Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

17 липня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі по тексту ДТП). Подалі [PERSON] неодноразово уточнював свої позовні вимоги і в остаточному варіанті в особі свого представника адвоката Кремльова О.Б.9а.с. 109-110 т.1) заявив позов до [PERSON] та Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» ( далі -ПрАТ «СГ «ТАС») про про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,заподіяної вчиненням злочину. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 11 жовтня 2014 року близько 11.00 години [PERSON] керував технічно справним автомобілем Iveco, реєстраційний номер [NUMBER] без навантаження, на якому рухався по другорядній дорозі, тобто по вул. Матросова, смт. Малинівка Чугуївського району Харківської області в напрямку головної автодороги Чугуїв-Мілове в районі вул. Б. Хмельницького, зі швидкістю близько 7-10 км/год. Проїжджаючи по вул. Матросова, смт. Малинівка Чугуївського району Харківської області, [PERSON] не впевнився у безпечному виїзді на головну дорогу, чим відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи № 105/16 від 24.02.2016р., порушив вимоги\~п. 16.11,2.1 Правил дорожнього руху\~України,\~в результаті\~чого допустив\~зіткнення з\~автомобілем Маzdа-323,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~ під\~керуванням [PERSON] ,\~ внаслідок\~чого той\~отримав відповідно\~до висновку\~судово-медичної\~експертизи №\~58-4/15\~від 18.03.2015р.\~тілесні ушкодження\~середнього ступеню\~ тяжкості\~у вигляді\~ закритихтпереломів\~кісток правого\~передпліччя,\~множинних переломів\~ребер,\~пошкодження меніска\~колінного суглоба\~з гемартрозом,\~що потягло\~тривалий розлад\~здоров`я,\~більше 21\~дня.\~ Відповідно\~до висновку судової авто-товарознавчої експертизи № 2339 від 08.09.2015р., розмір матеріального збитку, завданого власнику ТЗ Маzdа-323, реєстраційний номер [NUMBER] , приймається в розмірі його ринкової вартості на момент ДТП та дорівнює 30578,33 грн. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи від14.06.2019 року № 1994/19, вартість якої становить 700 грн., залишкова вартість автомобіля Маzdа-323, реєстраційний номер [NUMBER] , у вигляді металобрухту, виходячи з маси автомобіля у 1065 кг, становить 5591,25 грн. Вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 20.03.2017 року у справі № 636/781/16-к [PERSON] визнано винним у вчиненні інкримінованого за фактом ДТП від 11.10.2014 року злочину, та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на\~2 роки\~з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк\~2 роки. На підставі\~ст. 75 КК України\~ [PERSON] звільнено \~ від відбування призначеного покарання, строком на \~1 рік\~. Задоволено позов потерпілого у вигляді стягнення з [PERSON] на користь\~ [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі \~63480 грн. 00 коп. В частині стягнення моральної шкоди відмовлено. За апеляційним розглядом вирок суду змінено в частині призначеного додаткового покарання. В частині призначення основного покарання вирок залишено без змін. В частині вирішення цивільного позову [PERSON] вирок скасовано і призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Відповідно за позовом [PERSON] почато цивільну справу № 636/2385/17. На час ДТП позивач керував автомобілем Маzdа-323, реєстраційний номер [NUMBER] , на підставі посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб, та мав довіреність від власника ТЗ нна його володіння користування та розпорядження. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність кермувальника автомобіля Iveco,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] , [PERSON] була застрахована ПрАТ «СГ «ТАС», про що свідчить страховий поліс №АС/9664386 від 25.04.2014 року. Посилаючись на вимоги п.30.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», представник позивача вказує, що сума збитків у визгяді знищення ТЗ Маzdа-323, реєстраційний номер [NUMBER] , складає 24987грн. 33 коп. Зазначає, що ПрАТ «СГ\~«ТАС» як\~страховиком \~порушені вимоги\~ст.ст.34.1,34.2\~вказаного Закону,\~оскільки \~цей відповідач\~був повідомлений\~відповідачем [PERSON] \~про вказану\~ДТП,\~однак не\~вчинив будь-яких\~дій із\~ встановлення місцезнаходження пошкодженого майна, оцінки автомобіля Маzdа-323, реєстраційний номер [NUMBER] , та не надав власного розрахунку вартості страхового відшкодування. Також вказує, що п.п.37.1.3, 37.1.4. Закону України\~ «Про\~обов`язкове страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» не\~визначено обов`язку\~саме потерпілого\~на подання\~заяви про\~страхове відшкодування,\~та з\~якого часу\~ рахується\~строк в\~один рік,\~тому вважає,\~що дій\~відповідача,\~які зазначені\~в довідці ПрАТ\~«СГ «ТАС»\~ від\~07.04.2016\~року,\~ було\~достатньо для\~ того,\~щоб у\~страховика виник\~обов`язок до\~здійснення страхових\~виплат позивачу.\~Зазначає, що страховик на час його сповіщення [PERSON] про настання страхового випадку, знав особу потерпілого [PERSON] , оскільки така інформація містилася в документах кримінального провадження. Крім того, в судовому засіданні [PERSON] було заявлено цивільний позов, що вже само по собі є вимогою про виплату до особи, яка має обов`язок із відшкодування завданої шкоди. На той час позивач мав право вибору щодо суб`єкта відшкодування матеріальної шкоди або безпосередньо до особи, яка винна у вчиненні злочину, або страховика у разі наявності страхування цивільно-правової відповідальності перед третіми особами. Вважає, що виключно халатна бездіяльність страховика стала обставиною пропуску позивачем строку звернення із заявою про страхове відшкодування. Представник позивача зазначає, що відповідач [PERSON] відповідно до вимог ст.22, ч.2 ст. 1187 ЦК України, а ПрАТ «СГ «ТАС» як страховик несуть цивільно-правову відповідальність за спричинену позивачу матеріальну шкоду в сумі 24987,08 грн., яка з урахуванням індексу інфляції за період з 11.10.2014 по 01.06.2019 складає 65965,89 грн. Також, в позовній заяві зазначено, що внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] , позивач [PERSON] переніс значні моральні та фізичні страждання, що виразились в значних болях як під час заподіяння тілесних ушкоджень, так і в подальшому, при лікуванні та реабілітації. За цих обставин позивач не міг вести звичний для нього спосіб життя, приділяти увагу дітям та онукам, має побоювання перебування у будь-якому транспорті. На підставі викладеного, позивач в особі свого представника просить стягнути на користь [PERSON] : 1) з ПрАТ «СГ «ТАС» матеріальну шкоду в сумі 50000 грн.; 2) з [PERSON] \~матеріальну шкоду\~у розмірі\~15965,89\~грн.;\~3) з [PERSON] матеріальні збитки у вигляді витрат на проведення судово- товарознавчої експертизи в розмірі 700 грн.; 4) з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 100000 грн., але не менше розміру, визначеного висновком експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи, завдану внаслідок ДТП(а.с. 167-178 т.1). 02.03.2018\~року \~представником відповідача [PERSON] - адвокатом Зябкіним В.В. подано відзив на позовну заяву, в якому міститься прохання про відмову у задоволенні позову [PERSON] із зазначенням того, що вироком суду винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON] , який має відповідати за спричинену ним шкоду, вартість якої потерпілий розрахував самостійно, не маючи на те ні підстави, ні повноважень, оскільки не є власником автомобілю Маzdа-323, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 57, 74-75 т.1). На останню уточнену заяву [PERSON] відповідачем ПрАТ «СГ\~«ТАС» 10.07.2019\~року наданий\~відзив,\~в якому\~ позовні\~вимоги \~ не\~визнані з\~посиланням на\~те,\~що оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була\~застрахована ПрАТ\~«СГ «ТАС»\~ \~ \~згідно з\~ полісом\~обов`язкового \~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів №АС/9664386\~від 25.04.2014\~року,\~до спірних\~цивільних правовідносин\~з відшкодування\~шкоди,завданої\~забезпеченим транспортним\~засобов в\~результаті ДТП,\~застосовуються \~норми Закону України\~ «Про\~обов`язкове страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~яким \~передбачено чіткий\~порядок виплати\~страховиком страхового\~відшкодування на\~користь потерпілої\~особи на\~підставі \~заяви потерпілого\~(чи\~іншої особи,\~яка має\~право на\~отримання відшкодування)\~про страхове\~відшкодування.\~Між тим\~з часу\~настання ДТП,\~тобто з\~ 11.10.2014\~року ні\~під час\~досудового розслідування\~кримінального провадження,\~ні під\~час його\~судового розгляду\~ [PERSON] \~не подав\~заяви про\~страхове відшкодування\~в порядку\~й строки,\~передбачені \~ст.ст.\~35,37\~Закону України\~ «Про\~обов`язкове страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~що є\~підставою \~для відмови\~у здійсненні\~страхового відшкодування.\~ Норми\~зазначеного Закону\~не містять\~положень про\~обов`язок страховика,\~до якого\~не \~звертається потерпілий\~із заявою\~про страхове\~відшкодування,\~здійснювати дії,\~передбачені ст.ст.34.1,34.2\~вказаного Закону.Відповідач також вважає, що [PERSON] є неналежним позивачем, оскільки керував автомобілем Маzdа-323, реєстраційний номер [NUMBER] , на підставі довіреності власника ТЗ [PERSON] , який не уповноважив позивача на отримання коштів страхового відшкодування, розмір якого з урахуванням фізичного знищення транспортного засобу повинен складати 24987,08 грн., а не заявлену позивачем суму в розмірі 50\~000 грн.(а.с. 200-207 т.1). Подалі позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав за заявленими підставами, просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» подав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав викладені у своєму відзиві заперечення проти позову [PERSON] , та просив відмовитиу його задоволенні. Інші учасники справи, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, причини своєї неявки суду не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи не подали. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності учасників справи у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11 жовтня 2014 року близько 11.00 години [PERSON] керував технічно справним автомобілем Iveco, реєстраційний номер [NUMBER] , без навантаження, на якому рухався по другорядній дорозі, тобто по вул. Матросова, смт. Малинівка Чугуївського району Харківської області в напрямку головної автодороги Чугуїв-Мілове в районі вул. Б. Хмельницького, зі швидкістю близько 7-10 км/год. Проїжджаючи по вул. Матросова, смт. Малинівка Чугуївського району Харківської області, [PERSON] не впевнився у безпечному виїзді на головну дорогу, порушив вимоги\~п. 16.11,2.1 Правил дорожнього руху\~України, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Маzdа-323, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що потягло тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня. Вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 20.03.2017 року у справі № 636/781/16-к [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1\~ст. 286 КК України, та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на\~два роки\~з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк\~2 роки. На підставі\~ст. 75 КК України\~ [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю\~один рік\~не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до\~ст. 76 КК України\~обов`язки . Позов прокурора Чугуївської місцевої прокуратури про стягнення з засудженого витрат на лікування потерпілого\~задоволено та стягнуто із засудженого\~ [PERSON] \~на користь\~КЗОЗ\~«Чугуївська центральна\~районна лікарня\~ім.\~М.І.Кононенка»\~витрати\~на лікування\~потерпілого у\~сумі\~7365\~,25\~грн. Позов потерпілого\~ [PERSON] \~ до [PERSON] \~про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково: стягнуто з\~ [PERSON] \~на\~користь\~ [PERSON] \~ матеріальні\~збитки у\~сумі\~63480\~грн.\~00\~коп.\~ В\~частині стягнення\~моральної шкоди\~-\~відмовлено.\~Стягнуто з\~засудженого\~ [PERSON] на користь\~ [PERSON] витрати за надання правової допомоги у сумі\~1000 грн. (а.с. 7-14 т.1). Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 04 липня 2017 року вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 20.03.2017 року змінено із зазначенням вважати [PERSON] засудженим за ч. 1\~ст.\~286\~КК України до 2 років обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України\~від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, зазначених у вироку. В частині вирішення цивільного позову [PERSON] до [PERSON] \~про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 63480 грн. вирок скасовано і призначено новий судовий розгляд позову в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства (а.с.15-16 т.1). Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області Дьоміної О.П. від 02 серпня 2017 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, без проведення попереднього судового засідання (а.с.35 т.1). Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області Карімова І.В. від 15.09.2017 року зазначена справа прийнята до свого провадження (а.с.49 т.1). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ «СГ «ТАС» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9664386 від 25.04.2014 року(а.с.59 т.1). Як вбачається з копії відповіді ПрАТ «СГ «ТАС» від 07.04.2016 р. на запит адвоката Зябкіна В.В.(представника\~відповідача за\~первісним позовом\~ [PERSON] ) від 28.03.2016 року на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ «СГ «ТАС» згідно з полісом страхування №АС/9664386 від 25.04.2014 року, страхувальником є [PERSON] . Врховуючи, що на момент скоєння ДТП водій [PERSON] мав при собі посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, на нього розповсюджувалась дія полісу страхування. При цьому водій [PERSON] виконав обов`язки, передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», необхідні для проведення виплати страхового відшкодування третій особі(а.с. 181 т.1). Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом\~частини другої\~статті 1187\~ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадяни, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Як вбачається з копії нотаріально посвідченої довіреності від 07.11.2007 року [PERSON] уповноважив [PERSON] керувати та розпоряджатися (зняти з обліку в органах ДАЇ, продати, обміняти) належний йому автомобіль марки Маzdа-323, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] при настанні ДТП ( а.с. 186 т.1). Як зазначено в пунктах 143 -146 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20, «Пунктом 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (в редакції, чинній на час вчинення ДТП) передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху (див. висновок Верховного Суду України в постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14). З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду вважає, що позивачу, який правомірно керував транспортним засобом належить право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну за рахунок страховика (страхової компанії) винної особи. Аналогічного висновку дійшли Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду в постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 200/21325/15-ц, від 03 квітня 2019 року в справі №299/2811/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 300/193/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 607/3007/16-ц, Верховний Суд України у постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14, і така практика є сталою». За таких обставин доводи представника ПрАТ «СГ\~«ТАС» \~про те,\~що [PERSON] \~не є володільцем автомобілю марки Маzdа-323, реєстраційний номер [NUMBER] , і тому не є належним позивачем, суд вважає безпідставними. Згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відносини у\~сфері обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон № 1961-IV), метою якого є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів. Відповідно до пункту 22.1\~статті 22 Закону № 1961-IVу редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах\~\~страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у\~\~встановленому цим Законом порядку\~\~оцінену\~\~шкоду, заподіяну внаслідок\~\~дорожньо - транспортної\~\~ пригоди\~\~життю,\~\~здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Вказані вище висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року № 14-176цс18. При цьому потерпілий має право на отримання страхового відшкодування і не зобов`язаний повідомляти про страховий випадок страхову компанію, яка за законом повинна здійснювати страхове відшкодування\~. Обов`язок повідомлення страховика покладений саме на водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності\~ (постанови Верховного Суду\~від 18.12.2019, справа №127/7010/17;\~ від 29.07.2019, справа №501/212/17, від 21.08.2018, справа №227/3573/16-ц). Відповідно до пункту 33-1.1. статті 33-1 Закону № 1961-IVстрахувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально. Згіднопункту\~35.1\~ ст.\~35\~ Закону\~№ 1961-IVдля отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються, окрім іншого документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником. Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial