Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Перечинської міської ради та [PERSON] з вимогою про визнання права власності в порядку спадкування за законом за спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] - [PERSON] , після смерті яких відкрилась спадщина. В обсяг спадкового майна входить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Позивачка є спадкоємцем після померлих за законом, оскільки така є донькою [PERSON] та онукою [PERSON] , а також прийняла спадщину відповідно до чинного законодавства. Враховуючи те, що відсутній документ, який посвідчує право власності спадкодавців на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивачка не може оформити право власності на вказане будинковолодіння. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивачки подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Разом із цим, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задовольнити. Представник відповідача Перечинської міської ради Закарпатської області подав через канцелярію суду заяву про те, що не заперечує проти задоволення позову. Разом із цим, просить суд розглянути справу за його відсутності. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у справі, які є належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлені такі фактичні обставини. [PERSON] помер [INFO] в с. Зарічево Перечинського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 04. Вказаний факт підтверджено Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 21 лютого 1999 року. [PERSON] померла [INFO] в м. Ужгород Ужгородського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 29 (у зв`язку із реєстрацією шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджено Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] ). Вказаний факт підтверджено Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 14 жовтня 2000 року. Позивачка [PERSON] є онукою [PERSON] , що підтверджено довідкою № 242/14-11 від 21 листопада 2022 року, та донькою [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 23 квітня 1971 року. Позивачка [PERSON] у зв`язку із реєстрацією шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджено Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Випискою з господарської книги № 72/06-21 від 21 листопада 2022 року підтверджено, що [PERSON] був забудовником та головою дворогосподарства за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Довідки № 242/14-11 від 21 листопада 2022 року, виданої Тур`є-Реметівською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області, [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та на день його смерті у цьому будинку були зареєстровані: [PERSON] (донька), [PERSON] (онучка), [PERSON] (чоловік онучки) та [PERSON] (зять). Згідно з Довідкою № 280/14-11 від 21 листопада 2022 року, виданої Тур`є-Реметівською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області, [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та на день її смерті у цьому будинку були зареєстровані: [PERSON] (донька), [PERSON] (зять) та [PERSON] (помер [INFO] ). Листом від 20 квітня 20223 року № 1198/07-02 Перечинська міська рада Закарпатської області повідомила, що у Перечинській міській раді Закарпатської області відсутня інформація щодо спадкової справи відносно [PERSON] за місцем відкриття спадщини: [ADDRESS] . Також листом Перечинської державної нотаріальної контори від 13 квітня 2023 року № 36/01-16 підтверджено, що після померлої [PERSON] відповідно до інформаційної довідки із спадкового реєстру за № 72127382 спадкова справа відсутня. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, який знаходиться у [ADDRESS] , станом на 13 грудня 2022 року відомості відсутні. Отже, право власності на згаданий об`єкт нерухомості не зареєстроване. З Технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , який виготовлено на замовлення [PERSON] , вбачається, що станом на 06 грудня 2022 року за вказаною адресою розташовано житловий будинок, літню кухню, сарай, вбиральню, гараж, альтанку, майстерню, огорожу. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Перечинської державної нотаріальної конториМихалко В.П., однак останньою відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № б/н/02-31 від 26 листопада 2022 рокупозивачці в цій справі відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз`яснено, що їй необхідно звернутися до суду для визнання права власності у порядку спадкування, оскільки на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , відсутній документ, що посвідчує право власності. Наведені фактичні обставини дають підстави встановити зміст спірних правовідносин у цій цивільній справі: визнання права власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, які є належними, допустимими, достовірними та достатніми у своїй сукупності, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином, оскільки спадщина за спадкодавцем [PERSON] відкрилася [INFO] і строк на її прийняття закінчився до набрання чинності ЦК України (01 січня 2004 року), тому суд вважає за необхідне застосувати до цих правовідносин норми ЦК УРСР. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ст. 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. ст. 524, 525, 529 ч. 1 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Разом з цим, постановоюдержавного нотаріуса Перечинської державної нотаріальної конториМихалко В.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № б/н/02-31 від 26 листопада 2022 рокупозивачці в цій справі відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз`яснено, що їй необхідно звернутися до суду для визнання права власності у порядку спадкування, оскільки на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , відсутній документ, що посвідчує право власності Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з висновками Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 3.1. Листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка як спадкоємець першої черги за законом, постійно проживала з покійною матір`ю у спадковому будинку на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 549 ЦК Української РСР, не відмовилися від неї, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, враховуючи, що позивачка як спадкоємець першої черги протягом строку, встановленого ст. 549 ЦК Української РСР, фактично вступила в управління спадковим майном, згідно з ст. 553 цього Кодексу від прийняття спадщини не відмовилася, а інших спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , не встановлено, але оформити своє право на спірний житловий будинок не має можливості, порушене право позивачки підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Цей спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити неможливо, а набуття позивачкою права власності на житловий будинок не порушує права та законні інтереси інших осіб. З цих підстав,

Outcome: approved