Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Київського районного суду м.Харкова із позовом до відповідача [PERSON] , відповідно до якого просить шлюб між нею та відповідачем, укладений 05.08.2016 та зареєстрований Київським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №421 - розірвати, після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище [PERSON] та стягнути на її користь судові витрати. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 05.08.2016 між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою. Вказує, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного. З вересня 2022 року подружжя проживає окремо, тому, на думку позивачки, шлюб між ними необхідно розірвати, оскільки на примирення жоден із подружжя не згоден. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м.Харкова від 27.06.2023 визначено по вказаній цивільній справі головуючу суддю Лисиченко С.М. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 30.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка у судове засідання, призначене на 24.07.2023, не з`явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. [PERSON] подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання, яке призначене на 24.07.2023, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом у встановленому законом порядку. [PERSON] подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до даних свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, зареєстрований 05 серпня 2016 року Київським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивліьного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №421. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини [PERSON] Від шлюбу сторони мають дитину, [PERSON] , [INFO] . Зазначений факт підтверджується: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 13.10.2016 Київським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивліьного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №476, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з статтею 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд зазначає, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до частини 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України ). Згідно із статтею 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, на час розгляду даної справи вони спільного господарства не ведуть, мешкають окремо один від одного. Збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки, так і відповідача. Будь-яких доказів на підтвердження того, що після розірвання шлюбу будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їхньої дитини, суду не надано. Враховуючи вищевикладене, та визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, суд залишає позивачці [PERSON] прізвище [PERSON]

Outcome: approved