Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: товарна біржа «Українська Біржа Нерухомості» про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна (квартири) дійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 грудня 1997 року позивачка уклала договір купівлі-продажу з [PERSON] та придбала у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ Договір купівлі-продажу позивачка та [PERSON] вирішили оформити на Українській універсальній біржі, працівники якої запевнили, що договори зареєстровані на біржі, згідно із ЗУ «Про товарну біржу», мають повну юридичну силу без послідуючого нотаріального посвідчення. Всі істотні умови договору купівлі-продажу нерухомого майна вони виконали. З того часу позивачка ,як власник вищевказаного майна володіє і користується ним. Втім, як з?ясувалося, формально права власності вона не набула, оскільки договір купівлі-продажу не має нотаріального посвідчення. Дійсно, договір купівлі-продажу було зареєстровано на Товарній Біржі «Українська Біржа Нерухомості» (Полтавська філія) відповідно протоколу біржових торгів № 294 від 25 грудня 1997 року та на підставі ст.15 Закону України «Про товарну біржу» визначено, що не підлягає нотаріальному посвідченню. Договір було підписано у присутності уповноваженої особи Полтавської філії Товарної Біржі «Українська Біржа Нерухомості», сплачено державне мито, реєстраційний № T-294 К-1 договір купівлі-продажу було зареєстровано в Полтавському бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 25 грудня 1997 року, реєстраційний № 16499. В липні 2022 року позивачем було замовлено в ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» новий технічний паспорт на квартиру. Житлова площа квартири 17,4 кв.м, допоміжна 16,1 кв.м, інші приміщення розміром 2,7 кв.м, загальна площа квартири складає 36,2 кв.м. Відповідно до проведеного обстеження працівниками Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на 01 липня 2022 року нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, реставрація відсутні. Згідно матеріалів Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на 31.12.2012 року в реєстраційній книзі №120 за реєстровим №16499 зареєстровано за нею право власності на квартиру згідно Договору купівлі-продажу зареєстрованого на Товарній Біржі «Українська Біржа Нерухомості» (Полтавська філія) від 25.12.1997 року № T-294 К-1. На даний час позивачка не має можливості розпорядитися своєю власною квартирою та вимушена звертатися до суду Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи ії власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. На день укладання договору товарні біржі в Україні реєстрували подібні договори, посилаючись на ст. ст. 3, 15, 17 Закону України «Про товарні біржі». В даний час товарним біржам заборонені подібні операції, а нотаріуси не визнають укладені договори щодо нерухомого майна, зареєстровані товарними біржами, дійсними. Вказана угода сторонами виконана повністю, претензій у сторін не виникало. Квартира була юридично та фактично передана у приватну власність позивачу, та з того часу вона фактично проживає у ній. Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 20.09.2022 року у справі відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження.. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просила справу розглядати у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була сповіщена належним чином, причини неявки суду не відомі, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходили. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 25 грудня 1997 року позивачка уклала договір купівлі-продажу з [PERSON] та придбала у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] . (а.с.21). Покупець і продавці цілком виконали умови договору купівлі-продажу відповідно до норм установлених цивільним законодавством. Яких-небудь суперечок між покупцем і продавцем судом не встановлено, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Однак порушена форма угоди, тому що при її оформленні не була дотримана нотаріальна форма договору, передбачена ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Враховуючи те, що правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу України 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами. Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. За положеннями ст.227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Разом з тим, згідно ст.15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 1997 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. Згідно із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно був укладений договір купівлі-продажу квартири та всі істотні умови даного договору сторонами були виконані, що підтверджується фактом проживання за зазначеною адресою саме матері позивача по справі та те, що відповідач за вказаною адресою знятий з реєстраційного обліку. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1997 році. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги правомірні, підтверджені нормами ст.47 ч.2 ЦК в редакції 1963 року, що регулювала дані правовідносини на час укладення договору купівлі-продажу і підлягають задоволенню. Оскільки, судом встановлено, що [PERSON] придбала квартиру у свою власність у відповідача, виконавши взяті на себе зобов`язання за договором купівлі продажу, а відповідач в свою чергу виконав зобов`язання по передачі квартири позивачу. Оскільки зазначений вище договір купівлі-продажу цілком виконаний сторонами, але порушена його форма, суд вважає, позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: товарна біржа «Українська Біржа Нерухомості» про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна (квартири) дійсним підлягає задоволенню, шляхом визнання даного договору дійсним.

Outcome: approved