Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

У травні 2021 року до суду надійшла вищезазначена позовна заява в якій позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №23703 виданий 12.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість у розмірі 9\~420,04 грн. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що між ним та відповідачем не існує та не існувало жодних боргових зобов`язань, у зв`язку з чим, оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону. З огляду на вищезазначене, з метою захисту своїх прав, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому також заявлено вимогу про стягнення 13\~000,00 грн. у рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу. Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Якименко Л.Г. від 25.05.2021 цивільну справу за позовом [PERSON] направлено до Баьушкінського районного суду м.Дніпропетровська з підстав визначених п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.07.2021 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем відзиву не надано. Третіми особами пояснень не надано. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09.08.2021, за клопотанням позивача, витребувано від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. належним чином завірену копію нотаріальної справи, що заведена у зв`язку із вчиненням виконавчого напису нотаріуса за реєстровим №23703. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, вчетверте надав заяву про відкладення розгляду справи. У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу звукозаписуючими засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, за необхідне, зазначити наступне. Так, судом встановлено, що згідно з копією постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. від 05.03.2021 звернуто стягнення на доходи [PERSON] у виконавчому провадженні №64639096. У вказаній постанові також зазначено, що виконавче провадження №64639096 відкрито на виконання виконавчого напису №23703 виданого 12.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 9\~420,04 грн. За загальними положеннями, визначеним ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу кожна особа має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес особи в один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. 29 червня 1999 року на виконання вимог\~ст.87 Закону України «Про нотаріат»\~Кабінет Міністрів України ухвалив постанову №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік). Відповідно до п.1 вказаної постанови документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. При цьому для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662\~до зазначеного Переліку було внесено зміни, відповідно до яких, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості стало можливим за подання оригіналу чи належним чином засвідченої копії договору, що встановлює основне зобов`язання, які дозволили вчинення виконавчих написів на підставі кредитних договорів, не засвідчених нотаріально. Між тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, ухваленою в адміністративній справі №826/20084/14залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017,\~Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662\~у частині доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Згідно зі\~ст.88 Закону №3425-ХІІ\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За правилами, встановленими\~статтею 5 Закону України «Про нотаріат», нотаріус зобов`язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Пунктом 1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5\~(далі - Порядок), встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. З аналізу приведених норм вбачається, що виконавчий напис - є одним з інститутів правового регулювання відносин між кредитором і боржником, який обумовлюється відсутністю у сторін таких правовідносин спору по суті вимог. При цьому законодавство покладає на нотаріусів не тільки формальну роль із вчинення виконавчих написів, але й функції з оцінки документів, що надаються кредиторами на предмет наявності або відсутності спірних правовідносин, періоду формування заборгованості, відповідності вимог кредитора чинному законодавству тощо. Згідно з висновком до якого дійшла колегія суддів ВП/ВС у постанові від 21.09.2021 прийнятій за результатами розгляду справи №910/10374/17, оскільки у судовому порядку постанову №662 у частині доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визнано незаконною та не чинною, кредитний договір який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів за яким може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Тобто, з аналізу вказаних норм вбачається, що нотаріус не має законних підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за договорами, які не є нотаріально посвідченими. Згідно з частинами 1\~4\~статті 12 ЦПК\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За правилами, встановленими частинами 1, 3\~статті 13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Аналіз приведених норм процесуального права дає підстави дійти висновку про те, що до суду за захистом порушеного права може звернутися будь-яка особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено. При цьому процес такого захисту у суді обмежено законодавцем принципами змагальності та диспозитивності. Принцип змагальності, закріплений у\~статті 12 ЦПК, визначає для сторін ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними процесуальних дій. Такий принцип, зокрема, полягає у покладанні на позивача (його представника) обов`язку з доведення обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог. Невиконання такого обов`язку несе процесуально негативні наслідки у вигляді настання ризиків, визначених процесуальним законом (закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду, повна або часткова відмова у позові тощо). В той же час, згідно з процесуальним законом, на відповідача, на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин, покладено обов`язок на\~спростування доводів позивача щодо порушення його прав. Оскільки позивачем зазначається про те, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог Закону, на відповідача покладено обов`язок по спростуванню вказаного доводу шляхом надання доказів наявності боргових зобов`язань у зв`язку з невиконанням яких було нараховано заборгованість у розмірі 9\~420,04 грн. Виходячи з процесуальної поведінки відповідача, яка полягає у ігноруванні виниклого спору (відсутності будь-якого інтересу) та з огляду на те, що вимога суду, зазначена в ухвалі від 09.08.2021, про витребування доказів залишена без виконання, заявлені позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Також суд наголошує на тому, що наявні в матеріалах справи відомості свідчать про обізнаність відповідача про наявність спору. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 13\~000,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Так, позивачем, на обґрунтування заявленої суми, надано копію договору про надання правничої допомоги №15/2021, а про її складові зазначено у позові де: складання позовної заяви 5\~000,00 грн., складання клопотання про витребування доказів 500,00 грн., складання клопотання про призначення судово-економічної експертизи 500,00 грн., участь адвоката у судових засіданнях по справі 1\~500,00 грн. (вартість одного судового засідання). Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постанові КАС/ВС від 11.06.2020 по справі №821/227/17, а також у постановах КЦС/ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на\~вказаному принципі,\~при здійсненні\~дослідження та\~оцінки наданих\~сторонами доказів\~суд враховує,\~зокрема,\~пов`язаність\~витрат на\~правову допомогу\~з розглядом\~справи,\~обґрунтованість витрат\~та їхню\~пропорційність до\~предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід ілюструється у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95). Варто зауважити, що чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Відповідно до постанови ВС/КЦС від 12.02.2020 прийнятої за результатами розгляду справи №648/1102/19, розподіл витрат понесених стороною у зв`язку з отримання правничої допомоги, відбувається за результатами розгляду справи, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачен стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Суд, виходячи із обсягу виконаної адвокатом роботи (в матеріалах справи наявна лише позовна заява та клопотання про витребування доказів) та із значення справи для її учасників і складності, вважає за необхідне стягнути з відповідача, на користь позивача, у рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу, суму у розмірі 3 000,00 грн. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved