Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] , від імені якої діє представник адвокат Гупал Р.М., звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість за договором позики у сумі 501715,76 грн., які складаються з: 120900 грн. - заборгованість за основним боргом, 365062 грн. пеня, 3000,51 грн. 3% річних, 12752,75 грн. інфляційні збитки, а також судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 22.10.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів. Відповідно до укладеного договору відповідачка отримала від позивачки грошові кошти у сумі 277875 грн., що еквівалентно 9750 доларів США. В подальшому, у зв`язку з отриманням відповідачкою додаткових коштів, до договору неодноразово вносилися зміни щодо суми позики та строку повернення грошових коштів. За останньою редакцією договору позики від 30.04.2021 відповідачка отримала від позивачки 362700 грн., що еквівалентно 13000 доларів США на строк до 22.10.2022. У повному обсязі зобов`язання за договором позики відповідачка не виконала. Станом на 22.09.2021 повернула борг у розмірі, еквівалентному 2000 доларів США, а також 09.09.2022 частково погасила заборгованість у сумі 8000 доларів США. Основну суму боргу у розмірі, еквівалентному 3000 доларів США не повернула. На підставі умов договору та ст.625 ЦК України позивачем нараховано штрафні санкції. Посилаючись на зазначені обставини просить задовольнити позов. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 17 грудня 2021 року відкрито спрощене провадження у вищезазначеній справі, призначено судове засідання. Розпорядженням Верховного Суду від 18.03.2022 № 11/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Куп`янського міськрайонного суду Харківської області на Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.11.2022 справу прийнято до провадження суддею Оладенко О.С., призначено судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно, належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Будь-яких клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 22 жовтня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики №22/10/20-11, згідно умов якого позикодавець (позивач) передав у власність позичальника (відповідача) грошові кошти в сумі 277875 гривень, що є еквівалентом 9750 доларів США, за курсом НБУ, встановленим на моменту укладення даного договору, а відповідач зобов`язався повернути позику в гривнях в еквіваленті 9750 доларів США за курсом НБУ на дату здійснення платежу не пізніше ніж через 6 місяців місяці з моменту укладення договору, тобто до 22.04.2021. Сторони домовились, що позика є безпроцентною. У подальшому сторонами неодноразово укладалися додаткові угоди, якими погоджено зміну суму позики та строку повернення (а.с.16-19). Згідно останньої редакції додаткової угоди від 30.04.2021 сума позики, яку отримала відповідач складає 362700 грн., що еквівалентно 13000 доларів США, позичальник зобов`язався повернути у строк до 22.10.2021 (а.с.20). Факт отримання відповідачем визначеної договором та додатковою угодою суми грошових коштів підтверджено складеною нею 30.04.2021 розпискою (а.с.21). Позивачем надано суду оригінал розписки, наявність у позикодавця оригіналу боргового документа свідчить про невиконання позичальником зобов`язань. Як зазначив позивач, станом на 22.09.2021 повернула борг у розмірі, еквівалентному 2000 доларів США, а також\~ 09.09.2022 частково погасила заборгованість у сумі 8000 доларів США. Основну суму боргу у розмірі, еквівалентному 3000 доларів США відповідачка не повернула. Відповідач доказів належного виконання зобов`язання з повернення позики суду не надала. Отже, заборгованість відповідача за договором позики становить 120900 грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 3 ст. 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 1, ч. 4 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки позивач надав відповідачу обумовлену договором суму грошових коштів, а відповідач зобов`язання з її повернення належним чином не виконав, позовні вимоги в частині суми основної суми боргу обґрунтовані та підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, суд враховує наступне. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12. Як встановлено судом, відповідач порушив грошове зобов`язання, яке мало бути виконане в строк до 22.10.2022 року, а відтак на суму боргу підлягають нарахуванню три проценти річних. Розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних здійснено позивачем за період з 21.10.2021 по 23.02.2022, виходячи із заборгованості відповідача в розмір 292050 грн. (у сумі, яка існувала на час розрахунку), та вони становлять відповідно: 3000,51 грн. та 12752,75 грн. Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд визнає його правильним. Отже, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача на її користь суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми підлягають задоволенню. Вирішуючи вимогу позивача щодо стягнення неустойки за несвоєчасне повернення позики, суд керується наступним. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума (ч. 1 ст. 551 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України). Пунктом 10 договору позики сторони передбачили, що у разі прострочення виконання зобов`язання позичальник сплачує неустойку у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Разом з тим, 04 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 16 червня 2020 року№691-ІХ «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19», відповідно до якого розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України був доповнений пунктом 15 такого змісту: «15. У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення». Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211«Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на всій території України був встановлений карантин. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» вказаний карантин встановлений до 31 березня 2022 року. В період дії на території України карантину, передбачена договором неустойка не нараховується. Протягом періоду, за який позивач просить стягнути пеню (21.10.2021 по 23.02.2022) діяв карантин, який скасовано 01.07.2023. Таким чином, у період дії карантину позичальник звільнявся від сплати штрафних санкцій, зокрема від сплати неустойки (пені) в розмірі 1% від суми займу за кожний день існування простроченої заборгованості, а тому позовні вимоги в частині стягнення неустойки (пені) не підлягають задоволенню. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно наданих суду квитанцій позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 5462,19 грн. Проте, виходячи з ціни позову сплаті підлягали 5017,16 грн. за заявленими вимогами на суму 501715,76 грн., з яких задоволено позовні вимоги на суму 136653,26 грн. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 1366,53 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Згідно зі статтею 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Так, у позовній заяві визначено розмір витрат на професійну правничу допомогу 47545,790 грн. На підтвердження витрат на правову допомогу до позову додано: копію договору про надання правової допомоги від 12.09.2022, додаток до договору від 16.01.2023, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію ордера, попередній розрахунок вартості однієї години надання послуг на правову допомогу [PERSON] відповідно до договору про надання правової допомоги від 12.09.2022 по справі за позовом до [PERSON] , копію акту наданих послуг від 17.01.2023, копію рахунка-фактури №б/н від 17.01.2023 до акту наданих послуг від 18.01.2023. Згідно доданих представником позивача доказів витрат на правничу допомогу, до їх складу включено 25085 грн. додаткового гонорару, тобто 5% від заявленої суми позову\~ 501715,76 грн. Проте, із заявлених позивачем вимог, судом задоволено вимоги на суму 136653,26 грн. Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, а також характер виконаної адвокатом роботи, принцип співмірності і розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, суд приходить висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10000 грн. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. На підставі викладеного і

Outcome: partial