Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] , [PERSON] звернулися в суд із зазначеним позовом. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в с. Маначин Волочиського району Хмельницької області, відкрилася спадщина на належне йому спадкове майно: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , - земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку загальною площею 0,25 га. Вказують, що на час смерті [PERSON] вони, як дружина та дочка померлого, були зареєстровані та проживали в будинку [ADDRESS] , і є спадкоємцями першої черги за законом. До спадкового майна належить частка [PERSON] , у даному житловому будинку, який розташований на належній йому земельній ділянці. Зазначають, що вони прийняли спадщину після смерті [PERSON] , вступивши в управління спадковим майном. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Гарнишівською сільською радою 17.11.1988 року на підставі рішення виконкому Волочиської районної ради № 199 від 26.11.1987 року, житловий будинок [ADDRESS] відносився до суспільної групи колгоспного двору. Відповідно до відомостей погосподарських книг №5 Гарнишівської сільської ради за 1991-1995 роки господарство по [ADDRESS] відносилось до суспільної групи колгоспних дворів. Головою двору був член колгоспу "Заповіт Ілліча" с. Гарнишівка Волочиського району Хмельницької області [PERSON] , який помер [INFO] . Зазначають, що станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору були: [PERSON] - голова двору, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які не втрачали зв`язків з колгоспним двором, підтримували його своєю працею та коштами. Вказують, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/4 частку житлового будинку, оскільки будинок з господарськими будівлями та спорудами є майном колишнього колгоспного двору, що збереглося після припинення. Станом на 15.04.1991 року, дату набрання чинності Закону України "Про власність", було чотири члена колгоспного двору, кожному з яких належала 1/4 частка колгоспного двору. У зв`язку з відмовою Волочиської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частину майна, що належало [PERSON] вони позбавлені можливості оформити свої спадкові права. Позивачі просять суд визнати за ними право власності на частку у колишньому колгоспному дворі зазначеного житлового будинку в розмірі 1/4 частки кожному, а також визнати за ними право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] у розмір по 1/8 частці житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] кожному. Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] [PERSON] подала до суду заяву, про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити позов. Представник відповідача Волочиської міської об`єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради в судове засідання не з`явився. Від Волочиської міської ради надійшла заява про розгляд справи у відсутності його представника, при розгляді справи по суті покладається на думку суду. Вивчивши і дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до колгоспного двору, головою якого являється [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок, виданим Гарнишівською сільською радою 17.11.1988 року, рішенням виконкому Волочиської районної ради народних депутатів № 199 від 26.11.1987 року, даними архівного витягу Державним архівом Хмельницької області від 24.05.2023 року № Л-717/01.01-18/2023 від 24.05.2023 року, довідкою від 12.12.2022 року № 157, виданою діловодом Маначинського старостинського округу №10 Волочиської міської територіальної громади про те, що відповідно до погосподарських книг №5 Гарнишівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області за 1991-1995 роки господарство по [ADDRESS] відносилось до суспільної групи колгоспних дворів, головою двору був [PERSON] (член колгоспу "Заповіт Ілліча" с. Гарнишивка Волочиського району Хмельницької області) та станом на 15.04.1991 року членами даного колгоспного двору були: [PERSON] - голова двору, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] помер [INFO] і після його смерті справа не заводилась, що підтверджується даними інформаційних довідок із Спадкового реєстру № 72996017 від 28.06.2023 року № 73117840 від 07.07.2023 року та інформацією Хмельницького обласного державного нотаріального архіву № 1349/01-18 від 07.07.2023 року. Відповідно до довідки про технічний опис об`єкта нерухомого майна від 28.03.2023 року № 207 за адресою [ADDRESS] знаходяться: житловий будинок (цегляний), загальною площею 82,5 кв.м., житловою площею 74,7 кв.м., добудова (цегляна), загальною площею 22,0 кв.м., сарай (глинобитний), погріб (камяний), колодязь (бетонні кільця). Відповідно до технічного паспорта, зазначений будинок складається із п`яти житлових кімнат, двох коридорів та кухні, загальна площа 104,5 кв.м., житлова площа 74,7 кв.м., будинок побудований у 1977 році та має наступний опис основних конструктивних елементів: фундамент кам`яний, стіни цегляні, покрівля азбестно цементна, перекриття глиновалькове, підлога дерев`яна, є електропостачання, водяне опалення; добудова побудована у 1977 році; сарай побудований у 1950 році; погріб побудований у 1969 році. Відповідно до змісту п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року №20, положення якої діяли на дату виникнення спірних справовідносин, спори стосовно майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Відповідно до cт. 120 ЦК УРСР (1963 року), в редакції що діяла на час виникнення спірних правовідносин, колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до ч. ч. 2, 3 cт. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. Відповідно до Закону України "Про власність", який набрав чинності 15.04.1991 року, форма власності у вигляді колгоспгого двору припинила існувати. За загальним правилом, відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Таким чином, станом на 15.04.1991 року, дату набрання чинності Законом України "Про власність", членами колгоспного двору були четверо осіб, кожному з яких належала 1/4 частка колгоспного двору: [PERSON] - голова двору, [PERSON] та позивачі [PERSON] , [PERSON] . Отже, враховуючи зазначені вище норми законодавства та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позов в частині вимог про визнання за позивачами права власності у колишньому колгоспному дворі житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] у розмірі по 1/4 частці кожному є доведеним та підлягає задоволенню. Вирішуючи позов в частині вимог про визнання за позивачами права власності на спадкове майно суд також враховує наступне. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до п. 1 ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому суд вважає, що оскільки на час відкриття спадщини діяв Цивільний кодекс Української РСР в редакції 1963 року, то при вирішенні питання про визнання права власності на спадкове майно слід керуватись саме його положеннями. Відповідно до змісту п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами України справ про спадкування" від 24.06.1983 року № 4, положення якої діяли на дату виникнення спірних правовідносин, правила ст. 563 ЦК про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Згідно з ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 549 цього Кодексу спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що [INFO] в с. Маначин Волочиського району Хмельницької області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому спадкове майно, в тому числі і на належну йому 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позивачі як спадкоємці першої черги за законом (дружина і дочка), які проживали в зазначеному будинку, прийняли спадщину після смерті [PERSON] , вступивши в управління спадковим майном, що підтверджується довідками від 12.12.2022 року № 158, від 19.01.2022 року №13, виданими діловодом Маначинського старостинського округу №10 Волочиської міської територіальної громади. Відповідно до інформаційної довідки із Спадкового реєстру № 72777671 від 09.06.2023 року, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Відповідно до Державного акта про право приватної власності землю серія ХМ №668, виданий 24.10.1995 року Маначинською сільською радою Волочиського району Хмельницької області, земельна ділянка загальною площею 0,83 га, в тому числі для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства площею 0,58 га належить [PERSON] . Волочиська державна нотаріальна контора 07.06.2022 року, розглянувши заяву позивачів про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , відмовила в оформленні спадщини. З врахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] в розмірі по 1/8 частці кожному підлягає задоволенню.

Outcome: approved