Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся суду із позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя, вимоги якого у ході розгляду справи уточнив, та просить визнати квартиру [ADDRESS] , та автомобіль «Kia Rio», реєстраційний номер [NUMBER] , легковий седан - В, колір - білий, рік випуску 2012, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , спільним сумісним майном подружжя; поділити спільне майно, визнавши за кожною із сторін право власності на 1/2 частку квартири та 1/2 частку автомобіля. Позовні вимоги мотивує тим, що з 22.11.2011 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Житомирського районного суду Житомирської області №278/1465/22 від 30.08.2022 розірваний. З початку подружнього життя жодна із сторін не мала власного нерухомого майна. 05.03.2016, за договором купівлі-продажу, сторони придбали квартиру [ADDRESS] . Оскільки квартира була у вкрай незадовільному стані, потребувала капітального ремонту, сторони вирішили виїхати на заробітки за кордон. Першим виїхав і працевлаштувався у Польщі позивач - у середині 2016 року, а пізніше - у вересні 2016 року забрав до себе відповідача, і з того часу подружжя жило і працювало в Польщі. В подальшому було зроблено капітальний ремонт, облаштовано і повністю мебльовано спільну квартиру у м. Житомирі. Після цього, під час фактичного проживання у Польщі, у сторін народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , а у 2022 році сторони розлучились. Також у 2012 році був придбаний новий автомобіль марки «Kia Rio», вартістю 15 600 доларів США. 23.10.2020 у Польщі було придбано автомобіль марки «Opel Corsa», вартістю 3000 євро. Все спільне майно, квартира та 2 автомобіля, були оформлені на відповідача, в розпорядженні якої знаходяться всі документи. Позивач не володіє жодними документами щодо права власності на спірну квартиру та автомобілі. Позивач вказує, що у його фактичному користуванні перебуває автомобіль «Кіа», автомобіль «Опель» перебуває у користуванні відповідача, таким чином відбувся фактичний поділ зазначеного майна. Відповідно до змісту позову, відповідач заперечує право позивача на спірне майно, оскільки все майно було оформлена на відповідача. Натомість, позивач категорично не погоджується з такою позицією відповідача та стверджує, що в період шлюбу ними придбано об`єкт нерухомого майна - квартиру та рухомі неподільні об`єкти - 2 автомобілі, тому позивач змушений звернутись до суду за захистом свого права, а саме з позовом про визнання спірних об`єктів нерухомого та рухомого майна спільним сумісним майном подружжя та поділ майна. Окрім того, разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про витребування доказів, у якому він просив: витребувати у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Брох Алли Анатоліївни ( [ADDRESS] ) копію договору купівлі-продажу за номером 327 - квартири [ADDRESS] від 05.03.2016 та копію всіх заяв [PERSON] та [PERSON] , які є в матеріалах нотаріальної справи, щодо цього договору, про застереження, ознайомлення або особливості, пов`язані з набуттям права власності на цю квартиру; витребувати у відповідача копію техпаспорту на автомобіль «Opel Corsa», а також копії договорів (або інших документів), які стали підставою для набуття права власності [PERSON] , на автомобілі «Кіа» та «Опель», а також надати суду для огляду оригінали цих документів. 07.12.2022 ухвалою Богунського районного суду м. Житомира відкрито загальне провадження у даній справі та призначено підготовче засідання; клопотання позивача про витребування доказів задоволено, витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Брох Алли Анатоліївни ( [ADDRESS] ) копію договору за номером 327 купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 05.03.2016 та копію всіх заяв [PERSON] та [PERSON] , які є в матеріалах нотаріальної справи, щодо цього договору, про застереження, ознайомлення або особливості, пов`язані з набуттям права власності на зазначену квартиру; витребувано у відповідача копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля «Opel Corsa», а також копії договорів (або інших документів), які стали підставою для набуття права власності [PERSON] на автомобілі «Кіа» та «Opel», зобов`язано відповідача надати оригінали вищевказаних документів для огляду судом під час розгляду справи по суті. 16.03.2023 представником позивача [PERSON] додано до суду заяву про долучення до матеріалів справи листа регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Житомирській області №31/6-12аз2023 від 17.02.2023. Ухвалою суду від 16.03.2023, яка постановлена у судовому засіданні без виходу судді до нарадчої кімнати та зафіксована у протоколі судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. 15.05.2023, на виконання ухвали суду про витребування доказів, від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Брох Алли Анатоліївни до суду надійшли витребовувані документи. Відповідачем дій на виконання вимог ухвали суду від 07.12.2022 про витребування доказів не вчинено та витребовувані докази до суду не надані. 18.05.2023 представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, у якій просила позов у частині вимог про визнання автомобіля «Opel Corsa», 2008 року випуску, спільним майном подружжя та його поділ, залишити без розгляду. 19.07.2023 представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, у якій вказала, що позивач підтримує позов у частині вимог про визнання автомобіля «Kia Rio», реєстраційний номер [NUMBER] , легковий седан - В, колір - білий, рік випуску 2012, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , спільним сумісним майном подружжя та просить визнати за кожним із подружжя право власності на частину автомобіля. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, відповідно до змісту якої позивач позов підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки не повідомила. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Частиною 1 статті 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання повторно без повідомлення причин, що згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подала відзив, а представник позивача проти заочного вирішення справи не заперечує, суд приходить до висновку, що існують всі підстави для заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. У відповідності до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. З урахуванням викладеного, з огляду на наявність заяви представника позивача про залишення позовної заяви без розгляду у частині вимог про визнання автомобіля «Opel Corsa», 2008 року випуску, спільним майном подружжя та його поділ, яка свідчить про те, що позивач не підтримує позов у зазначеній частині вимог, тому суд вважає за можливе залишити дану позовну вимогу без розгляду. Судом встановлено, що 22.11.2021 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюбу, який рішенням Житомирського районного суду Житомирської області №278/1465/22 від 30.08.2022 розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 22.11.2011, та копією рішення суду (а.с. 11, 15). Згідно з копією договору купівлі-продажу квартири від 05.03.2016, який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Брох А.А., та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] (а.с. 16-18, 107). Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , право власності на автомобіль «Kia Rio», реєстраційний номер [NUMBER] , легковий седан - В, колір - білий, рік випуску 2012, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , 18.04.2012 зареєстровано за [PERSON] , що також підтверджується змістом листа регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Житомирській області №31/6-12аз2023 від 17.02.2023 (а.с. 25, 58). Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тлумачення норм статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу. Водночас, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування цієї презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Подібний висновок про застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. За змістом статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно зі статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України). Відповідно до статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладені вимоги закону, судом встановлено, що спірне майно було набуто подружжям під час шлюбу, на підтвердження чого позивачем надано належні та допустимі докази, при цьому відповідач, будучи обізнаною про судовий розгляд справи, не скористалася своїм правом на спростування презумпції спільності права власності на майно подружжя, тому в силу положень статті 60 СК України, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та автомобіль «Kia Rio», реєстраційний номер [NUMBER] , є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомир від 16.11.2022 у справі №295/11671/22, до подання позовної заяви, вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] . Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у сумі 7 444,00грн.

Outcome: approved