Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

15.03.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про спростування недостовірної інформації, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він працював на посаді директора комунального опорного закладу загальної середньої освіти «Раївський навчально-виховний комплекс» Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області та був звільнений 31.12.2020 року за розпорядженням сільського голови №223-р від 28.12.2020 року «Про звільнення директора КОЗЗСО «Раївський навчально-виховний комплекс» Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області». 04.01.2021 року на посаду виконуючого обов`язки директора вказаного навчального закладу був призначений [PERSON] . В цей же день було зібрано колектив закладу для його представлення. Під час свого виступу [PERSON] в зневажливій формі обізвав позивача злодієм, який йдучи із займаної посади вигріб всі кошти, заробляв на ремонтах, що проводилися в школі та пообіцяв, що найближчим часом надасть колективу докази і представить їх до Національної поліції. В подальшому, проводячи наради, в.о. директора [PERSON] , знову продовжував називати позивача злодієм. Цю саму неправдиву інформацію відповідач почав розповсюджувати серед дітей 5-го та 9-го класів, чому є свідки. Вважає, що поширювана інформація в стверджувальній формі щодо позивача відповідачем [PERSON] має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам, в тому числі і неповнолітнім особам про те, що [PERSON] , працюючи на посаді директора КОЗЗСО «Раївський НВК» Раївської сільської ради постійно скоював злочини, обкрадаючи даний заклад, порушував закони, порушує загальноприйняті правила етики і моралі, порушує його честь, гідність і ділову репутацію. Поширення неправдивої інформації про злочини, вчинені позивачем, свідчать про принизливе ставлення відповідача до [PERSON] , що в свою чергу впливає на зниження його авторитету та умисне заниження цінності його особи. Позивач зазначає, що тільки вирок є єдиним процесуальним документом, що встановлює винуватість. В зв`язку із викладеними обставинами, позивач [PERSON] просить суд зобов`язати [PERSON] спростувати тим же шляхом, що й поширена недостовірна інформація про позивача. У відзиві на позов від 28.07.2021 року, поданому представником відповідача [PERSON] , [PERSON] , посилалась на те, що публічна особа, державний службовець, повинен бути готовим до підвищеного рівня критики, у тому числі у грубій формі, прискіпливої уваги суспільства і підвищеної зацікавленості суспільства його діяльність та/або особистим життям тощо, адже вони обираючи кар`єру публічної особи погодились на таку увагу. Оцінкою є вираженням суб`єктивної думки відповідача в деяких питаннях, які стосуються діяльності закладу в якому він призначений на посаду директора, тобто не є твердженням, висловленим особисто [PERSON] про факт, а є оцінкою отриманої інформації та власними висновками від цієї інформації. Такі висновки не можуть бути, а ні спростовані, ані підтверджені, а тому не можуть бути предметом спору. Представник просила відмовити у позові повністю (а.с.57-62). Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2023 року провадження у цивільній справі в частині позову [PERSON] до [PERSON] , про стягнення моральної шкоди, закрито на підставі п. 4 ч. 1\~ст. 255 ЦПК України, в зв`язку із відмовою від позову, яка прийнята судом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] су удовому засіданні заперечували проти позову, просили відмовити у повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві на позов. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач [PERSON] був її керівником, а відповідач є знайомим. Після 04.01.2021 року новий директори [PERSON] , проводив збори на яких говорив, на яких і вона сама чула, що [PERSON] вкрав кошти, також звинувачував його, що труби поклали не від того виробника, у якого вони були придбані. Відповідач сказав їй, що не буде з нею продовжувати трудовий контракт, тому вона звільнилась зі школи. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач [PERSON] є її колишнім керівником, а теперішнім є відповідач [PERSON] , який, в її присутності, під час проведення нарад, і в особистих розмовах, неодноразово називав позивача крадієм. Підтверджень, окрім наданих нею показів, у неї немає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що працювала у школі близько 40 років, за цей час змінилось сім керівників і жодного разу не обговорювалась їх колишня робота, в той час колектив був гарний. Коли [PERSON] був призначений в.о. директора, він почав погано відзиватись про колишнього керівника [PERSON] . Відповідач [PERSON] на зустрічі з колективом, де були присутні всі вчителі, сказав: «Я ж йому казав: « [PERSON] не кради». Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач [PERSON] колишній керівник школи, в якій вона навчалась, наразі відповідач [PERSON] займає цю посаду. На початку 2021 року, вона була свідком того, як відповідач [PERSON] говорив, що [PERSON] вкрав з бюджету всі кошти і нічого йому не залишив на наступний рік. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що за час роботи з [PERSON] некоректної поведінки, висловлювань з його сторони вона нечула. Конкретно 04.01.2021 року вона не була присутня на зборах, так як знаходилась на лікарняному. Не чула, щоб [PERSON] на когось, щось говорив, навпаки, він має неабияке терпіння. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її колишнім керівником, займав посаду директора школи, а наразі директором є [PERSON] . В її присутності ні разу не чула від відповідача зневажливого ставлення до колишніх керівників школи, в тому числі до [PERSON] . Обставини конфлікту їй не відомі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що 04.01.2021 року вона була присутньою на зборах колективу, коли представляли [PERSON] , як директора, від якого в той день не було жодних висловлювань ні в чию сторону, обговорювали робочі моменти. Їй нічого не відомо про те, що [PERSON] ображав [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, свідків, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи зазначає наступне. Згідно із\~статтею 3 Конституції України\~людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до\~статті 32 Конституції України\~кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 201 ЦК України\~передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно із статтями\~297,\~299 ЦК України\~кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. Відповідно до частини першої\~статті 277 ЦК України\~фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. У силу\~статті 277 ЦК України\~не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] займав посаду директора комунального закладу «Раївський навчально-виховний комплекс, заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів заклад дошкільної освіти» Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області з 23 лютого 2018 року та був звільнений 31.12.2020 року на підставі розпорядження сільського голови №223-р від 28.12.2020 року «Про звільнення директора КОЗЗСО «Раївський навчально-виховний комплекс» Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області». Під час розгляду справи надали свідчення свідки як зі сторони позивача, так і відповідача, але встановити із їх показів фактичні обставини не надалось можливим оскільки кожен із них підтримував позицію сторони на користь якої був запрошений до суду, їх свідчення були взаємовиключними. Крім того, з наданого суду позивачем та оглянутого у судовому засіданні аудіозапису зборів колективу «Раївський навчально-виховний комплекс, заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів заклад дошкільної освіти» Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, під головуванням відповідача [PERSON] , судом не встановлено посилання останнього на прізвище позивача [PERSON] , як колишнього директора вказаного закладу освіти та будь-яких висловлень, суджень на його адресу вказано не було. Будь-яких інших доказів, в розумінні належності, достовірності та достатності за ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України, в обґрунтування пред`явлених позовних вимог [PERSON] суду не надано, тому суд приходить до висновку в їх недоведеності, що має наслідком відмову у позові у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі відмови у позові покладаються на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed