Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

08 червня 2023 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 17 листопада 2020 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем було укладено кредитний договір №975191324. 01 червня 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого набуло права грошової вимоги до відповідача. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було укладено Договір факторингу №20102022, відповідно до умов якого товариство набуло права грошової вимоги до відповідача. Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 21 жовтня 2022 року до Договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 28127 грн 03 коп., з яких: 8098 грн 59 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20028 грн 44 коп. - сума заборгованості за відсотками. Згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов`язувалася вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному договором. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», ні на рахунки попередніх кредиторів. На підставі викладеного, позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за Кредитним договором №975191324 від 17 листопада 2020 року у розмірі 28127 грн 03 коп., яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 8098 грн 59 коп.; заборгованості за відсотками - 20028 грн 44 коп., та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2684 грн. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 12 червня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 29 червня 2023 року відповідачем [PERSON] , у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України, подано до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на безпідставність та недоведеність обставин, на які позивач посилається як на правову підставу своїх вимог. Зазначила, що жодних договірних відносин із ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» не мала, Кредитний договір №975191324 від 17 листопада 2020 року, на який посилається позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», не укладала і не підписувала. Позивачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» доказів підписання договору саме нею, не надано, до матеріалів справи позивачем долучено копію Кредитного договору №975191324 від 17 листопада 2020 року, який не містить її підпису. Так само як і не надано виписки з особового рахунку клієнта, яка може бути належним доказом щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Крім того, позивач до позову не долучив доказів щодо купівлі права грошової вимоги на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Просить суд відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві (а.с.34-35). Представник позивача в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважають їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підтримали доводи та обґрунтування позиції висловлені у відзиві, просили відмовити у задоволені позову у повному обсязі. Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Матеріалами справи встановлено, що 17 листопада 2020 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено Кредитний договір №975191324 у формі електронного документу з використанням електронного підпису (а.с.5-6). Акцепт оферти позичальником (підписання договору Одноразовим ідентифікатором) було здійснено шляхом відправлення 17 листопада 2020 року о 17 годині 12 хвилин 28 секунд позичальнику на номер мобільного телефону [NUMBER] , вказаний ним в заявці на отримання кредиту, одноразового персонального ідентифікатора MNV3H6N9. який був введений/відправлений позичальником товариству 17 листопада 2020 року о 17 годині 13 хвилин 35 секунди, що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Згідно п.4.1. Кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Товариства: www.moneyveo.ua. Відповідно до п.4.7. Кредитного договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Товариством в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Отже, Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами вказаного договору. За умовами договору ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надало [PERSON] кредит без конкретної споживчої мети, на суму 2000 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.3, п. 1.4. або п. 1.5 цього договору. Пунктом 1.2. Кредитного договору визначено, що кредит надається строком на 13 днів від дати отримання кредиту Позичальником. Як зазначено в п.1.3 Кредитного договору, на період строку, визначеного п. 1.2 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою у розмірі 0,50% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п.п.1.4., 1.7. Кредитного договору у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п.1.2. договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між Сторонами застосовується Базова процентна ставка в розмірі 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити Товариству різницю між фактично сплаченими процентами за Дисконтною та нарахованою Базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення); розрахунок сукупної вартості кредиту за Дисконтною процентною ставкою та термін платежу згідно строку передбаченого п.1.2. цього договору, зазначені в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною Кредитного договору. Пунктом 4.3. Кредитного договору сторони погодили, що проценти, нараховані після закінчення строку надання Кредиту визначеного в п.1.2. цього Договору, є процентами в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України. У графіку розрахунків, який є додатком №1 до Кредитного договору, та в якому сторонами зазначені ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] , вказані: термін платежу 30 листопада 2020 року; сума кредиту - 2000 грн 00 коп.; нарахований процент 130 грн 00 коп.; до сплати разом - 2130 грн 00 коп. Згідно п.4 Графіку розрахунків у разі користування Кредитом понад строк, вказаний в п.1.2 Кредитного договору, до відносин між Сторонами застосовується правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою, в порядку передбаченому Кредитним договором. