Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

«Державний ощадний банк України » в особі філії - Запорізьке обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором про споживчий кредит, обґрунтовуючи вимоги тим, що 16 квітня 2021 року між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та фізичною особою [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 50-339 (для придбання транспортного засобу) (надалі Кредитний договір) відповідно до якого Відповідачу було видано кредит в сумі 396 834,00 гривень на придбання транспортного засобу, зі сплатою 4,59% річних, строком на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 15 квітня 2026. Крім того, 16 квітня 2021 року між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та фізичною особою [PERSON] був укладений договір застави майна № 50-339/3 (надалі Договір застави), предметом застави за цим Договором є рухоме майно - легковий-загальний універсал марки OPEL, модель GRANDLAND X, 2020 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] , об`єм двигуна № 1499, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір сірий, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] . Відповідно до п. 2.6. Договору застави, договірна вартість за згодою сторін предмет застави оцінюється в розмірі 661 390,00 грн. Відповідно до положень Договору застави, за цим договором заставою забезпечується виконання зобов`язань Заставодавця за укладеним між Заставодавцем та Заставодержателем Кредитного договору: по поверненню наданого позичальнику кредиту в сумі 396 834,00 (триста дев`яносто шість тисяч вісімсот тридцять чотири грн. 00 коп.) гривень на придбання транспортного засобу, зі сплатою 4,59% річних, строком на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 15 квітня 2026. Згідно з п. 4.1.6 Договору застави, у випадку невиконання або неналежного виконання Заставодавцем зобов`язання за Кредитним договором та/або обов`язків за цим Договором, Заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави і задовольнити за рахунок його свої вимоги в повному обсязі. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов Кредитного договору, станом на 22.03.2023 року виникла заборгованість у сумі 330 218,64грн. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління AT «Ощадбанк» за Договором про споживчий кредит № 50-339 від 16.04.2021 станом на 22.03.2023 у розмірі 330 218,64 грн. звернути стягнення на предмет застави, згідно договору застави майна № 50-339/3 від 16.04.2021 укладеного між AT «Державний ощадний банк України» та [PERSON] , а саме: легковий - загальний універсал марки OPEL, модель GRANDLAND X, 2020 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] , об`єм двигуна № 1499, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір сірий, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , що належить [PERSON] на праві власності, шляхом його реалізації на прилюдних торгах в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", а також стягнути судові витрати в розмірі 4953, 28 грн. . судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі , не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що в матеріалах справи є відповідна заява. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений своєчасно та належним чином, в установленному законом порядку шляхом надіслання судової повістки за адресою його зареєстрованого місця проживання. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16 квітня 2021 року між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та фізичною особою [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 50-339 (для придбання транспортного засобу) (надалі Кредитний договір) відповідно до якого Відповідачу було видано кредит в сумі 396 834,00 гривень на придбання транспортного засобу, зі сплатою 4,59% річних, строком на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 15 квітня 2026(а.с. 26-32). Відповідно до п. п. 2.4.2 п. 2.4 Кредитного договору проценти нараховуються Банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий Позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту визначеного Кредитним договором. Відповідно до п. п. 3.2.1 п.3.2. Кредитного договору Банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника з подальшим перерахуванням кредитних коштів на поточний рахунок продавця транспортного засобу ТОВ «ЛІОН АВТО». Відповідно до п. п.3.3.1 п. 3.3. Кредитного договору всі платежі за цим договором здійснюються шляхом списання Банком коштів у договірному порядку з поточного рахунку. Відповідно до п. п.3.3.2 п. 3.3. Кредитного договору Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється Позичальником згідно з графіком платежів або достроково відповідно до порядку визначеному цим договором, але в будь - якому випадку не пізніше терміну остаточного повернення кредиту, встановленого згідно з цим договором. У відповідності до п. п. 3.3.3 п. 3.3 Кредитного договору Позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 6 613,90 грн. та сплату процентів нарахованих на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 16 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з травня 2021 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності визначеної цим Договором. У відповідності до п. п. 3.3.4 п. 3.3 Кредитного договору, якщо сума коштів, що надійшла на рахунок в повернення кредиту та сплати процентів, менша розміру, вказаного у п. п. 3.3.3. цього договору, то несплачений платіж та нараховані проценти, що мали бути сплаченими, вважаються простроченими. Наступна сума платежу повинна додатково включати суму коштів необхідну для погашення простроченого платежу та сплати пені за прострочені платежі з урахуванням вимог п. 8.2. Кредитного договору. Крім того, 16 квітня 2021 року між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та фізичною особою [PERSON] був укладений договір застави майна № 50-339/3 (а.с. 33-39). Відповідно до положень п. 2.1. Договору застави, за цим договором заставою забезпечується виконання зобов`язань Заставодавця за укладеним між Заставодавцем та Заставодержателем Кредитного договору: по поверненню наданого позичальнику кредиту в сумі 396 834,00 (триста дев`яносто шість тисяч вісімсот тридцять чотири грн. 00 коп.) гривень на придбання транспортного засобу, зі сплатою 4,59% річних, строком на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше «15» квітня 2026. Згідно п. 2.4. Договору застави, предметом застави за цим Договором є рухоме майно, а саме : легковий-загальний універсал марки OPEL, модель GRANDLAND X, 2020 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] , об`єм двигуна № 1499, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір сірий, св-во про реєстрацію [NUMBER] . Відповідно до п. 2.6. Договору застави, договірна вартість за згодою сторін предмету застави оцінюється в 661 390,00 грн. Згідно з п. 4.1.6 Договору застави, у випадку невиконання або неналежного виконання Заставодавцем зобов`язання за Кредитним договором та/або обов`язків за цим Договором, Заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави і задовольнити за рахунок його свої вимоги в повному обсязі. Відповідно до п. 7.4. договору застави, Заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави будь-яким способом, не забороненим законодавством, у тому числі: або на підставі рішення суду у встановленому чинним законодавство та цим Договором порядку, або позасудовими способами згідно з чинним законодавством та цим Договором. Згідно з п.п 4.1.5 та 7.5 Договору застави, спосіб звернення стягнення на предмет застави обирається заставодавцем самостійно та на власний розсуд. У зв`язку з невиконанням Позичальником умов Кредитного договору, станом на 22.03.2023 виникла заборгованість у сумі 330 218,64 (триста тридцять тисяч двісті вісімнадцять грн., 64 коп.) грн., з яких: заборгованість за кредитом - 318 147,66 грн.; заборгованості за відсотками - 12 070,98 грн., що підтверджується відповідним розрахунком (а.с. 6-7). Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У ст. 204 Цивільного кодексу України зазначено, що договори укладені між сторонами по справі, як цивільно - правові правочини є правомірними на час розгляду справи, якщо їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов`язання за цими договорами мають виконуватися належним чином. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ст. 205 Цивільного кодексу України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ст. 207 Цивільного кодексу України). Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтями 525, 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 Цивільного кодексу України передбачено, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Як встановлюють положення ст. 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. На підставі ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 591 Цивільного кодексу України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Відповідно до приписів ст. 1 Закону України "Про заставу" застава це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. В силу ч. 1 ст. 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем, приватним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Статтею 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Витягами з Державного реєстру обтяжень рухомого майна: N 82430932 від 08.02.2023 підтверджується здійснення реєстрації обтяження заставою рухомого майна - Предмета застави за Договором застави майна № 50-339/3 від 16 квітня 2021 року(а.с. 41). Отже, Банком дотримано вимоги Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". Відповідно статті 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувану з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. З метою позасудового врегулювання ситуації, позичальнику, що є заставодавцем було направлено лист-вимогу з вимогами погасити заборгованість у повному обсязі, проте зазначені вимоги заставодавцем не виконані, заборгованість не погашена . Забезпечене заставою зобов`язання за Кредитним договором відповідачем не виконав заборгованість перед банком у зв`язку з чим становить суму 330 218,64 грн, відтак, заставодержатель за змістом наведених приписів ЦК України та Закону України "Про заставу" вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу з прилюдних торгів (аукціону) визначеного майна, що належить відповідачу, у рахунок погашення заборгованості перед банком за Кредитним договором на суму 330 218,64 грн. Стягнення заборгованості за основним зобов`язанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов`язання, адже саме кредитор має право обрати, яким чином здійснювати стягнення заборгованості. Звернення стягнення на предмет застави відбувається в рахунок стягнення заборгованості за основним договором, а отже, таке звернення стягнення не є додатковим стягненням, яке могло б розумітися як подвійне. Звернення стягнення на предмет застави є додатковим (акцесорним), а не альтернативним способом захисту порушеного права, який може бути використаний разом з основним або окремо, що не являється подвійним стягненням заборгованості, і тому, невизнання можливості одночасного стягнення заборгованості за договором кредиту та звернення стягнення на предмет застави суперечить фундаментальним принципам господарського судочинства, а також не сприяє захисту прав та інтересів учасників судового розгляду. Відтак, позивач, як кредитор має право обирати спосіб стягнення заборгованості, в тому числі одночасно звертаючись і за стягненням заборгованості та зверненням стягнення на предмет застави. Згідно до п.п. 12.1., 12.2. Кредитного договору, Сторони за взаємною згодою встановили, що будь-які повідомлення, вимоги, згоди та інший обмін інформацією, що направляються Сторонами одна одній, повинні бути здійснені у письмовій формі. Повідомлення вважаються направленими належним чином, якщо вони доставлені адресату кур`єром або відправлені цінним листом (із описом вкладення) / рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресом, вказаним у п. 14. Договору (якщо інша адреса не повідомлена однією Стороною іншій Стороні відповідно до умов цього Договору), або отримані однією Стороною від іншої Сторони особисто під розпис, крім випадків, коли інший спосіб відправлення повідомлень прямо передбачений умовами цього Договору. Відповідно до приписів п.п. 12.1., 12.2. Кредитного договору, Банк належним чином, а саме: шляхом направлення вимоги від 06.02.2023 за № 107.20-285/3984/2023-07 на адресу позичальника, що вказана у п. 14 Кредитного договору, повідомив Відповідача про заборгованість, яка утворилась та необхідність її сплатити(а.с. 42-45), однак зазначена вище вимога Банку про дострокове повернення кредиту Відповідачем була проігнорована й, таким чином, заборгованість за Договором ним погашена не була. Пунктом 4.1.7 Договору застави, передбачено право заставодержателя надіслати заставодавцю письмову вимогу про усунення порушених зобов`язань за Кредитним договором та/або цим Договором, з попередження про звернення стягнення на Предмет застави та у порядку, передбаченому цим Договором, звернути стягнення на Предмет застави, якщо вказана письмова вимога залишена без задоволення або задоволена не в повному обсязі. Вимогою від 07.02.2023 за № 107.20-329/3983/2023-07 Банк повідомив Заставодавця про заборгованість, яка утворилась та необхідність її сплатити(а.с. 46-49). Однак, заборгованість за Кредитним договором Заставодавцем не була сплачена. АT «Ощадбанк» створений із закріпленням у власності держави 100 відсотків акцій, що випускаються на розмір його статутного фонду. Держава формує і використовує власні кредитні ресурси, які складаються з коштів банку, залишків коштів на банківських рахунках підприємств, установ і організацій, вкладів громадян, коштів на міжбанківських рахунках, інших ресурсах, а тому порушення майнових інтересів банку безпосереднім чином впливає на майнові інтереси держави, оскільки держава не доотримує виплати по акціях, якими володіє, що у свою чергу призводить до недостатнього поповнення доходної частини державного бюджету України. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором Відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови договору. На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором , що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Державний ощадний банк України» На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved