Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

22 листопада 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСББ "Анни Ахматової 22" до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що в будинку № 22 по вул. А. Ахматової у м. Києві створено ОСББ "Анни Ахматової 22". Загальними зборами ОСББ було затверджено розмір внесків на утримання будинку, які встановлюються пропорційно до загальної площі часток у квартирах власників. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] у даному будинку та членом ОСББ. У зв`язку неналежною сплатою коштів за послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території у відповідача утворилася заборгованість, яка становить 11 549,13 грн. та яку позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 листопада 2021 року цивільну справу № 753/23788/21 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 24 листопада 2021 року. 10 грудня 2021 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 15 грудня 2021 року справу було прийнято до провадження та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження 23 лютого 2022 року на 10:00 год. Судове засідання 23 лютого 2022 року було відкладено на 12 квітня 2022 року у зв`язку із неявкою відповідача. Судове засідання призначене на 12 квітня 2022 року не відбулось оскільки, відповідно до розпорядження голови Дарницького районного суду м. Києва від 24 лютого 2022 року № 2-вс у зв`язку з введенням на території України 24 лютого 2022 року воєнного стану відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, з метою збереження життя та здоров`я працівників суду та відвідувачів оголошено здійснення розгляду лише кримінальних проваджень, у яких особи тримаються під вартою та у разі наявності клопотань, що потребують невідкладного розгляду, а також припинено пропуск до приміщення суду усіх відвідувачів, окрім учасників судового процесу за заявами та клопотаннями, що потребують невідкладного розгляду. Згодом судове засідання було призначено на 14 липня 2022 року на 10:00 год. Ухвалою суду від 14 липня 2022 року провадження у цивільній справі №753/23788/21 за позовом ОСББ "Анни Ахматової 22" до [PERSON] про стягнення заборгованості було зупинено до набрання законної сили судовими рішеннями Господарського суду м. Києва у справі№ 910/17657/20 за позовом [PERSON] до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Анни Ахматової 22" про визнання недійсним пункту 8 розділу ІІІ статуту ОСББ "Анни Ахматової, 22" та визнання недійсними і скасування всіх рішень, оформлених протоколом від 14 квітня 2019 року - 29 квітня 2019 року № 3. 18 травня 2023 року представником позивача до суду було подано клопотання про поновлення провадження у даній справі, оскільки 27 березня 2023 року Господарським судом м. Києва було ухвалено рішення у справі № 910/17657/20, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ОСББ "Анни Ахматової 22" про визнання недійсним пункту 8 розділу ІІІ статуту ОСББ "Анни Ахматової, 22" та визнання недійсними і скасування всіх рішень, оформлених протоколом від 14 квітня 2019 року - 29 квітня 2019 року № 3. Ухвалою суду від 24 травня 2023 року поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 19 липня 2023 року. 22 червня 2023 року на електронну пошту суду від відповідача у справі надійшла копія квитанції щодо сплати відповідачем коштів за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 4200 грн. У судовому засіданні 19 липня 2023 року було оголошено перерву до 2 серпня 2023 року для надання можливості представнику позивача перевірити факт надходження та зарахування коштів від відповідача. У судовому засіданні 2 серпня 2023 року з`явився представник позивача та надала суду довідку про зарахування коштів, сплачених відповідачем у розмірі 4200 грн за період з червня 2022 по березень 2023 року. Поряд з цим, представник позивача у судовому засданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду повернулись конверти з відміткою: «адресат відсутній», причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала. Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи те, що відповідач неодноразово повідомлялась про день та час розгляду справи належним чином, а саме за адресою місця реєстрації ( [ADDRESS] ) та pf місцем знаходження майна, власником якого вона є ( [ADDRESS] ), на жодне судове засідання вона не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, зважаючи на надану відповідачем квитанцію щодо сплати коштів за комунальні послуги, суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутність відповідача. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, заслухавши пояснення представників позивача, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. [PERSON] є власником майна за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 56 кв.м., що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 8 листопада 2021 року (а.с. 32). Згідно із статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. У будинку за адресою м. Київ, вул. Ахматової, 22 4 березня 2018 року створено ОСББ «Анни Ахматової 22» та 28 березня 2018 року проведено державну реєстрацію (а.с. 24). Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". Відповідно до положень статті 4 вищевказаного Закону об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Згідно із статтею 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Положеннями статті 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, серед іншого, приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; укладати договори; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Відповідно до статей 14, 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», здійснення співвласником своїх прав не може порушувати права інших власників. Співвласник серед іншого зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням. Статтею 10 Закону визначено, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; обрання членів правління об`єднання; питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту тощо. Відповідно до статті 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Звертаючись із позовом до суду позивач зазначає, що у період з березня 2019 року по жовтень 2021 року у відповідача виникла заборгованість щодо сплати внесків за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 11458 грн на підтвердження чого, зокрема долучено розрахунок заборгованості за вказаний період та довідку за підписом голови ОСББ [PERSON] про наявність станом на 1 листопада 2021 року боргу у відповідача [PERSON] у розмірі 11458 грн. Протоколом № 1 Установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням м. Київ, вул. Анни Ахматової, 22 від 4 березня 2018 року затверджено Статут ОСББ, кошторис на 2018 рік, відповідно до якого сума внеску відповідача вираховується в розмірі 294 грн на місяць (5,25 х 56 кв.м.) (а.с.22-24). З 1 травня 2019 року Загальними зборами ОСББ було вирішено збільшити суму внесків, де сума внеску відповідача вираховується в розмірі 350 грн на місяць (6,25 х 56 кв.м.) (а.с. 25-27). З 1 травня 2021 року Загальними зборами ОСББ було вирішено збільшити суму внесків, де сума внеску відповідача вираховується в розмірі 420 грн на місяць (7,50 х 56 кв.м.) (а.с. 28-31). Розрахунок заборгованості за внескам на утримання будинку та прибудинкової території був перевірений судом та покладається в обґрунтування рішення як об`єктивний і належний доказ, що містить відомості щодо розміру нарахованих відповідачу сум, і здійснений на основі затверджених в установленому порядку норм та пропорційно до загальної площі належної відповідачу квартири. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно із частиною шостою статті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Відповідно до положень статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Споживачі зобов`язані оплатити послуги, якщо вони фактично користувались ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 березня 2018 року у справі № 308/10167/15-ц. Позивачем до позовної заяви долучались копії меморіальних ордерів, відповідно до яких було встановлено, що відповідачка перераховувала кошти на утримання будинку та прибудинкової території у період з 10 грудня 2018 року по 20 липня 2020 року на загальну суму 2402 грн, які були зараховані позивачем з урахуванням наявності боргу за попередні періоди. Отже, судом під час розгляду справи було встановлено, що відповідач не своєчасно та не в повному обсязі сплачувала внески на утримання будинку та прибудинкової території, а отже позивач правомірно звернувся до суду за захистом порушеного права. В той же час, відповідачем до суду надіслано копію квитанції № 60 від 22 травня 2023 року, відповідно до якої на рахунок ОСББ «Анни Ахматової 22» відповідачем [PERSON] перераховано кошти в розмірі 4200 грн з призначенням платежу: «о/р 1217 [PERSON] [ADDRESS] » (а.с. 113). Як зазначила представник позивача у судовому засіданні, вказані кошти були зараховані позивачем як оплату відповідачем коштів на утримання будинку та прибудинкової території за період з червня 2022 року по березень 2023 року, на підтвердження чого було надано відповідну довідку від 28 липня 2023 року № ВЗ-0006. Проте, суд не приймає до уваги як належний доказ вказану довідку позивача, з огляду на таке. Подана суду довідка від 28 липня 2023 року № ВЗ-0006 підписана «управляючим будинку ОСББ Анни Ахматової 22» [PERSON] При цьому, до вказаної довідки не долучено жодного доказу на підтвердження наявності у [PERSON] права підпису відповідних довідок від імені ОСББ «Анни Ахматової 22» чи управляючого будинком. Не долучались такі докази і до позову (відповідні рішення Загальних зборів ОСББ в матеріалах справи відсутні). Натомість, як вбачається із долучених до позовної заяви протоколів Установчих зборів від 4 березня 2018 року, Загальних зборів від 14 квітня 2019 року та від 10 квітня 2021 року та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань- головою правління ОСББ є [PERSON] (а.с. 21-31), а [PERSON] не обирався до складу правління чи ревізійної комісії. Також суд зауважує, що таке поняття як «управляючий» не міститься у нормах Законів України «Про Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», «Про житлово-комунальні послуги» та «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Натомість, зокрема відповідно до статті 12 ЗУ Про "Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» за рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Відповідно до пункту 7 статті 1 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управитель багатоквартирного будинку - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Позивачем до позовної заяви не долучалась копія статуту ОСББ "Анни Ахматової 22", з якого б суд мав можливість встановити повноваження певних осіб, у випадку відсутності голови правління ОСББ. Поряд з цим, відповідно до пункту 16 Типового статуту ОСББ, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 27 серпня 2003 року № 141, у разі відсутності голови правління його обов`язки виконує заступник. Докази того, що [PERSON] є заступником голови правляння матеріали справи не містять. При цьому, суд враховує, що представник позивача Дегтярьова О.П. входить до складу правління ОСББ, що підтверджується відповідним протоколом № 1 Установчих зборів ОСББ від 4 березня 2018 року, а отже має доступ в тому числі до печатки ОСББ, відбиток якої міститься на поданій довідці. Враховуючи наведене, суд відхиляє доводи представника позивача щодо того, що сплачена відповідачем сума в розмірі 4200 грн не стосується боргу за період з березня 2019 по жовтень 2021 року, за який подано цей спір до суду. Також суд вважає за необхідне зазначити, що як вбачається із тексту позовної заяви, представник позивача зазначала, що сплачені відповідачкою кошти на утримання будинку та прибудинкової території у період з 10 грудня 2018 року по 20 липня 2020 року на загальну суму 2402 грн відповідно до наявних в матеріалах справи меморіальних ордерів, які також не містили призначення платежу, були зараховані позивачем у хронологічному порядку як погашення існуючої заборгованості за попередні періоди, а саме з липня 2018 року по частково березень 2019 року (а.с. 3-4). У судовому засіданні представник позивача не надала належного обґрунтування чому сплачені відповідачкою в подальшому кошти не були зараховані позивачем у погашення заборгованості у хронологічному порядку, починаючи з тої, що виникла у найдавніший період, як це було зроблено з попередніми платежами. Отже, враховуючи все вище викладене, з огляду на те, що відповідачкою саме в рамках цієї цивільної справи було подано копію квитанції про сплату на рахунок позивача коштів на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 4200 грн, зважаючи на те, що представником позивача у позовній заяві підтверджено факт відсутності у відповідачки боргу перед позивачем за більш ранній період (частину сплачених коштів у липні 2020 року зараховано як погашення частини боргу за березень 2019 року), суд дійшов до висновку, що кошти у розмірі 4200 грн зараховується як часткове погашення боргу перед позивачем за період з березня 2019 по жовтень 2021 року. Зважаючи на встановлене, суд дійшов висновку, що борг відповідач перед позивачем по внескам за утримання будинку та прибудинкової території за заявлений у позові період становить - 7258 грн (11458 грн-4200 грн), в цій сумі заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та доведені суду належними, достатніми та допустимими доказами, а отже підлягають задоволенню. Крім того, позивач ставив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 25,30 грн та інфляційні втрати у розмірі 65,83 грн у зв`язку з несвоєчасною сплатою внесків. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом перевірено наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат та встановлено, що при здійсненні розрахунку позивачем не враховано дефляцію, яка мала місце у певні місяці протягом заявленого періоду до стягнення заборгованості, а отже розрахунки позивача підлягають коригуванню. За підрахунком суду до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 3% річних в розмірі 25,30 грн. та інфляційні втрати в розмірі 55,54 грн. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість і доведеність позовних вимог ОСББ «Анни Ахматової 22» до [PERSON] про стягнення заборгованості за обслуговування будинку і прибудинкової території в загальному розмірі 7338,84 грн, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, позивачем заявлено до суду вимогу про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Адвокатом Дегтярьовою О.П. відповідні докази суду були подані у строки, визначені статтею 141 ЦПК України. Позивач разом з позовною заявою надав суду докази судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, а саме: копію договору № 29 від 1 серпня 2019 року, копію додатку № 1 до договору, копія додаткової угоди № 01 до договору, копію Рахунку на оплату № 67 від 12 листопада 2021 року, послуга - комплексне ведення цивільної справи у суді проти [PERSON] (а.с. 49), копію платіжного доручення № 1333 від 11 листопада 2021 року на суму 4 000 грн, призначення платежу - оплата правничої допомоги: комплексне ведення цивільної справи у суді проти [PERSON] (а.с. 50), копію акту надання послуг № 68 від 19 листопада 2021 року, копію ордеру, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Відповідно до пункту 4.1 договору, правничу допомогу, що надається Адвокатським об`єднанням, клієнт оплачує в гривнях на підставі виставлених рахунків у відповідності до вартості та обсягу наданої послуги, зазначеної у додатку №1 до договору. Серед перелічених у додатку №1 до договору послуг суд не вбачає такий вид послуги як «комплексне ведення цивільної справи у суді», а також вартості такої послуги. При цьому, суд враховує, що одним з основних принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правничу допомогу. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, та зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, розгляд справи в спрощеному позовному провадженні, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, суд дійшов до висновку про те, що заява адвоката Дегтярьової О.П. в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 грн підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 2541,78 грн. На підставі положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial