Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулась до суду з позовом, вказуючи, що 19 вересня 2021 року року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 12943-09/2021. 26 квітня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1849267, яки неодноразово, а саме 25.05.2021, 24.06.2021, 24.07.2021 та 22.08.2021 продовжувався, про що укладалися відповідні додаткові угоди. За цими угодами товариства зобов`язувалися передати [PERSON] у власність грошові кошти, на погоджених умовами договору строк, а [PERSON] зобов`язуються повернути їм таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку угод. В процесі користування кредитними грошовими коштами відповідач не надала своєчасно для ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та для ТОВ «Лінеура Україна» грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, внаслідок чого утворилась заборгованість. 21 вересня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №21092022. 27 червня 2022 рому між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» також укладено договір факторингу за №27062022. Відповідно до умов яких ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» належне їм право вимоги до відповідача коштів за вищенаведеними кредитними договорами на загальну суму 44917,050 грн. А тому, просять суд, стягнути з відповідачки вказану суму та судові витрати, справу розглянути без участі їхнього представника. Від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», у якому позовні вимоги позивача не визнала та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке. Позивачем для доведення факту укладання між ним та відповідачем договору в електронній формі, мали б бути надані докази підписання такого документу сторонами за допомогою електронного підпису, який би відповідав вимогам Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», договірним умовам, а також письмова згода сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Проте таких доказів позивачем не надано, а відтак не доведено факту укладення між сторонами кредитних договорів. Окрім цього, покликаючись на Закон України «Про захист прав споживачів», вважає, що нарахування розміру процентів, які перевищують суму заборгованості за кредитним договором, суперечить принципам розумності та добросовісності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг. У відповіді на відзив представник позивача просив задоволити позов, доводи відповідача вважає надуманими. В судовому засіданні представник відповідачки, адвокат Довбенко Г.В. в задоволенні позову просила відмовити з підстав наведених у відзиві. Хоча не заперечувала факту укладання спірних кредитних договорів Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. 19.09.2021 між ТзОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір (договір про надання фінансового кредиту) №12943-09/2021, за умовами якого ТзОВ «ФК «Інвеструм» надає відповідачці фінансовий кредит в сумі 8500 грн строком на 7 днів, тобто до 25.09.2021. Відповідно до п. 1.3 кредитного договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 547,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 0,90% (процентів) на добу. Для клієнта, якому товариство вперше надає кредит, діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою 0,50% на добу за умови повного повернення кредиту протягом 7 днів з моменту надання кредиту (п.1.4 кредитного договору). Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (п.2.1 кредитного договору). Договір підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно доЗакону України «Про електронну комерцію». Як вбачається з додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту №12943-09/2021 від 19.09.2021, ТзОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] погодили графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до якого сума кредиту складає 8 000 грн, сума нарахованих процентів за користування кредитом складає 892,50 грн. 21 вересня 2022 року між ТзОВ «ФК «Інвеструм» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №21092022, у відповідності до умов якого ТзОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. 21 вересня 2022 року між ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТзОВ «ФК «Інвеструм» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №21092022 від 21.09.2022. Як вбачається з витягу з реєстру боржників до договору факторингу №18022022 від 18.02.2022, ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 28517,50 грн, з яких 8 500грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20017,50 грн - сума заборгованості за відсотками. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №12943-09/2021 від 19.09.2021 за період з 21.09.2022 по 31.03.2023, заборгованість [PERSON] станом на 31.01.2023 не погашена, залишок заборгованості складає 28517,50 грн. 26 квітня 2021 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1849267 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого ТзОВ «Лінеура Україна» надало відповідачці фінансовий кредит в сумі 5000 грн строком на 30 днів. Відповідно до п.1.4.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою клієнта, відповідно до п.4.1 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до п.4.2 договору. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою 693,50% річних (п.1.5.1 кредитного договору), тип процентної ставки фіксована (п.1.4 кредитного договору). Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно із графіком платежів (п.5.1 кредитного договору). Згідно з п. 4.2.2 кредитного договору клієнт, підписуючи цей договір, дає згоду на його автопролонгацію - продовження дії договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п.1.3, п.4.1.5 договору) ще на 15 календарних днів. 25.05.2021, 24.06.2021, 24.07.2021 та 22.08.2021 [PERSON] було укладено додаткові договори до договору №1849267 про пролонгацію строку кредитування, загалом в строк до 21.09.2023. Згідно розрахунку заборгованості станом на 21.09.2022 (кінцевий строк кредитування) сума процентів за користування кредитом становить 2850 грн. Договір підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно доЗакону України «Про електронну комерцію». Як вбачається з договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1849267 від 26.04.2021 та паспорту споживчого кредиту, підписаного сторонами, ТзОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] погодили графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту. 27 червня 2022 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27062022, у відповідності до умов якого ТзОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. 27 червня 2022 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №27062022 від 27.06.2022. Як вбачається з витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 27062022 від 27.06.2022, ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 16400 грн, з яких 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11400 грн - сума заборгованості за відсотками. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №1849267 від 26.04.2021 за період з 27.06.2022 по 31.01.2023, заборгованість [PERSON] станом на 31.01.2023 не погашена, залишок заборгованості складає 16400 грн. При розгляді даного спору, враховуючи обґрунтування позовних вимог та заперечень учасників справи, суд враховує такі норми. Згідност. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першоїстатті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Частиною другоюстатті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зістаттею 1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно достатті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюютьсяЗаконом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію`визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно дост.11 Закону України «Про електронну комерцію`електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Частиною 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 3ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до положень ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.516 ЦК Українизаміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Устатті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК Українивизначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати факт укладення договору чи розмір існуючої заборгованості. Враховуючи викладені вище норми та обставин справи, суд приходить до висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитними договорами №12943-09/2021 від 19.09.2021 та №1849267 від 26.04.2021. Таким чином, враховуючи, що відповідачкою [PERSON] прострочено виконання грошових зобов`язань в строки, передбачені умовами кредитних договорів, доказів погашення заборгованості за укладеними кредитними договорами відповідачкою [PERSON] суду не надано, суд вважає, що позивач набув права щодо стягнення заборгованості за зазначеними вище кредитними договорами. Разом з тим, суд не погоджується із розрахунками процентів за користування кредитами, наданими позивачем, з таких підстав. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновків про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другоюстатті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другоюстатті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося і право позивача нараховувати проценти за кредитом. Подібні правові висновки викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другоїстатті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що з відповідачки [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість по процентах за користування кредитами (позикою) згідно ч. 1ст. 1048 ЦК Українив межах строків кредитування, визначених в укладених між сторонами договорах, зокрема: - в сумі 892,50 грн - сума заборгованості за процентами за період з 19.09.2021 по 25.09.2021 в межах строку кредитування у відповідності до умов п.1.2 договору про надання фінансового кредиту №12943-09/2021 від 19.09.2021; - в сумі 2850 грн - сума заборгованості за процентами за період з 26.04.2021 по 21.09.2021 в межах строку кредитування відповідно до умов п.1.3 договору про надання фінансового кредиту №1849267 від 26.04.2021. Таким чином, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, предмет та підстави позовних вимог, відсутність доказів сплати відповідачкою кредитної заборгованості, суд доходить висновку, що з відповідачки [PERSON] на користь позивача ТзОВ «ФК«Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути заборгованість за кредитним договором №12943-09/2021 від 19.09.2021 в сумі 9392 грн, з яких: 8500 грн - сума заборгованості за кредитом, 892,50 грн - сума заборгованості за процентами в межах строку кредитування; за кредитним договором №1849267 від 26.04.2021 в сумі 7850 грн, з яких: 5000 грн - сума заборгованості за кредитом, 2850 грн - сума заборгованості за процентами в межах строку кредитування, що в загальному розмірі становить 17242,50 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує таке. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно пункту 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина першастатті 141 ЦПК України) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1030,31 грн.

Outcome: approved