двох земельних ділянок: 0,69 га з кадастровим номером 6120483900:01:001:0769 та 0,87 га з кадастровим номером 6120483900:01:001:0211, якою померла правомірно володіла за життя. З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved