Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] , 1988 року народження, на користь [PERSON] , 1986 року народження, аліменти в розмірі однієї чверті з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, починаючи стягнення з червня 2023 року щомісячно і до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 08 серпня 2009 року уклала шлюб з [PERSON] , 1988 року народження, який зареєстрували 08.08.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського управління юстиції про що складено відповідний актовий запис за № 1159. У шлюбі народилась дочка - [PERSON] , [INFO] . Донька народилась з вадами зору і є дитиною з інвалідністю з травня 2012 року. 06.02.2017 року Комінтернівським районним судом м. Харкова винесено рішення про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 17.02.2017 року. Позивач вказує, що раніше не подавала позовної заяви про стягнення аліментів на утримання доньки сподіваючись, що відповідач буде сплачувати добровільно, але він не сплачує добровільно аліменти, не цікавиться життям доньки та не приймає участі у її вихованні. В зв*язку з чим, вона звернулася до суду з відповідним позовом. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.06.2023 року провадження по справі відкрито та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 20.07.2023 від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, а разі неявки відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Надала заяву, в якій просила проводити судове засідання без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про не отримання судової повісток, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заперечень та будь яких клопотань не надходило. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. Згідно вимогам ст. ст. 223, 280-281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала позивачка. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 08.08.2009, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського управління юстиції про що складено відповідний актовий запис за № 1159. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.02.2017 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , виданий Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 13.05.2011, актовий запис № 344). В свідоцтві про народження [PERSON] батьками записані: [PERSON] , [PERSON] . Дитина [PERSON] , [PERSON] мешкає разом з матір`ю, знаходиться на її утриманні, є дитиною з інвалідністю з 30 травня 2012 року, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] на встановлено терміном до 28.04.2029. Враховуючи викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання спільної дитини, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п. 17 Постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] та стягує з [PERSON] , 1988 року народження, на користь [PERSON] , 1986 року народження, аліменти в розмірі однієї чверті з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 12 червня 2023 року щомісячно і до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] повноліття. Аналізуючи наведені вище норми законодавства, можна дійти висновку, що законодавцем з метою забезпечення потреб дитини та захисту її інтересів визначений мінімальний розмір аліментів в частці від доходу платника, на який позивач вправі заявити безспірну вимогу про їх стягнення. Відповідач є працездатним, відомостей про наявність на утриманні відповідача непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дітей останнім не надано. Оскільки відповідач, як батько дитину, матеріальну допомогу на її утримання регулярно не надає, суд задовольняє позов і стягує з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частині від всього його доходу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Задовольняючи позовні вимоги, суд одночасно стягує з відповідача судовий збір в сумі 1073,60 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати цих сум. На підставі викладеного і

Outcome: approved