Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись до Теребовлянського районного суду Тернопільської області зі спільною заявою подружжя, яке має дітей, про розірвання шлюбу. Заява мотивована тим, що 24.10.2020 року між заявниками зареєстрований шлюб. У даному шлюбі народився син [PERSON] [INFO] . Заявники зазначили, що спільне життя між ними не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства. Указане призводило до частих сварок. Станом на даний час фактичні шлюбні відносини між заявниками припинені, заявники проживають окремо та спільне господарство ними не ведеться. 04.07.2023 року заявниками укладений договір, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Строгуш О.М. та зареєстрований в реєстрі за №829, щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. За таких підстав заявники просять розірвати між ними шлюб, зареєстрований 24.10.2020 року Тернопільським міськрайонним віддлом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що складений актовий запис №1803. \~ \~ \~ \~06\~липня 2023 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку окремого провадження та призначено судове засідання на 03.08.2023 року. У судове засідання заявники [PERSON] та [PERSON] , належним чином повідомлені про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явилися, одна кнадали заяви, згідно яких просили розгляд справи проводити за їх відсутності, заяву підтримують та просять задоволити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з таких підстав. Суд установив, що 24.10.2020 року [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб у Тернопільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ), про що складений актовий запис №1803, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ). У даному шлюбі у сторін народився син [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 18.08.2021 року виконавчим комітетом Хоростківськох міської ради Гусятинського району Тернопільської області. 04.07.2023 року між заявниками був укладений договір про здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Строгуш О.М. та зареєстрований в реєстрі за №829. Відповідно до умов договору заявники домовилися, що місцем постійного проживання дитини [PERSON] [INFO] , є місце проживання батьказа адресою: [ADDRESS] . У цьому договорі сторони також визначили особисті та спільні зобов`язання батьків щодо участі у належному вихованні та забезпеченні умов проживання дитини. А також 04.07.2023 року між заявниками був укладений договір про сплату аліментів на дитину. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Строгуш О.М. та зареєстрований в реєстрі за №830. Відповідно до умов договору заявники домовилися, що мати дитини [PERSON] сплачуватиме аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] , в добровільному порядку у твердій грошовій сумі у розмірі 2272 грн. щомісяця, починаючи з моменту нотаріального посвідчення договору та до досягнення дитиною повноліття. Так, згідно з положенням ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Стаття 24 СК України визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в ст. 51 Конституції України. При цьому згідно з ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 109 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом подання до суду заяви про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей (ч. 3 ст. 109 СК України). Так, у спільній заяві заявники зазначили, що після реєстрації шлюбу їх сімейне життя не склалось та станом на даний час шлюбні відносини між заявниками припинені, спільне господарство не ведеться. Відтак, ураховуючи фактичні взаємини заявників як подружжя, причини розірвання шлюбу та обставини життя заявників, суд має усі підстави вважати, що подальше спільне життя заявників як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам заявників та їхньої дитини. При цьому суд також приймає до уваги, що між заявниками укладений договір, за умовами якого заявниками вирішені усі питання щодо визначення місця проживання дитини, її утримання та виховання, та що такі умови не порушують особисті та майнові права заявників та права їхньої дитини. Підстави вважати, що укладення цього договору та подання заяви про розірвання шлюбу не відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, відсутні. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Також відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved