Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕ ГРУП», третя особа: [PERSON] , про звернення стягнення на предмет застави. Позовні вимоги з урахуванням зменшень обґрунтовані тим, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики від 21.05.2021 року, за яким, позивач передав у власність позичальнику грошові кошти в розмірі 2 372 500 грн., що дорівнює еквіваленту в доларах США - 65 000 доларів США, згідно курсу за домовленістю сторін, а позичальник зобов`язуються повернути позикодавцеві кошти в сумі, що дорівнює 65 000 доларів США в порядку та у строк, визначеним цим договором. В п. 4.1. Основного договору зазначено, що позичальник зобов`язуються повернути позивачу суму позики, визначену в п. 2.1. цього договору в іноземній валюті (доларах США) в строк до 21.05.2022 року. Відповідно до Додаткової угоди №1 від 20.05.2022 року до Основного договору у зв`язку з неможливістю повернення позичальником позивачу позики у строки передбачені договором позики від 21.05.2021 року, сторони дійшли згоди продовжити строк повернення позики до 11 жовтня 2022 року, за умови надання позичальником чи майновим поручителем позичальника рівноцінного забезпечення, зокрема транспортних засобів. У зв`язку з чим, між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕ ГРУП», яке виступає майновим поручителем за основним договором, було укладено Договір майнового поручительства від 14.07.2022 року за яким, відповідач поручився перед позивачем нести у повному обсязі солідарну відповідальність за виконання позичальником грошових зобов`язань перед кредитором за основним договором у відповідності до обсягу, визначеного в пунктах 1.4 та 1.5 Договору майнового поручительства. З метою забезпечення виконання зобов`язань, передбачених пунктами 1.1, 1.4, 1.5 Договору майнового поручительства майновий поручитель передає в заставу кредитору рухоме майно, що належить майновому поручителю на праві приватної власності та визначене в пункті 2.2. цього Договору, а кредитор приймає таке майно в заставу, зокрема транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель TRANSPORTER, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , рік випуску 2016, реєстраційний номер [NUMBER] ; балансова вартість - 359 999,98 грн. Право власності заставодавця підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ; транспортний засіб марки LEXUS, модель RX 350, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , рік випуску 2020, реєстраційний номер [NUMBER] ; балансова вартість - 1 217 748,68 грн. Право власності заставодавця підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ; транспортний засіб марки TOYOTA, модель LAND CRUISER PRADO 150, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , рік випуску 2021, реєстраційний номер [NUMBER] ; балансова вартість - 840 757,10 грн. Право власності Заставодавця підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Згідно з п 1.4. Договору загальна вартість предмета застави визначається, як сума вартості всіх об`єктів нерухомості, що передаються в заставу за цим договором, і складає 2 418 505,76 грн. Позичальником не було виконано свої зобов`язання з повернення позики, у встановлений договором строк, у зв`язку з чим у позичальника утворилась заборгованість перед позивачем. 14.11.2022 року позивачем було направлено на адресу [PERSON] претензію-вимогу від 14.11.2022 року про сплату заборгованості за Договором позики, протягом 7 днів з моменту отримання претензії-вимоги, однак позичальник свої зобов`язання виконав частково повернувши 15.12.2022 року 100 250 грн., що на момент повернення частини позики склало 2 500 доларів США. Внаслідок чого, сума заборгованості на даний час складає 2 521 520 грн., що є еквівалентом 62 500 доларів США. Оскільки [PERSON] порушив умови Договору позики та допустив заборгованість за даним договором, позивач просить суд в рахунок вищевказаної заборгованості звернути стягнення на предмет застави, згідно зі ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30 грудня 2022 року було відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 травня 2023 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача уточненні позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позові та уточнень до нього, просив суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання свого представника в судове засідання не направив, однак представником надіслано заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві та запереченнях на зменшення позовних вимог. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні підтримав позицію представника позивача та не заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики від 21.05.2021 року, за яким, позивач передав у власність позичальнику грошові кошти в розмірі 2 372 500 грн., що дорівнює еквіваленту в доларах США - 65 000 доларів США, згідно курсу за домовленістю сторін, а позичальник зобов`язуються повернути позикодавцеві кошти в сумі, що дорівнює 65 000 доларів США в порядку та у строк, визначеним цим договором. В п. 4.1. Основного договору зазначено, що позичальник зобов`язуються повернути позивачу суму позики, визначену в п. 2.1. цього договору в іноземній валюті (доларах США) в строк до 21.05.2022 року. Відповідно до Додаткової угоди №1 від 20.05.2022 року до Основного договору у зв`язку з неможливістю повернення позичальником позивачу позики у строки передбачені договором позики від 21.05.2021 року, сторони дійшли згоди продовжити строк повернення позики до 11 жовтня 2022 року, за умови надання позичальником чи майновим поручителем позичальника рівноцінного забезпечення, зокрема транспортних засобів. У зв`язку з чим, між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕ ГРУП», яке виступає майновим поручителем за основним договором, було укладено Договір майнового поручительства від 14.07.2022 року за яким, відповідач поручився перед позивачем нести у повному обсязі солідарну відповідальність за виконання позичальником грошових зобов`язань перед кредитором за основним договором у відповідності до обсягу, визначеного в пунктах 1.4 та 1.5 Договору майнового поручительства. Відповідно до п. 1.4. Договором майнового поручительства забезпечуються всі грошові (фінансові) зобов`язання боржника перед кредитором за Основним договором, зокрема (але не виключно): 1.4.1. щодо повернення боржником кредитору у строк до 11.10.2022 року грошових коштів (позики в іноземній валюті) в сумі, що дорівнює зазначеному вище еквіваленту в доларах США - 65 000,00 (шістдесят п`ять тисяч) доларів США, (згідно з середнього курсу обміну (продажу) долару США, визначеного на сайті https://index.minfin.com.ua/exchange/bank/ на дату повернення позики); 1.4.2. по сплаті боржником кредитору передбачених основним договором штрафних санкцій (штрафів, неустойки, пені) без будь-яких обмежень щодо їхнього розміру, зокрема, штрафу у розмірі 10% (десять відсотків) від суми позики; 1.4.3. по відшкодуванню збитків, завданих кредитору внаслідок неналежного виконання боржником зобов`язання за основним договором, без будь-яких обмежень щодо їхнього розміру. З метою забезпечення виконання зобов`язань, передбачених пунктами 1.1, 1.4, 1.5 Договору майнового поручительства майновий поручитель передав в заставу кредитору рухоме майно, що належить майновому поручителю на праві приватної власності та визначене в пункті 2.2. цього Договору, а кредитор приймає таке майно в заставу. 1.2. Відповідно до умов Договору майнового поручительства, майновий поручитель передав в заставу наступне майно - транспортні засоби: 1.2.1. транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель TRANSPORTER, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , рік випуску 2016, реєстраційний номер [NUMBER] ; балансова вартість - 359 999,98 грн. Право власності заставодавця підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ; 1.2.2. транспортний засіб марки LEXUS, модель RX 350, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , рік випуску 2020, реєстраційний номер [NUMBER] ; балансова вартість - 1 217 748,68 грн. Право власності жаставодавця підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ; 1.2.3. транспортний засіб марки TOYOTA, модель LAND CRUISER PRADO 150, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , рік випуску 2021, реєстраційний номер [NUMBER] ; балансова вартість - 840 757,10 грн. Право власності заставодавця підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Згідно з п 1.4. Договору майнового поручительства загальна вартість предмета застави складає 2 418 505,76 грн. Позичальником не було виконано свої зобов`язання з повернення позики, у встановлений договором строк, у зв`язку з чим у позичальника утворилась заборгованість перед позивачем. 14.11.2022 року позивачем було направлено на адресу [PERSON] претензію-вимогу від 14.11.2022 року про сплату заборгованості за Договором позики, протягом 7 днів з моменту отримання претензії-вимоги, однак позичальник свої зобов`язання виконав частково повернувши 15.12.2022 року 100 250 грн., що на момент повернення частини позики склало 2 500 доларів США. Внаслідок чого, сума заборгованості на даний час складає 2 521 520 грн., що є еквівалентом 62 500 доларів США. Відповідно до п. 3 Договору майнового поручительства кредитор має право вимагати від майнового поручителя виконання умов цього Договору. у разі невиконання боржником грошових зобов`язань перед кредитором за Основним договором у встановлений Основним договором строк, кредитор вправі не раніше ніж на наступний робочий день, звернутися до майнового поручителя з письмовою вимогою виконати забезпечене порукою зобов`язання боржника за Основним договором. Кредитор вправі пред`явити таку вимогу поручителю впродовж 5 (п`яти) років з моменту порушення боржником строків виконання зобов`язань за Основним договором, які забезпечені порукою за цим Договором. Відповідно до Договору майнового поручительства п.п. 1.3.4. у разі прострочки виконання зобов`язань (щодо повернення позики за Основним договором) боржником (позичальником за Основним договором) більш ніж 30 календарних днів, кредитор (позикодавець за Основним договором) має право вимагати від боржника (позичальника за Основним договором) повернення всієї суми позики та сплати штрафу у розмірі 10% від розміру позики. Враховую чи те, що з моменту настання граничного строку для виконання зобов`язання з повернення позики - щодо сплати 2 622 750 грн., що є еквівалентом 65 000 доларів США. до моменту часткового погашення пройшло понад 30 календарних днів, відповідач, також має сплатити позивачу штраф у розмірі 10% від розміру позики 2 622 750 грн., що складає 262 275 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, взявши до уваги розрахунок 3% річних, окрім основної суми боргу та штрафу, відповідач має також сплатити 3% річних, що становить 40 116,91 грн. Таким чином, загальна сума боргу з урахуванням суми неповернутої позики, штрафу у розмірі 10% та 3% річних складає 2 823 911,91 грн. Пунктом 2.6. Договору майнового поручительства сторони погодили, що в силу застави Кредитор має право у разі невиконання майновим поручителем цього договору, зокрема щодо сплати всіх грошових зобов`язань, невиконаних боржником за основним договором, одержати задоволення всіх своїх вимог за рахунок предмета застави переважно перед іншими кредиторами майнового поручителя. За рахунок предмета застави кредитор має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату основного зобов`язання, штрафних санкцій, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, зверненням стягнення на предмет застави. Згідно із ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави вразі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Частиною першою статті 19 вказаного Закону визначено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Відповідно до приписів ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Статтею 590 ЦК України визначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється, зокрема, за рішенням суду. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Згідно зі ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. Таким чином, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, суд, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, вважає що вимоги позову підлягають задоволенню в повному обсязі. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, таким чином на користь позивача з відповідачів підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved