Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

02.04.2021 року позивач звернулася до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за період з серпня 2020 року по квітень 2021 року, в сумі 5 670,75 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірваний на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.06.2019 р. У позивача з відповідачем є спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02.12.2019 року по справі № 488/3453/19, провадження № 2/488/1573/19 р., стягнуто з [PERSON] на користь позивача на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Також, стягнуто на користь позивача на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 22.08.2019 року і до досягнення дитиною трьохрічного віку. Заборгованість по аліментам станом на 01.03.2021 р. становить 23 799, 28 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам. Загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів у період з серпня 2020 року по лютий 2021 року становить 5 670, 75 грн. На підставі вищезазначеного позивач звернулася до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді Лазаревої Г.М. від 19.04.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. 30.05.2023 р. на підставі розпорядження керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи та рішення зборів суддів Корабельного районного суду м. Миколаєва, був здійснений повторний автоматизований розподіл даної судової справи та на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про\~стягнення неустойки\~(пені)\~за прострочення\~сплати аліментів було передано в провадження судді Чернявської Я.А. Ухвалою судді Чернявської Я.А. від 30.05.2023\~р.\~дана цивільна\~справа була\~прийняття до свого провадження та призначено по справі судове засідання. В судове засідання сторони не з`явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Позивач у позовній заяві просила слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами проте, відзиву на позовну заяву не надіслав, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги вмотивованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси. За змістом ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження сері [NUMBER] від 13.08.2019 р. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02 грудня 2019 року, ухваленим у цивільній справі № 488/3453/19, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 22.08.2019 року і до повноліття дитини. На підставі вказаного рішення виданий виконавчий лист для пред`явлення його для подальшого виконання. З розрахунку заборгованості з аліментів [PERSON] , складеного державним виконавцем Корабельного відділу ДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса), вбачається, що за період з серпня 2019 до 01.03.2021 р. нарахований борг по аліментам в сумі 52 099,28 грн., з них сплачено добровільно 28 300,00 грн., залишок боргу становить 23 799,28 грн. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості. Отже, закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз`яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість по аліментам у боржника виникла по його вині та є наслідком його дій щодо ухилення від сплати аліментів. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до ст. 196 СК України. Зокрема, частину 1 викладено в такій редакції: «1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості». Встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом`якшує відповідальність, а тому ст. 196 СК України, змінена Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, на підставі ч. 1 ст. 58 Конституції України, має зворотню дію в часі. Відповідно до постанови від 25 квітня 2018 року № 572/1762/15-ц Великої Палати Верховного Суду України правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: р = (АІ х 1% х 01) + (А2 х 1% х 02) + ........(Ап х 1% х 0п), де: р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; 01 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; 02- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; Ап- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; 0п- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця. З урахуванням наведеного, відповідно до вимог ст.196 СК України позивач, має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, є всі підстави вважати, що відповідач заборгував позивачу аліменти і одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн., на підставі звільнення позивача від сплати судового збору при звернені до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved