Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

В червні 2023 року заявники звернулися до суду із спільною заявою, в якій просять суд: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 07 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1030; визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком та встановити факт самостійного виховання та утримання її батьком [PERSON] . В обґрунтування заяви вказують, що 07 серпня 2009 року між ними зареєстровано шлюб. Від спільного шлюбу мають двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося, спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини фактично припинені. Не проживають разом з березня 2022 року. Між ними існувала домовленість щодо проживання, виховання та утримання спільних дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю, а [PERSON] , [INFO] з батьком, який самостійно займається її вихованням, доглядає за нею та здійснює піклування. Між ними укладено договір щодо здійснення прав та визначення місця проживання дітей. З цих підстав заявники просять суд заяву задовольнити. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 червня 2023 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21 червня 2023 року відмовлено у відкритті провадження в частині вимог [PERSON] та [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Відкрито провадження в частині вимог про розірвання шлюбу та призначено до судового розгляду на 25 липня 2023 року о 09.00 год. Заявники в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені судом належним чином, засобами поштового зв`язку надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 серпня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис № 1030. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07 серпня 2009 року (а.с. 9). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 23-24). 25 квітня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір щодо здійснення прав та визначення місця проживання дітей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паденко Т.М. (а.с. 10-11). На теперішній час подружні відносини між заявниками припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, заявники не бажають зберегти шлюб. Судом встановлено, що з березня 2022 року заявники проживають окремо. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 зазначено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, суд вважає, що заява обґрунтована, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Враховуючи те, що заявник [PERSON] не просила суд змінити прізвище на дошлюбне прізвище « [PERSON] » після розірвання шлюбу залишити прізвище без змін. На підставі викладеного та

Outcome: approved