Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника. 31 травня 2023 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2016 року до дня смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви посилається на те, що [INFO] помер її рідний дядько [PERSON] . У 2016 року вона забрала до себе його дружину [PERSON] і вони стали проживати однією сім`єю у будинку [ADDRESS] . За час спільного проживання вони вели спільне господарство, мали спільні права та обов`язки, спільний бюджет та витрати, разом приймали участь у витратах на утримання будинковолодіння, надавали допомогу один одному. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті залишилось спадкове майно у виді земельної ділянки, що розташована на території Плесенської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. Інших спадкоємців у неї немає. Вона вважала себе спадкоємицею четвертої черги, на день смерті була впевнена, що прийняла спадщину. Втім у лютому 2023 року, звернувшись до Першої шепетівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не являється спадкоємцем ні за законом, ні за заповітом. За наведених обставин, просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] протягом більш ніж п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме з 2016 року по дату її смерті. Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали заяву, просили її задовольнити з підстав, викладених у заяві. Заявник [PERSON] суду пояснила, що після смерті її дядька [PERSON] , його дружина [PERSON] ще деякий час проживала одна, а потім продала свій будинок та деякий час проживала у її матері в Старокостянтинівському районі, в подальшому з 2016 року стала проживати з нею. В лютому 2021 року [PERSON] поїхала до родичів в м. Брянськ, де померла у своєї доньки. Доводи заінтересованих осіб. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності не заперечив задоволенню заяви. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 01 червня 2023 року відкрито окреме провадження в справі, призначено її до розгляду на 22 червня 2023 року, витребувано в Першої шепетівської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №220/2021, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 09 червня 2023 року до суду надійшла копія спадкової справи №220/2021, заведена до майна померлої [PERSON] . Ухвалою суду від 22 червня 2023 року судом витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомості про останню дату перетину державного кордону України [PERSON] . Крім того, витребувано з відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Шепетівської міської ради інформацію про реєстрацію місця проживання [PERSON] , станом на день її смерті або останнє відоме її місце реєстрації та осіб, які з нею були зареєстровані. Розгляд справи відкладено на 18 липня 2023 року. 07 липня 2023 року на адресу суду надійшли відомості з Головного центру обробки спеціальної інформації щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянкою України [PERSON] , [INFO] . 06 та 10 липня 2023 року на адресу суду надійшли відомості з Шепетівської міської ради щодо реєстрації місця проживання [PERSON] . Встановлені судом фактичні обставини, з посиланням на докази. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в м. Брянськ Брянської області РФ, про що відділом ЗАГС видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 09 березня 2021 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в т.ч. на земельну ділянку, площею 0,88 га, що розташована на території Плесенської сільської ради Шепетівського району та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії РІ №770513. Згідно довідки №100 від 07 квітня 2023 року, виданої на ім`я [PERSON] головою квартального комітету №16 виконавчого комітету Шепетівської міської ради, [PERSON] до дня смерті проживала за адресою: [ADDRESS] та померла [INFO] (свідоцтво про смерть № [NUMBER] , видане РФ Брянська область м. Брянськ), проживала разом з 2016 року (останні п`ять років) до дня смерті, вели спільне господарство та сумісно сплачували комунальні платежі. 27 липня 2021 року заявник [PERSON] звернулась до Шепетівської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , на підставі якої нотаріусом заведена спадкова справа №220/2021, що підтверджується даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №65745681 від 27 липня 2021 року. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт проживання з [PERSON] однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, про що завідувач Першої шепетівської міської державної нотаріальної контори направила листа [PERSON] від 27 лютого 2023 року. Свідок [PERSON] суду показала, що є свахою [PERSON] , їхні діти перебувають в зареєстрованому шлюбі, а тому знала [PERSON] , котра після продажу власного будинку проживала разом з [PERSON] . Донька [PERSON] проживає в Росії, а син та чоловік поховані тут. В 2021 році [PERSON] поїхала до доньки в м. Брянськ на Різдво, там і померла. Свідок [PERSON] суду показала, що заявниця [PERSON] є її подругою, тому їй відомо, що [PERSON] , після смерті чоловіка проживала із заявницею. [PERSON] розповідала, що їй добре жити з [PERSON] , за нею тут гарно доглядають, готують їжу, перуть одяг. Також їй відомо, що [PERSON] у 2021 році поїхала в м. Брянськ до доньки і там померла. Застосовані норми права. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1264 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.. Відповідно до ч.2 ст.3, ст.4 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї», членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Мотиви та висновки суду. У пунктах 1.12.-1.13. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 ЦК України. Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Якщо спадкодавець, якому належало майно на території України, мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі Закону України «Про міжнародне приватне право». Місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, або іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (копія актового запису про смерть, домова книга тощо). Відповідно до частин 1 та 6 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Зі змісту наведених норм закону слідує, що під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку місця проживання з останнім за однією адресою. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним Постанова ВС від 23.12.2019 у справі № 303/1816/17). Згідно відповіді заступника міського голови за вих. №03-16/2541 від 04 липня 2023 року, у відділі реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради відсутня інформація щодо реєстрації місця проживання [PERSON] на території Шепетівської територіальної громади. Тобто, станом на день відкриття спадщини, а саме [INFO], [PERSON] не була зареєстрована у будинку [ADDRESS] , де зареєстрована та проживає заявник. Місцем смерті [PERSON] у свідоцтві про смерть зазначено м. Брянськ Брянської області РФ. Разом з тим, заявником не надано суду доказів на підтвердження того, що в м. Брянську вона перебувала тимчасово. Натомість, згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за вих. №91-29917/18/23-Вих від 27 червня 2023 року слідує, що за результатами проведеної перевірки інформації, що зберігається в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території», відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією [PERSON] , [INFO] , в період з 08 листопада 2017 року по 27 червня 2023 року (станом на 10:50) в базі даних не виявлено. Отже, [PERSON] виїхала до м. Брянськ РФ до 08 листопада 2017 року, а тому не могла проживати однією сім`єю із [PERSON] у м. Шепетівці Хмельницької області та вести з нею спільне господарство. При цьому, підтвердження проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтверджено лише показаннями свідків. Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 листопада 2020 року у справі № 759/14776/13-ц, провадження № 61-17235св18. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] суд не приймає до уваги, оскільки такі спростовані офіційними документами, які виключають можливість проживання [PERSON] у м. Шепетівка разом із заявницею у зазначений нею період, оскільки [PERSON] померла у Російській Федерації, не перетинала державний кордон та лінію розмежування з тимчасово окупованою територією. Суд зауважує, що відповідно до принципу добросовісності, закріпленого ст. 3 ЦК України особа має не лише право, але й обов`язок діяти або відповідно до домовленостей, або відповідно до вимог закону. Велика палата ВС у постанові від 14.12.2021 у справі №147/66/17 визначила, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Отже, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань. Таким чином у діях заявника [PERSON] наявні ознаки недобросовісної поведінки, яка полягає у вчиненні дій, що можуть у майбутньому порушити права інших осіб, в т.ч. законних спадкоємців померлої [PERSON] та є формою зловживання правом. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення слід відмовити. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed