Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

18 жовтня 2022 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», в якій просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 71428, 03 грн. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначив,\~що між\~ним та\~відповідачем по\~справі був\~укладений страховий\~договір,\~за умовами\~якого сторони\~погодили,\~що за\~додаткову оплату\~з боку\~страхувальника буде\~збільшений ліміт\~відповідальності.\~За час\~дії страхового\~полісу №АМ/9307915\~обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів за\~участю страхувальника\~ позивача\~по справі\~сталася ДТП,\~у зв`язку\~з чим\~особа,\~яка визнана\~потерпілою стороною\~у даній\~ДТП,\~звернулась до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про відшкодування матеріальної\~шкоди (вартість\~відновлювального ремонту),\~заподіяної внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди.\~Зазначив,\~що всупереч\~умовам страхового\~полісу №АМ/9307915\~ПрАТ «Страхова\~компанія «ПЗУ\~«Україна» не\~здійснила виплату\~погодженої суми\~страхового відшкодування\~потерпілій в\~ДТП особі\~-\~ [PERSON] \~у розмірі\~100000\~грн,\~а виплатила\~лише 35447,\~23\~грн,\~враховуючи,\~що сума\~завданих [PERSON] \~дорожньо-транспортною\~пригодою збитків\~становить 100381,\~80\~грн.\~На час\~звернення до\~суду з\~відповідною позовною\~заявою розмір\~збитків,\~які були\~сплачені позивачем\~як страхувальником\~складає 71428,\~03\~грн,\~з яких:\~64934,\~57\~-\~сума відшкодування\~відповідальності власника\~наземного транспортного\~засобу;\~6493,\~45\~грн \~10\~%\~сума виконавчого\~збору.\~На переконання\~позивача,\~його права\~як споживача\~страхових послуг\~були порушені\~ПрАТ «Страхова\~компанія «ПЗУ\~«Україна» з\~огляду на\~те,\~що він\~як страхувальник\~за страховим\~договором сплачував\~збільшені розміри\~страхового платежу\~за страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортів,\~проте страховик\~ відповідач\~по справі\~не відшкодував\~позивачу зазначену\~вище суму\~страхового відшкодування,\~що є\~порушенням вимог\~ст.\~4,\~5,\~6\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів».\~Зазначив,\~що ПрАТ\~«Страхова компанія\~«ПЗУ «Україна»,\~будучи страховиком\~за страховим полісом №АМ/9307915 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, надало йому як страхувальнику за вказаним полісом неякісну послугу зі страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів перед [PERSON] . З урахуванням викладеного просив суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 71428, 03 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2022 року позовну заяву було залишено без руху. Позивачу був наданий строк для усунення недоліків 10 днів з дня вручення копії ухвали. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2022 року позовну заяву [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про захист прав споживача визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав, передбачених ч. 3 ст. 185 ЦПК України. Постановою Харківського апеляційного суду від 02 травня 2023 року ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2022 року по вказаній справі скасовано, справу повернуто для продовження розгляду до суду першої інстанції. Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05 травня 2023 року справу передано судді Київського районного суду м. Харкова Демченко С. В. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10 травня 2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. 01\~червня 2023\~року на\~адресу суду\~від представника\~відповідача ПрАТ\~«Страхова компанія\~«ПЗУ «Україна»\~Голошва Г.\~В.\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~просила у\~задоволенні позовних\~вимог позивача\~відмовити в\~повному обсязі,\~посилаючись на\~те,\~що ПрАТ\~«Страхова компанія\~«ПЗУ «Україна»\~на підставі\~положень Законів\~України «Про\~страхування»,\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» та\~з урахуванням\~методики товарознавчої\~експертизи та\~оцінки колісних\~транспортних засобів,\~затвердженої наказом\~Міністерства юстиції\~та Фонду\~державного майна,\~був визначений\~розмір страхового\~відшкодування,\~який підлягає\~сплаті потерпілій\~у ДТП\~ [PERSON] ,\~та який\~у тому\~числі був\~письмово погоджений\~з самою\~потерпілою.\~Зауважила на\~тому,\~що в\~силу приписів\~ст.\~22,\~29,\~36\~Закону України\~«Про страхування»,\~якими визначено,\~що у\~зв`язку з\~пошкодженням транспортного\~засобу страховик\~відшкодовує потерпілому\~розмір оціненої\~шкоди,\~у даному\~випадку розмір\~оціненої шкоди\~дорівнює вартості\~відновлювального ремонту\~транспортного засобу\~з урахуванням\~зносу без\~ПДВ.\~При цьому\~різниця між\~виплаченою [PERSON] \~страховиком сумою\~страхового відшкодування\~та вартістю\~ремонту автомобіля Toyota, державний реєстраційний номер [NUMBER] у зв`язку з ДТП, викликана законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме у зв`язку із вирахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Інші заявлені до відшкодування збитки є фактичними витратами відшкодування, яких страховою компанією не передбачено нормами Закону. Визначення страховиком розміру страхового відшкодування у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу як вартості відновлювального ремонту із врахуванням зносу та за вирахуванням податку на додану вартість повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Чинним законодавством передбачено, що страховик відшкодовує потерпілому страхове відшкодування у розмірі оціненої шкоди (за вирахуванням суми податку на додану вартість та, за наявності підстави, суми франшизи), при цьому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в силу приписів ст. 1194 ЦК має відшкодовувати потерпілій стороні винна сторона, у даному випадку - [PERSON] . Зауважила на тому, що правомірність виплати ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь потерпілої [PERSON] страхового відшкодування у розмірі оціненої шкоди встановлено рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2021 року та постановою Харківського апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року. Акцентувала увагу на тому, що між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] не укладалися добровільні договори страхування задля збільшення страхового ліміту, а тому такі посилання позивача в позовній заяві є безпідставними. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат виконавчого провадження зазначила, що такі вимоги є безпідставними, посилаючись на те, що виникнення обов`язку у позивача щодо сплати виконавчого збору не пов`язано з діяльністю ПрАТ СК «ПЗУ Україна», а є наслідком бездіяльності позивача, оскільки він не виконав вищевказані рішення суду, у зв`язку з чим було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Харкова. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02 червня 2023 року у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] адвоката Шевченко Галини Миколаївни про відвід судді Київського районного суду м. Харкова Демченко Світлани Валеріївни від розгляду цивільної справи № 953/5797/22 за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про захист прав споживача відмовлено. 21 червня 2023 року на адресу суду від [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій викладені доводи, аналогічні доводам, викладеним в позовній заяві. 28 червня 2023 року на адресу суду від представника відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ «Україна» Голошва Г. В. надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких сторона відповідача зокрема акцентує увагу на тому, що позивач безпідставно ототожнює поняття «страхова сума» та «страхове відшкодування», що в свою чергу призводить до хибних висновків щодо обсягу відповідальності страховика. У п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надано визначення терміну страхова сума, зокрема зазначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Положеннями п. 9.2. зазначеного Закону встановлено, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Разом з тим положеннями п. 1 Розпорядження № 566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» установлено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100000 гривень на одного потерпілого. Вказала, що договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів засобів № АМ.9307915 був укладений відповідно до норм чинного законодавства із страховими сумами, які ним визначені. Зауважила на тому, що [PERSON] не заявляла до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» вимогу про погодження та виплату страхового відшкодування у розмірі 100000 грн, а тому твердження сторони позивача про те, що страховик ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відмовив [PERSON] у відшкодуванні суми 100000 грн є безпідставними. У судовому\~засіданні позивач\~ [PERSON] \~позовні вимоги\~підтримав та\~просив їх\~задовольнити з\~підстав,\~викладених у\~позовній заяві.\~Зазначив,\~покладання на нього як на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування та сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Посилався на те, що оскільки станом на дату ДТП, яка трапилася з його вини був чинний страховий поліс, на підставі якого була застрахована цивільно-правова відповідальність власника забезпеченого транспортного засобу ТЗ Suzuki SX-4, та ліміт страхового відшкодування за вказаним полісом дозволяв страховику відшкодувати потерпілій стороні розмір завданої ДТП шкоди у повному обсязі, тому не сплата відповідачем потерпілій [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 64934, 57, яке за рішенням суду було стягнуте з нього, на його переконання, є порушенням його права як споживача. Вказав, що йому, як страхувальнику за полісом №АМ/9307915 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зі сторони страховика ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ «Україна» були надані неякісні послуги зі страхування його відповідальності, зокрема у частині не сплати потерпілій від ДТП [PERSON] суми страхового відшкодування в розмірі 64934,57 грн. Суд, вислухавши доводи позивача, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Суд встановив,\~що рішенням\~Київського районного\~суду м.\~Харкова від\~16\~квітня 2021\~року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди (вартість відновлювального ремонту), заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 64\~934, 57 грн; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5000 грн, а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на проведення оцінки вартості відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 2500 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 724, 30 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18 000 грн. Постановою Харківського\~апеляційного суду\~від 11\~жовтня 2021\~року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2021 року - без змін. Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Як вбачається зі змісту рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2021 року, [PERSON] \~звернулась до\~суду із\~позовною заявою\~до [PERSON] ,\~в якій\~просила стягнути\~з відповідача\~на її\~користь,\~зокрема відшкодування\~матеріальної шкоди\~(вартість\~відновлювального ремонту),\~заподіяної внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~яка мала\~місце 17 лютого 2020 року, в розмірі 64 934,57 грн. Так, у ході розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення матеріального збитку, моральної (немайнової) шкоди, за результатами розгляду якої було ухвалено вищевказане рішення, суд встановив, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17 лютого 2020 року, у зв`язку з порушенням [PERSON] положень ПДР, був пошкоджений автомобіль Toyota Avensis, д.н.з. [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 березня 2020 року, яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного суду від 26 травня 2020 року, [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Судовим розглядом цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення матеріального збитку, моральної (немайнової) шкоди встановлено, що [PERSON] зверталась до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування, розмір страхового відшкодування був розрахований та узгоджений з [PERSON] відповідно до розрахунку Audatex, у зв`язку з чим ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 35 447,23 грн. Разом з\~тим через\~недостатність суми\~для повного\~відшкодування шкоди\~ДТП внаслідок\~страхового відшкодування, [PERSON] звернулась до суду в рамках деліктного зобов`язання до [PERSON] з вимогою про відшкодування завданої шкоди, якому кореспондує обов`язок боржника її відшкодувати. Суд першої\~та апеляційної\~інстанції встановили\~правомірним зверненням [PERSON] до суду з позовною заявою до [PERSON] в рамках деліктного зобов`язання з вимогою про відшкодування завданої шкоди, якому кореспондує обов`язок боржника її відшкодувати та зазначили, що [PERSON] має право на отримання відшкодування, оскільки є власником транспортного засобу, якому внаслідок ДТП завдано механічних пошкоджень. Як вбачається\~зі змісту\~рішення Київського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~16\~квітня 2021\~року, [PERSON] , заперечуючи щодо заявлених [PERSON] позовних вимог, посилався на те, що належним відповідачем за цим позовом має бути - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», тому у позові повинно бути відмовлено, оскільки на підставі заяви позивача до вказаної страхової компанії, позивач відмовилась від будь-яких претензій до СК після отримання погодженої нею виплати в сумі 35447,23 грн. Позивач, звертаючись до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про захист прав споживача, посилається на те, що відповідач надав йому неякісну послугу зі страхування його відповідальності перед [PERSON] за полісом № АМ/9307915 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 30 травня 2019 року, оскільки не сплатив суму страхового відшкодування, заподіяного [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17 лютого 2020 року, в розмірі 64 934,57 грн. Головним аргументом таких доводів позивача є те, що він сплачував страховику ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» збільшену суму страховки своєї відповідальності, однак не дивлячись на це, страховик не відшкодував йому вказану суму страхового відшкодування. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положеннями ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 16 Закону України «Про страхування» та ст. 979 ЦК України, договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якого страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Так, за своєю правовою природою, страхування є договором про надання послуг. Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарiв, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалiзацiї державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно з п.22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. З аналізу вищевказаних правових приписів та з урахуванням пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», можна зробити висновок, що до відносин, які регулюються нормами ЗУ «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, відносини, які виникають при укладенні договору страхування. Положеннями п. 2 ч. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування. Вимогами ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача на належну якість продукції. Позивач, стверджуючи про порушення ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ «Україна» його прав як споживача, посилається на невиконання відповідачем умов, встановлених полісом № АМ/9307915 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 30 травня 2019 року, в частині не сплати суми страхового відшкодування, заподіяного [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17 лютого 2020 року, в розмірі 64 934,57 грн. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території Україна регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надано визначення термінам страхувальник та страховик, зокрема страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України "Про страхування". З аналізу положень Законом України "Про страхування" та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» слідує, що сторонами договору страхування є страхувальник та страховик. З долученого до матеріалів справи полісу № АМ/9307915 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 30 травня 2019 року між [PERSON] та ПрАТ СК «ПЗУ Україна» строком дії з 31 травня 2019 року по 3 травня 2020 року включно слідує, що страховою сумою на одного потерпілого за шкоду, завдану майну становить 100 000 грн, розмір франшизи - нуль гривень. Страхувальником за полісом № АМ/9307915 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 30 травня 2019 року є [PERSON] , забезпечений транспортний засіб SUZUKI SX-4, н.з. [NUMBER] , рік випуску 2008, номер кузова [NUMBER] . Отже,\~сторонами за\~полісом №\~АМ/9307915\~обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів від\~30\~травня 2019\~року є\~ [PERSON] \~ страхувальник\~та ПрАТ СК «ПЗУ Україна» - страховик. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. Судовим розглядом\~встановлено,\~що заявлені\~позивачем вимоги\~за своїм\~змістом є\~незгодою позивача\~з висновками,\~викладеними у\~рішенні Київського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~16\~квітня 2021\~року,\~яке постановою\~Харківського апеляційного\~суду від\~11\~жовтня 2021\~року залишене\~без змін,\~яким з\~нього стягнуто\~на користь\~ [PERSON] \~у відшкодування\~матеріальної шкоди\~(вартість\~відновлювального ремонту),\~заподіяної внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~в розмірі\~64\~934,\~57\~грн., та містять посилання на факти, що були вже були предметом дослідження й оцінки судом, який їх спростував. Суд акцентує увагу на тому, що постановою Харківського апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року за наслідками перегляду рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2021 року встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, та є законним. Вимогами ч. 1 ст. 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є зокрема обов`язковість судового рішення. Положеннями ст. 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. \~ \~ \~ \~З аналізу викладеного слідує, що рішення суду, яке у встановленому законом порядку не було скасовано та, яке набрало законної сили є обов`язковим до виконання. \~ \~ \~ \~Суд встановив, що рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2021 року набрало законної сили 11 жовтня 2021 року, в апеляційному порядку скасовано не було, а тому є законним та обов`язковим до виконання. \~ \~ \~ \~Доказів того, що на вказане рішення сторонами по справі була подана касаційна скарга, матеріали справи не містять, а отже встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами, не можуть ставиться під сумнів. Окрім того, з долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що позивач не є стороною за полісом № АМ/9307915 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 30 травня 2019 року, оскільки такий був укладений між [PERSON] та ПрАТ СК «ПЗУ Україна». З огляду на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що позивач по справі є стороною вищевказаного договору страхування, сплачував страхові платежі відповідно до умов договору, тому суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем не виникли цивільно - правові відносини щодо повернення суми страхового відшкодування як споживача неякісних послуг. Окрім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що між позивачем та відповідачем були укладені цивільно-парові договори на підставі яких, він здійснював сплату страхових платежів у більшому розмірі, на що неодноразово акцентував свою увагу у судовому засіданні позивач. З урахуванням\~вищевикладеного,\~суд дійшов\~висновку, що позовні вимоги недоведені, необґрунтовані та не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed