Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

20.04.2023 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач), в якій позивач просить суд: - стягнути з відповідача стягнути з відповідача на користь позивача, аліменти на утримання неповнолітніх синів: [PERSON] 2011 року народження та [PERSON] 2016 року народження, в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з квітня 2023 року і до повноліття старшої дитини. Свою позовну заяву позивач обґрунтовує тим, що шлюб між сторонами перебуває на стадії припинення, а з березня 2023 року відповідач участі у вихованні та утриманні дітей не бере. Ухвалою суду від 27.04.2023 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи на 18.05.2023. 10.05.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та пред`явлено зустрічний позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання [PERSON] . Оскільки дитина проживає з ним. В іншій частині первісний позов визнав. Ухвалою суду від 11.05.2023 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі №187/709/23. Ухвалою суду від 11.05.2023 здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 18.05.2023, яке було відкладено на 20.06.2023. 18.05.2023 від представника відповідача адвоката Жежель С.С. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. 29.05.2023 від позивача надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, згідно яким остання заперечувала проти його задоволення, оскільки обоє дітей проживають разом з нею. Між сторонами була досягнута усна домовленість, що діти проживають з позивачкою, а відповідача у будь-який час може з ними бачитися. Відповідач працює неофіційно далекобійником (водієм), тому майже весь час проводить у відрядженнях (рейсах), які можуть обраховуватися тижнями та місяцями, а тому старший син не може з ним проживати так як дитині відповідного віку потрібен догляд дорослих. Ухвалою суду від 20.06.2023 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 20.06.2023 від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. 04.07.2023 в судовому засіданні протокольною ухвалою явку сторін було визнано обов`язковою. 17.07.2023 відповідач та представник не з`явилися, їх явка була визнана неповажною та справу було відкладено на 24.07.2023. 24.07.2023 від представника відповідача адвоката Жежель С.С. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи невиконання\~відповідачем свого\~процесуального обов`язку\~з`явитися до\~суду,\~дослідження судом\~матеріалів справи,\~відсутності необхідності\~допиту свідків,\~позивач не\~заперечував проти\~продовження розгляду\~справи за\~відсутності відповідача,\~суд вважає,\~що залишення\~зустрічної позовної\~заяви без\~розгляду є\~недоцільним,\~оскільки саме\~продовження розгляду\~справи по\~суті,\~з урахуванням\~обставин справи,\~наявних в\~матеріалах справи\~доказів і\~процесуальної поведінки\~сторін відповідатиме завданню цивільного судочинства та його основним засадам (принципам). Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд виходить з такого. На підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони перебувають у шлюбі з 28.10.2010. Відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] (серія [NUMBER] ) та [PERSON] (серія [NUMBER] ) батьком та матір`ю записано відповідно відповідача та позивача. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 Сімейного кодексу України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За приписами 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов`язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліменти інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено взаємний обов`язок сторін щодо утримання своїх малолітніх дітей. Відповідач щодо стягнення аліментів на утримання [PERSON] позов визнав повністю. Стосовно іншої дитини, як позивач так і відповідач заперечували, що дитина проживає з іншим із батьків. На підтвердження своїх доводів проживання дитини з нею позивач надала відповідну довідку від 19.05.2023. Окрім цього, після визнання її явки до суду обов`язкової вона з`явилася до суду та підтвердила, що дитина проживає разом з нею. Наразі дитина проходить лікування у зв`язку з переломом кінцівки. Не заперечувала, що вона не перешкоджає батькові брати тимчасово дітей до себе, але постійно дитина проживає з нею. Відповідач також надав відповідну довідку від 08.05.2023 про місце проживання дитини, але за його адресою (яка ним вказана у зустрічній позовній заяві). Після визнання його явки до суду обов`язкової, він не з`явився, особистих пояснень не надав. Суд враховує, що при виконанні приписів ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суду надана довідка Петриківської селищної ради, що відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача немає, є лише дані що відповідач у 2017 році був знятий з реєстрації за заявою власника на виконання рішення суду. Таким чином, враховуючи процесуальну поведінку відповідача, суд критично оцінює його доводи щодо постійного проживання дитини разом з ним з огляду на дату довідки, а також пояснень позивачки, що вона не перешкоджає тимчасово брити дітей до себе. Відповідачем не надано доказів на спростування доводів позивача, що він працює далекобійником, здійснює надання послуг з перевезення вантажу, та подовгу перебуває у відрядженнях, що перешкоджає забезпечення необхідного дорослого догляду за дитиною відповідного віку. Суд погоджується з Позивачем, що остання самостійно не має змоги фінансово забезпечити своїх дітей, з огляду на такий же обов`язок Відповідача щодо надання матеріальної допомоги сім`ї. Відповідно до частини першої статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання двох малолітніх дітей, суд відповідно до статей 182, 183 Сімейного Кодексу України враховує, що відповідач є особою працездатного віку, інших утриманців у нього немає, а тому приходить до висновку про доцільність стягувати з відповідача аліменти саме у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття найстаршої дитини. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо необхідності стягнення аліментів з відповідача, та відповідно вважає необґрунтованим зустрічний позов відповідача. Щодо розподілу судових витрат. Оскільки позов задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати зі сплати судового збору, розмір якого відповідно до пункту один частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1073,60 грн. Однак, враховуючи вимоги стаття 142 ЦПК України, а саме: у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, оскільки відповідач щодо однієї дитини визнав позов, суд вважає за необхідне визначити суму, яка підлягає стягненню в розмірі 50 відсотків судового збору, який необхідно було сплатити, тобто 536,80 грн. Інших витрат сторонами не заявлялися.

Outcome: approved