Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

24 травня 2023 року адвокат Лукавський І.А., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, у якому просить: - встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була матір`ю [PERSON] , [INFO] ; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] (загальна площа 61,5 кв. м, житлова площа 24,2 кв. м., до складу якого входять: житловий будинок - «А», веранда - «а», вхідний майданчик з навісом - «а1», сарай - «а2», літня кухня - «Б», сарай - «б», сарай - «б1», навіс - «б2», сарай - «В», навіс - «в», погріб - «П», колодязь - «К», огорожа - «1-3»). В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що вищезазначене будинковолодіння є майном колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року головою і єдиним членом цього колгоспного двору була мати позивачки [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачка є дочкою [PERSON] та єдиним її спадкоємцем за законом, а тому має право на належне їй спірне будинковолодіння. Однак нотаріус відмовила позивачці в оформленні спадщини після смерті матері на спірне будинковолодіння через відсутність правовстановлюючого документу на нього. Окрім того, в свідоцтві про народження позивачки ім`я її матері вказане як « [PERSON] », замість вірного - « [PERSON] », що ставить під сумнів наявність родинних відносин між ними. Таким чином, у зв`язку з тим, що право власності на житловий будинок по [ADDRESS] за спадкодавцем не зареєстровано, правовстановлюючі документи відсутні, а також через неможливість документально підтвердити факт родинних відносин із померлою, позивачка не може оформити спадкові права на вищезазначене майно. 25 травня 2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Протокольною ухвалою суду від 12 липня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Лукавський І.А. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача - адвокат Панасюк В.Б. при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Заслухавши представників сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Заслухавши представників сторін, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки, виданої Жабокрицьким старостинським округом Тульчинського району Вінницької області від 03 квітня 2023 року № 375, станом на 15.04.1991 року житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , відносився до суспільної групи колгоспних дворів. Склад двору станом на 15.04.1991 року наступний: [PERSON] - голова двору. Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: - право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; - розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; - згідно зі ст. 4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. У відповідності до роз`яснень, даних в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла. 15 лютого 2002 року за заявою [PERSON] до майна померлої [INFO] [PERSON] . Крижопільською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 123. Того ж дня державним нотаріусом видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину по закону, а саме: на земельну ділянку та на право власності на майновий пай. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються: копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 04 жовтня 1997 року, копією свідоцтва про право на спадщину по закону від 15 лютого 2002 року, матеріалами спадкової справи № 123 від 15 лютого 2002 року, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] . Позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки, де її матір`ю зазначена « [PERSON] », свідоцтвом про укладення шлюбу, з якого вбачається, що позивачка в зв`язку з одруженням змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », довідкою, виданою Жабокрицьким старостинським округом Тульчинського району Вінницької області від 10 квітня 2023 року № 397, де зазначено склад сім`ї позивачки станом 1960 рік, свідоцтвом про право на спадщину по закону від 15 лютого 2002 року, де позивачка вказана дочкою [PERSON] . Отже, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] , який [PERSON] набула у власність як член майна колгоспного двору. Відповідно до усталеної судової практики у справах про спадкування за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Державний нотаріус Крижопільської державної нотаріальної контори повідомила позивачку про відсутність можливості оформити спадкові права на спірне будинковолодіння в зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно (довідка від 17.05.2023 № 55/02-14). Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна померлої матері [PERSON] , тому вона в порядку спадкування за законом набула право на належний матері житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню. Оскільки відповідачем по даній справі є орган місцевого самоврядування, тому суд вважає за можливе віднести судові витрати на рахунок позивачки.

Outcome: approved