Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, де вказала, що 23.03.2021 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 67. Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини припинені, через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові та поваги один до одного. Представник позивача адвокат Крючкова Ольга Володимирівна у судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви, просила суд не надавати подружжю строк для примирення, оскільки позивачка знаходиться за межами України та категорично не бажає примирення з відповідачем. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив суд надати строк для примирення. Крім того, підтвердив, що з дружиною не проживає разом з березня 2022 року. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Норми частин 3 і 4 ст.\~56\~СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення. Клопотання відповідача про надання строку для примирення, суд залишає без задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ч. 7 ст.240\~ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Наявність наміру для примирення лише в одного подружжя без згоди на це іншого подружжя не є правовою підставою для надання строку для примирення. Зважаючи на те, що позивачка категорично заперечує можливість примирення з відповідачем, суд приходить до висновку про відсутність підстав для надання часу для примирення сторін, оскільки таке суперечитиме інтересам позивача та моральним засадам. Крім того, суд зазначає, що перебування позивачки разом з дитиною за межами України унеможливить примирення між подружжям. Як доведено у судовому засіданні, сторони по справі 23 березня 2021 року уклали шлюб, який зареєстрований Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 67. Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у подружжя не склалося у зв`язку з втратою почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Між подружжям втрачені фізичні зв`язки, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. З урахуванням викладеного, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, враховуючи що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.

Outcome: approved