Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

У квітні 2023 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося із вказаним позовом до суду, зазначивши, що 09.04.2021 між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2036115461, відповідно до умов якого відкрито картковий рахунок № [NUMBER] від 09.04.2021. В подальшому 21.10.2022 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №21/10/22, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у відповідних реєстрах. Згідно з реєстром боржників №1 до договору факторингу №21/10/22 від 21.10.2022 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 202 757,79 грн., з яких: 145 191,63 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту; 57 566,16 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до реєстру боржників №2 до договору факторингу № 21/10/22 від 21.10.2022 позивач набув також право грошової вимоги до відповідача в сумі 17 188,54 грн., з яких: 11 000,00 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту; 6 188,54 грн. - сума заборгованості за відсотками. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки первісного кредитора, у зв`язку із чим позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №2036115461 від 09.04.2021 у розмірі 202 757,79 грн. та суму заборгованості за кредитним договором №2036115461_CARD від 09.04.2021 у розмірі 17 188,54 грн., а також стягнути судові витрати: судовий збір - 3 300,00 грн.; витрати на професійну правничу допомогу адвоката - 10 000,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2023 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою судді від 02.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу - для подання відповіді на відзив. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерне товариство «ОТП Банк» (код ЄДРПОУ 21685166, місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43). У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав. Заперечень щодо ухвалення заочного рішення ним до суду не подано. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, письмових пояснень по справі до суду не подав. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд ухвалив провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог із наступних підстав. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 09.04.2021 між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2036115461, відповідно до умов якого відкрито картковий рахунок № [NUMBER] від 09.04.2021. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат. Встановлено також, що банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит на умовах, передбачених договором, що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 09.04.2021 по 21.10.2022. Разом із цим, відповідач своїх зобов`язань за договором не виконала та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені договором. 21.10.2022 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №21/10/22, предметом якого є відступлення прав вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у відповідних реєстрах. Згідно з реєстром боржників №1 до договору факторингу №21/10/22 від 21.10.2022 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 202 757,79 грн., з яких: 145 191,63 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту; 57 566,16 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплатити процентів. Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 599 ЦК зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти ( ч.1 ст.1048 ЦК України). Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що відповідач всупереч умовам кредитного договору №2036115461 від 09.04.2021, незважаючи на її належне повідомлення про перехід права грошової вимоги до іншого кредитора, не виконала свого зобов`язання та після відступлення права грошової вимоги до відповідача не здійснила жодного платежу за вказаним договором для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки первісного кредитора. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним судом України у постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15 «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Як встановлено з матеріалів справи, зобов`язання відповідача щодо сплати кредиту та відсотків за ним виконувались з порушенням умов договору та кредитор скористався правом дострокового повернення кредиту. Враховуючи, що з матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №2036115461 від 09.04.2021 належним чином не виконує, про що свідчить наявність заборгованості, що підтверджується відповідним розрахунком, доказів на спростування доводів позивача та суми заборгованості відповідач суду не надала, суд вважає обґрунтованими та доведеними позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №2036115461 від 09.04.2021 у загальному розмірі 202 757,79 грн., із яких: 145 191,63 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту; 57 566,16 грн. - сума заборгованості за відсотками. Разом із цим, щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №2036115461_CARD від 09.04.2021 у розмірі 17 188,54 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 21/10/22 від 21.10.2022 позивач набув також право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2036115461_CARD від 09.04.2021 в сумі 17 188,54 грн., з яких: 11 000,00 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту; 6 188,54 грн. - сума заборгованості за відсотками. Однак в матеріалах справи вказаний кредитний договір відсутній. Крім того, як встановлено судом із матеріалів справи, №2036115461_CARD від 09.04.2021 - це відкритий картковий рахунок до договору №2036115461 від 09.04.2021, а не окремий кредитний договір. Вказане, зокрема, вбачається зі змісту позовної заяви, у якій сам представник позивача зазначив, що 09.04.2021 між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2036115461, відповідно до умов якого відкрито картковий рахунок № [NUMBER] від 09.04.2021. На підставі викладеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №2036115461_CARD від 09.04.2021 у розмірі 17 188,54 грн. є необґрунтованими, не підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим такі вимоги задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд керується наступним. У позовній заяві позивач вказав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які складаються з судового збору - 3 300,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу - 10 000,00 грн., які він поніс у зв`язку з розглядом справи. Відповідно до ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із наявної в матеріалах справи платіжної інструкції №3708 від 20.04.2023, позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір в сумі 3 300,00 грн. Таким чином, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3036,00 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до правової позиції, викладеної в пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд враховує, що суть надання позивачу адвокатом правничої допомоги зводилась до написання та направлення позовної заяви до суду, розгляд справи проведено у спрощеному провадженні з викликом сторін. З огляду на наведене, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, складності виконаної адвокатом роботи, суд приходить до висновку про те, заявлена позивачем до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню - у розмірі 3 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial