Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

\~ [PERSON] \~звернулась в\~суд з\~позовом до [PERSON] за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: Перший ВДВС м. Вінниці ЦМУМЮ (м. Київ), Перша Вінницька державна нотаріальна контора (21050 м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 7 кім. 014) про звільнення майна з-під арешту. Позов мотивовано тим, що [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 314249613 від 04.11.2022 року. Згідно\~інформаційної довідки\~ №\~319804195\~від 09.01.2023\~року з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності \~на нерухоме\~майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~ майна\~на квартиру\~за адресою: [ADDRESS] накладено арешт на підставі повідомлення № В-7-Л від 23.05.2000 року ДВС Ленінського району, реєстраційний номер обтяження № 5358128, власником майна зазначено [PERSON] . Відповідно до довідки №75/01-14 від 18.01.2023 року виданої Державним нотаріальним архівом Вінницької області, заборону було накладено 26.05.2000 року за реєстровим номером № 10-267 на все майно яке належить [PERSON] на підставі повідомлення(запиту) начальника ДВС Ленінського району Медяного В.Г. № В-7-Л від 23.05.2000 року. З копії повідомлення (запиту) начальника ВДВС Ленінського районного управління юстиції у м. Вінниці Медяного В.Г. від 23.05.2000 року вбачається, що відділ ДВС звертався до Першої державної нотаріальної контори про надання інформації, чи зареєстровані договори та цінні папери за громадянами: серед яких під номером 5 був вказаний [PERSON] , проживаючий за адресою : [ADDRESS] . Якщо так, то не проводити ніяких операцій до розпорядження ДВС. Згідно відповіді начальника Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Шуляка В.В. від 03.03.2023 року дослідити матеріали виконавчого провадження в рамках якого направлено повідомлення № В-7-Л від 23.05.2000 року ДВС Ленінського району на адресу Першої Вінницької нотаріальної контори, щодо зареєстрованих договорів та цінних паперів на ім`я [PERSON] є неможливим оскільки строк зберігання архівних виконавчих проваджень становить 3 роки, а відтак на момент звернення закінчився 20 років тому. Просила суд звільнити з- під арешту нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка зареєстрована на праві власності за [PERSON] , що накладений ДВС Ленінського району м. Вінниці повідомленням № В-7-Л від 23.05.2000 року, реєстраційний номер обтяження 5358128, зареєстрований 24.07.2007 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник третьої особи Першої вінницької державної нотаріальної контори, в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, при розгляді справи покладалась на розсуд суду. Представник третьої особи Перший ВДВС м. Вінниці ЦМУМЮ (м. Київ) в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялись вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутність сторін, на підставі наявних в справі доказів. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 314249613 від 04.11.2022 року (а.с.8). Згідно інформаційної довідки №319804195 від 09.01.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на квартиру за адресою: [ADDRESS] накладено арешт на підставі повідомлення № В-7-Л від 23.05.2000 року ДВС Ленінського району, реєстраційний номер обтяження № 5358128, власником майна зазначено [PERSON] (а.с.8). Відповідно до довідки №75/01-14 від 18.01.2023 року виданої Державним нотаріальним архівом Вінницької області, заборону було накладено 26.05.2000 року за реєстровим номером № 10-267 на все майно яке належить [PERSON] на підставі повідомлення(запиту) начальника ДВС Ленінського району Медяного В.Г. № В-7-Л від 23.05.2000 року (а.с.9). З копії повідомлення (запиту) начальника ВДВС Ленінського районного управління юстиції у м. Вінниці Медяного В.Г. від 23.05.2000 року вбачається, що відділ ДВС звертався до Першої державної нотаріальної контори про надання інформації, чи зареєстровані договори та цінні папери за громадянами: серед яких під номером 5 був вказаний [PERSON] , проживаючий за адресою : [ADDRESS] . Якщо так, то не проводити ніяких операцій до розпорядження ДВС (а.с.10). Згідно відповіді начальника Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Шуляка В.В. від 03.03.2023 року дослідити матеріали виконавчого провадження в рамках якого направлено повідомлення № В-7-Л від 23.05.2000 року ДВС Ленінського району на адресу Першої Вінницької нотаріальної контори, щодо зареєстрованих договорів та цінних паперів на ім`я [PERSON] є неможливим оскільки строк зберігання архівних виконавчих проваджень становить 3 роки(а.с.11). Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Ст. 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 року здійснено тлумачення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, де сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" АБО "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Також, аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі № 44277/98 "Стреч проти Сполученого Королівства" від 24.04.2003 року. Таким чином, вказані вище заборони порушують права позивача, як власника. Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved