Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] через представника адвоката Хохолін Андрія Борисовича звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , грошові кошти в розмірі 183 060 грн. 85 коп. на свою користь в якості відшкодування матеріальних збитків та 5000 грн. в якості відшкодування завданої моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначено, що 29 липня 2020 року о 17 год. 55 хв., [PERSON] , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter 316», н.з. [NUMBER] , рухаючись по пр. Академіка Глушкова 59/2, у м. Києві, не обрав безпечної швидкості руху і безпечної дистанції та, будучи неуважним, скоїв зіткнення з автомобілем «Peugeot 107», н.з. [NUMBER] , який, у свою чергу, від отриманого удару по інерції скоїв зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz 611», н.з. [NUMBER] , який рухався попереду, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів. Голосіївським районним судом м. Києва [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження вартість відновлюваного ремонту КТЗ визначена за витратним підходом складає 353 770 грн. 72 коп. Ринкова вартість КТЗ визначена за порівняльним підходом в розмірі 180 060 грн. 85 коп. Коефіцієнт фізичного зносу становить 0,57. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 187 137 грн. 31 коп. На підставі виконаних досліджень зроблений висновок, що вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «Peugeot 107», реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , пошкодженого внаслідок ДТП, що сталося 29.07.2020 року, складає 180 060 грн.85 коп. Крім того, [PERSON] зазнала збитків у розмірі 3 000 грн., пов`язаних з оплатою вартості автотоварознавчого дослідження. Таким чином, загальна сума матеріальних збитків, завданих [PERSON] внаслідок ДТП, складає 183 060 грн. 85 коп. Внаслідок ДТП [PERSON] зазнала психологічної травми, яка негативно вплинула на її душевний стан та душевні страждання, пов`язані з розумінням втрати транспортного засобу та завдання її значної матеріальної шкоди та втрати можливості вести звичний образ життя та виконувати завдання по роботі. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26.01.2021 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач про відкриття провадження у справі повідомлявся у спосіб, передбачений ЦПК України, зокрема шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження та примірнику позовної заяви за місця реєстрації, однак конверт із вкладеним повернувся на адресу суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 29 липня 2020 року о 17 год. 55 хв., [PERSON] , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter 316», н.з. [NUMBER] , рухаючись по пр. Академіка Глушкова 59/2, у м. Києві, не обрав безпечної швидкості руху і безпечної дистанції та, будучи неуважним, скоїв зіткнення з автомобілем «Peugeot 107», н.з. [NUMBER] , який, у свою чергу, від отриманого удару по інерції скоїв зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz 611», н.з. [NUMBER] , який рухався попереду, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів. Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.09.2020 року, відповідача у зв`язку з порушенням вимог п.п. 12.1, 13.1 ПДР України було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач вказує, що автомобіль «Peugeot 107», н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, та їй в зв`язку з цим завдано матеріальних збитків. При цьому суд відмічає, що доказів на підтвердження того, що позивач є власником зазначеного автомобіля або ж вона є користувачем цього автомобіля на законних підставах на час аварії стороною позивача суду надано не було. Відповідно до постанови КМУ «Про правила дорожнього руху» водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). Відповідно до положень ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі. Доказів про наявність або відсутність у відповідача страхового полісу станом на день скоєння ДТП матеріали справи не містять. Також відсутне підтвердження належного звернення позивача до страхової компанії, та, відповідно, відмови останньої у виплаті страхового відшкодування. В обґрунтування позову позивач зазначає про те, що нею пред`явлено позов саме до відповідача, як до винуватця ДТП та власника автомобіля, незалежно від наявності в нього відповідного полісу страхування та в силу ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, саме відповідач має відшкодувати завдану шкоду внаслідок ДТП. Суд вважає за необхідне зазначити про те, що, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК Україн, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Правовою позицією Верховного Суду, викладена у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, визначено, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик заподіювача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд звертає увагу на те, що після відкриття провадження у справі, стороною позивача не було заявлено будь-яких клопотань, передбачених цивільно-процесуальним законом, зокрема, щодо зміни (уточнення) кола відповідачів, або ж зміни (уточнення) предмету чи підстав позову. Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження завдання саме позивачу, як власнику автомобіля, моральної шкоди, як і не містять доказів на підтвердження наявності моральних страждань у зв`язку з невиплатою збитків з вини відповідача, а відтак доводи позову в цій частині є недоведеними. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами обґрунтованість позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати в силу ст. 141 ЦПК України, слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

Outcome: dismissed