Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-20 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про визнання права власності на земельні ділянки в якому вказує, що вони з Відповідачем на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом є співвласниками в розмірі 1/2 частки за кожною на житловий будинок за адресою [ADDRESS] . 16 грудня 2022 року між сторонами було укладено договір про поділ вказаного житлового будинку на два новосформовані об`єкти нерухомого майна (два блоковані будинки), яким виділено сторонам по 1/2 частці житлового будинку та господарських будівель, в подальшому виділеному майну присвоєно поштову адресу [ADDRESS] та зареєстровано право власності. Позивач зазначає, що спадкодавцю за життя було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1.02 га за вказаною адресою. Маючи намір набути право власності на земельну ділянку для обслуговування виділеної частини житлового будинку, а також на частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, Позивач замовила технічну документацію із землеустрою. При виготовленні технічної документації, Позивач дізналась, що вказані земельні ділянки вже зареєстровані в ДЗК та їм присвоєні кадастрові номери, а саме на земельну ділянку: - площею 0.25 га - 1824783300:04:001:0054; - площею 0.1206 га - 1824783300:04:001:0055. Реєстрація вказаних ділянок в ДЗК була здійснена 29 жовтня 2012 року, а власником вказаних земельних ділянок вказана Відповідач на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки. Позивач звернулась до ГУ Держгеокадастру в Житомирській області із заявою про скасування державної реєстрації земельних ділянок, проте їй було роз`яснено про відсутність підстав для скасування та вказано, що власником земельних ділянок є Відповідач. На звернення Відповідача до ГУ Держгеокадастру в Житомирській області їй було надано дублікати Державних актів на спірні земельні ділянки, в яких зокрема міститься інформація, що Позивач є власником суміжної земельної ділянки на якій знаходяться виділена Відповідачу в результаті поділу частина житлового будинку та господарських будівель і споруд. Позивач вказує, що так як об`єкт нерухомого майна нерозривно пов`язаний із земельною ділянкою на якій він розташований, при переході до неї права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди до неї переходить і земельна ділянка на якій вони розташовані, а враховуючи, що земельні ділянки вже сформовані, мають відповідні площі, на їх приватизацію їй надавався дозвіл та ділянкам присвоєно кадастрові номери, належним способом захисту її порушеного права є визнання права власності на земельні ділянки. На підставі вищевикладеного, Позивач просить визнати за нею, [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) право власності на земельні ділянки: - площею 0.25 га, кадастровий номер 1824783300:04:001:0054, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована в [ADDRESS] ; - площею 0.1206 га, кадастровий номер 1824783300:04:001:0055, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташована в [ADDRESS] . Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, 21 липня 2023 року надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила справу слухати у її відсутність. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилась, 21 липня 2023 року надала до суду заяву в якій заявлені позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частина третя статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 квітня 2007 року, спадкоємицею 1/2 ідеальної частини майна [PERSON] , який помер [INFO] є його дочка [PERSON] , спадкове майно на яке в указаній частці видано це свідоцтво, складається з: - житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . Житловий будинок знаходиться на приватизованій земельній ділянці розміром 1.02 га, до будинку належать господарські будівлі: сарай, під літерою Б; погріб, під літерою п/д; гараж, під літерою В; колодязь, позначений № 1. На 1/2 ідеальну частину спадщини, спадщина видана на ім`я [PERSON] . /а.с.7/ Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12 грудня 2022 року, на підставі свідоцтва про право нам спадщину, зареєстровано право спільної часткової власності в розмірі 1/2 частки [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , до складових частин об`єкта нерухомого майна входять: - сарай, Б; гараж, В; погріб, п/д; колодязь, 1. /а.с.8/ 16 грудня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про поділ житлового будинку, що є спільною частковою власністю, на два новосформовані об`єкта нерухомого майна (два блоковані будинки), за умовами якого сторони домовились про поділ в натурі належного їм на праві спільної часткової власності житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, під номером [ADDRESS] . /а.с.9-10/ Наказом відділу капітального будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства Попільнянської селищної ради № 35-А від 23 грудня 2022 року, для поділу об`єкта нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] , розташований за адресою: [ADDRESS] , присвоїти адресу: - блокованому будинку загальною площею - 51.0 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами - сарай «Б», гараж «В», погріб «пг», криниця «К», що належить [PERSON] : [ADDRESS] ; - блокованому будинку загальною площею - 37.6 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами - літній будинок «Г», сарай «Д», сарай «Е», погріб «пг1», що належить [PERSON] : [ADDRESS] . /а.с.11/ Згідно Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про присвоєння адрес Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, на підставі наказу відділу капітального будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства Попільнянської селищної ради № 35-А від 23 грудня 2022 року, внесено відомості про адресу будівлі [ADDRESS] . /а.с.12/ 16 січня 2023 року зареєстровано право приватної власності [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , опис об`єкта: загальна площа 37.6 кв.м., житлова 34.0 кв.м., житловий будинок - А, прибудова - а1, літній будинок - Г, сарай - Д, сарай - Е, погріб під «Д» - пг1. /а.с.13/ Рішенням 25 сесії VІ скликання Липківської сільської ради від 30 жовтня 2013 року, надано дозвіл [PERSON] на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) із земель комунальної власності Липківської сільської ради орієнтовною площею 0.3706 га в тому числі: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0.25 га та для ведення особистого селянського господарства 0.1206 га в [ADDRESS] . /а.с.14/ Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24 лютого 2023 року, земельній ділянці площею 0.2500 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , присвоєно кадастровий номер - 1824783300:04:001:0054 та у відомості про право власності, власником земельної ділянки зазначено - [PERSON] . /а.с.15-16/ Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13 березня 2023 року, земельній ділянці площею 0.1206 га, для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] , присвоєно кадастровий номер - 1824783300:04:001:0055 та у відомості про право власності, власником земельної ділянки зазначено - [PERSON] . /а.с.17-18/ 02 травня 2023 року за вих.№ В-118/0-142/6-23 Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області повідомлено [PERSON] про те, що земельні ділянки з кадастровими номерами 1824783300:04:001:0054, площею 0.2500 га та 1824783300:04:001:0055, площею 0.1206 га, перебувають у власності іншої фізичної особи на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки. /а.с.19/ На запит [PERSON] , головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області за вих.№ ПІ-181/0-98/0/63-23 від 10 травня 2023 року надано копії архівних примірників державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯК № 774682 від 29 жовтня 2012 року та ЯК № 774683 від 29 жовтня 2012 року. /а.с.20/ Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 774682 від 29 жовтня 2012 року, [PERSON] на підставі рішення від 06 жовтня 2009 року 32 сесії 5 скликання Липківської сільської ради, є власником земельної ділянки площею 0.2500 га за адресою [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - 1824783300:04:001:0054. /а.с.21/ Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 77468 від 29 жовтня 2012 року, [PERSON] на підставі рішення від 06 жовтня 2009 року 32 сесії 5 скликання Липківської сільської ради, є власником земельної ділянки площею 0.1206 га за адресою [ADDRESS] , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер - 1824783300:04:001:0055. /а.с.22/ Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10 жовтня 2014 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10 жовтня 2014 року, зареєстровано право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] ; кадастровий номер: 1824783300:04:001:0052; для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0.25 га. /а.с.23, 24/ Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10 жовтня 2014 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10 жовтня 2014 року, зареєстровано право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] ; кадастровий номер: 1824783300:04:001:0053; для ведення особистого селянського господарства, площею 0.1206 га. /а.с.25, 26/ 01 грудня 2023 року на замовлення [PERSON] виготовлено ФОП [PERSON] технічний паспорт на садибний /індивідуальний/ житловий будинок [ADDRESS] , згідно якого на схематичному плані земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] відображено розташування: - житлового будинку, А; - літнього будинку, Г; - сараю, Д; - сараю, Е. /а.с.27-28/ Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельні ділянки з тих підстав, що вона являється власником житлового будинку, який нерозривно пов`язаний із земельною ділянкою на якій розташований, а тому до неї перейшло і право власності на належну Відповідачу земельну ділянку. Відповідно до статті 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частин першої і другої статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що Позивач набула права власності на житловий будинок та господарські будівлі в результаті поділу майна, яке перебувало в спільній частковій власності, вказані об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, які належать Відповідачу, їх сформовано та вони мають відповідні площі. Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно з частинами першою, четвертою статі 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача-власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20) звернула увагу, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів [PERSON] (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності. Штучний правовий відрив об`єктів нерухомості від земельних ділянок, на яких вони розміщені, відбувся за радянських часів з ідеологічних мотивів. Під впливом тодішньої ідеології панувало уявлення, що особи можуть мати право власності на об`єкти нерухомості, але не на земельні ділянки, на яких вони розташовані. Так, Конституцією УРСР 1978 року (ч. 2 ст. 11) було передбачено, що земля є у виключній власності держави. Внаслідок такого підходу існує значна кількість об`єктів нерухомості, які знаходяться у власності приватних осіб, розташованих на землях державної та комунальної власності, причому земельні ділянки під цими об`єктами можуть бути несформованими. Водночас намір законодавця подолати такий штучний правовий відрив об`єктів нерухомості від землі не викликає сумніву. Тому в разі, якщо право власності на об`єкт нерухомості та на земельну ділянку, на якій цей об`єкт розташований, належать одній особі, подальше відчуження об`єкта нерухомості окремо від земельної ділянки, а також земельної ділянки окремо від об`єкта нерухомості не допускається (позиція Верховного Суду у постанові від 30 вересня 2021 року у справі № 161/18258/18, провадження № 61-2114св20). Враховуючи встановлені судом обставини, наведені норми законодавства, та те, що визнання Відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за Позивачем права власності на спірні земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] , на яких розташоване належне їй на праві власності нерухоме майно. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За наведених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач в поданій заяві просила понесені нею судові витрати віднести на її рахунок, а тому суд при ухваленні рішення не здійснює їх розподіл.

Outcome: approved