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надано відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. У свою чергу, позичальник зобов`язалася своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору. 28 листопада 2018 року на підставі Договору факторингу №28/1118-01, було здійснено відступлення ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» права вимоги, до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відповідно перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №975191324 від 17 листопада 2020 року. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу №20102022. Відповідно до витягу зРеєстру прав вимоги №1 до Договір факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року, до Позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 28127 грн 03 коп. (а.с.7-9). Згідно з розрахунком заборгованості за Кредитним договором №975191324 від 17 листопада 2020 року, за період з 21 жовтня 2022 року по 30 квітня 2023 року, заборгованість позичальника за вищевказаним кредитним договором становить 28127 грн 03 коп., а сааме: 8098 грн - заборгованість по основному боргу; 20028 грн 44 коп. - заборгованість по відсоткам (а.с.10). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Частиною 1 ст.205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Абзац другий ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як зазначено в правій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.11.2021 року у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21), з урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожний електронний правочин вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. У даній справі, Кредитний договір укладений у формі електронного документу, із застосуванням електронного підпису, для укладення якого позичальник подала відповідну заявку на кредит на Сайті ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», в якій вказала свої персональні дані, зокрема прізвище, ім`я, по-батькові, номер телефону, адресу електронної пошти, паспортні дані ідентифікаційний номер, що підтверджується Договором роздрукованим з сайту. З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Отже заповненням заявки позичальник підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Таким чином, договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами даного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи відповідача у цій частині. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, не доведено, що вона не використовувала одноразовий ідентифікатор для підписання електронної форми кредитного договору, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243ск20), від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20 (провадження №61-18967св20), від 02 листопада 2021 року у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21). Суд не погоджується з доводами відповідача, що жодного Кредитного договору з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відповідач не укладала, оскільки без введення її логіна і паролю в інтернет-банкінгу, які відомі виключно відповідачу у справі, здійснення її верифікації, передання нею та отримання позивачем персональних даних від відповідача з метою укладення договору, є неможливим. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача процентів в розмірі 20028 грн 44 коп., то суд вважає за необхідне зазначити таке. За ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З аналізу наведеної норми випливає, що чинним законодавством передбачена можливість стягувати за прострочення виконання грошового зобов`язання процентів. Розмір процентів річних визначається сторонами в договорі. Якщо сторони в договорі не передбачили сплату процентів та їх розмір, підлягають сплаті три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. Тобто, приписи статті 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, відповідно до пункту 1.4. Кредитного договору №975191324 від 17 листопада 2020 року, у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п.1.2. договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між Сторонами застосовується Базова процентна ставка в розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Товариству різницю між фактично сплаченими процентами за Дисконтною та нарахованою Базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення). Також, договором погоджено, що проценти, нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного в пункті 1.2. цього Договору, є процентами в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України (пункт 4.3. Кредитного договору). За таких обставин, суд дійшов висновку, що нараховані відповідачу проценти фактично є його відповідальністю за порушення грошового зобов`язання в розумінні частини 2 статті 625 ЦК України. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований та не оспорюється, матеріали справи не містить доказів про необґрунтованість такого розрахунку. Оцінюючи дослідженні в ході розгляду справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Отже, відповідач в порушення умов кредитного договору не виконала зобов`язання по сплаті кредиту та відсотків, в результаті чого виникла заборгованість, так відповідач порушила вимоги ст.ст.526, 530 ЦК України відповідно до яких зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений договором строк. За таких обставин, суд приходе висновку про те, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», заборгованість за Кредитним договором №975191324 від 17 листопада 2020 року у розмірі 28127 грн 03 коп., яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 8098 грн 59 коп., заборгованості за відсотками - 20028 грн 44 коп. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, в сумі 2684 грн.

Outcome: approved