Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

29 березня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Відповідно до ч.1\~ст.274\~ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 18 квітня 2023 року провадження у зазначеній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивач копію ухвали про відкриття провадження отримав 25.04.2023 та представник позивача копію ухвали про відкриття провадження отримав 18.04.2023 електронною поштою. Відповідач [PERSON] цивільний позов з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі не отримала, зворотне повідомлення повернуто до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. 26.06.2023 на адресу суду від відповідачач [PERSON] надійшла заява про визнання позову, в якій вона позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 березня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за яким позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 300 000 (триста тисяч) гривень 00 копійок, в свою чергу Позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк зі сплатою 15 % річних за користування грошовими коштами. Згідно п.2 Договору позики, сума позики отримана Позичальником в повному обсязі до моменту підписання договору. Кінцевий строк повернення Відповідачем грошових коштів, відповідно до по Договору позики, становив 20 березня 2023 року. Згідно п.4 договору позики, позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, зазначеної в п.1 даного договору, на банківський рахунок . Згідно п.7 договору позики, в разі коли позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, тобто сплатити суму основного боргу, а також 3% від неповерненої суми позики за кожен день прострочення. Факт отримання позики, зокрема, підтверджується договором позики від 20.03.2020 року. Однак [PERSON] гроші до цього часу не повернула, чим порушила взяте на себе зобов`язання. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а в даному випадку - розписки позичальника. Відповідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 610 Цивільного кодексу України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2\~ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У силу дії ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно договору позики, [PERSON] зобов`язувалася повернути суму боргу до 20 березня 2023 року. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 15.03.2023 відповідачу була направлена вимога про повернення позики з доведенням до відома відповідача, банківських реквізитів позикодавця у відповідності до п.4 договору позики. Відповідач вимогу отримала 21.03.2023 року. Жодних заперечень щодо даного розрахунку відповідач не мала. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. В зв`язку з невиконанням відповідачем умов позики, за якою [PERSON] виконав всі умови повністю і своєчасно, а [PERSON] своєчасно не повернула борг, порушено майнові права позивача, тому позов підлягає задоволенню. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку по сплаті суми позики та наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми\~заборгованості та інших виплат, передбачених чинним законодавством. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тому на користь позивача слід відшкодувати з державного бюджету 50 відсотків судового збору. Також підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про стягнення на його користь судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу. Захисником позивача надано до суду обґрунтований розрахунок наданих послуг, а тому заявлена сума підлягає стягненню зі сторони відповідача.

Outcome: approved