Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

17 травня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу визнати за нею право власності на житловий будинок по [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, успадкований за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Необхідність визнання права власності на спадковий будинок через суд викликана неможливістю отримання свідоцтва про право на спадщину, так як спадкодавець за життя не виготовила правовстановлюючих документів на будинок. Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання своїх позовних вимог. Від відповідача Теофіпольської селищної ради надійшов письмовий відзив на позов, згідно якого просить розглянути справу за відсутності їх представника. Справа розглянута за відсутністю сторін та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Дослідивши матеріали справи суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову. Позивач [PERSON] прийняла у спадщину за заповітом майно після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в селі Воронівці Теофіпольської територіальної громади Хмельницького району Хмельницької області. Зазначені обставини підтверджуються: - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 10 вересня 1965 року Ільковецькою сільською Радою Волочиського району Хмельницької області, згідно якого батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] ; - свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Ільковецькою сільською Радою Теофіпольського району Хмельницької області 31 липня 1983 року, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] »; - текстом заповіту [PERSON] , посвідченого 02 лютого 2010 року секретарем Воронівецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області Роїк Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 3, відповідно до якого заповідач зробила розпорядження житловий будинок за [ADDRESS] , а також земельні ділянки, які не є предметом даного спору, заповіла своїй дочці [PERSON] ; - свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 08 червня 2022 року Теофіпольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), відповідно до якого [PERSON] померла [INFO] в селі Воронівці Хмельницького району Хмельницької області у віці 82 років; - витягом зі Спадкового реєстру від 27 квітня 2023 року № 72271156 про чинність заповіту [PERSON] від 02 лютого 2010 року; - випискою з погосподарської книги Теофіпольської селищної ради від 21 квітня 2023 року № 48-4/1 про те, що на день своєї смерті [PERSON] проживала одна; - витягом № 69283465 від 23 червня 2022 року про реєстрацію в Спадковому реєстрі під № 69404771 спадкової справи після смерті [PERSON] , номер справи у нотаріуса 139/2022. - довідкою Теофіпольської державної нотаріальної контори від 27 квітня 2023 року № 222/01-16, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 139/20222, спадкоємцем за заповітом є її донька [PERSON] ; До складу спадкового майна входить житловий будинок по [ADDRESS] , однак, як вбачається з постанови державного нотаріуса Теофіпольської держнотконтори від 27 квітня 2023 року № 221/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на даний будинку через відсутність правовстановлюючих документів на нього. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Статтями 1216 та 1269 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а також належність спадщини спадкоємцю з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Пунктом 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 р. «Про право громадян на придбання і будівництво індивідуальних житлових будинків» передбачено, що побудовані або придбані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований в Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25 грудня 1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року Мінкомгоспом УРСР. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону УРСР «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 2 червня 1968 року, зі змінами від 13 грудня 1979 р., кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім`я та по батькові глави сім`ї, на ім`я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Таким чином, запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого Теофіпольським районним бюро технічної інвентаризації, спірний житловий будинок по [ADDRESS] був побудований в 1958 році. Як вбачається з наданої Теофіпольською селищною радою виписки з погосподарської книги від 21 квітня 2023 року № 48-4/1, згідно записів у погосподарських книгах по спірному господарству головою двору була [PERSON] , [INFO] до своєї смерті [INFO] . Таким чином, покійна [PERSON] була главою сім`ї господарства по [ADDRESS] . Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець за життя набув право власності на спірний житловий будинок відповідно до закону, який діяв на час його набуття, проте не зареєструвала це право відповідно до закону, який почав діяти пізніше, зокрема, на час своєї смерті. Після смерті спадкодавиці позивачка, успадкувавши її майно за заповітом, набула у порядку спадкування право власності на будинок, який входить до складу спадщини, а також на господарські будівлі та споруди, як приналежність.

Outcome: approved