Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

08.06.2023 керівник Бахмутської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про припинення права власності на земельну ділянку, шляхом її конфіскації. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що [PERSON] є громадянкою \~російської федерації відповідно до паспорту серії та номеру [NUMBER] , виданого 21.02.2013 ТП № 1 ОУФМС росії по московській області. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 3792, зареєстрованого в реєстрі 19.12.2013 за № 3940956, набула право власності на земельну ділянку площею 6,54 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером 1420984500:01:065:0475, яка знаходиться на території Клинівської сільської ради Бахмутського району Донецької області (на теперішній час територія Бахмутської територіальної громади Донецької області). Право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку 19.12.2013 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином, громадянка \~російської федерації [PERSON] 19.12.2013 набула право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Клинівської сільської ради Бахмутського району Донецької області (на теперішній час територія Бахмутської територіальної громади Донецької області), та протягом року не виконала покладений на неї у зв`язку з цим обов`язок не відчужила земельну ділянку. Позивач зазначив, що у зв`язку з цим, вищезазначена земельна ділянка сільськогосподарського призначення підлягає конфіскації у громадянки російської федерації [PERSON] на користь держави України. Дружківський міський суд Донецької області ухвалою від 12.06.2023 забезпечив даний позов заступника керівника Бахмутської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до [PERSON] про припинення права власності на земельну ділянку, шляхом її конфіскації, накладенням арешту на земельну ділянку з кадастровим номером 1420984500:01:065:0475 площею 6,54 га, із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Бахмутської міської територіальної громади Бахмутського району Донецької області (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 247963114209), власником якої є громадянка російської федерації [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ). А також забороною [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) та будь-яким суб?єктам реєстраційних дій (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які реєстраційні дії, у тому числі дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 1420984500:01:065:0475 загальною площею 6,54 га (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 247963114209). Дружківський міський суд Донецької області ухвалою від 12.06.2023 відкрив загальне позовне провадження у справі та призначив підготовче судове засідання. Дружківський міський суд Донецької області ухвалою від 04.07.2023 закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`вилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення на веб-сайті «Судова влада» сторінка Дружківського міського суду, розділ - оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст 56 ЦПК України прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами у визначених законом випадках. Представництво прокурором інтересів держави в суді відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Обґрунтування наведені прокурором в позові щодо представництва в суді суд вважає достатніми для його звернення у суд, оскільки порушуються питання захисту інтересів держави, і інші державні органи не здійснили ефективний захист інтересів держави щодо захисту її майнових прав. Судом встановлено, що [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею 6,54 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером 1420984500:01:065:0475, яка знаходиться на території Клинівської сільської ради Бахмутського району Донецької області (на теперішній час територія Бахмутської територіальної громади Донецької області), на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 3792, зареєстрованого в реєстрі 19.12.2013 за № 3940956, виданого Другою артемівською державною нотаріальною конторою. Вказані обставини підтверджуються інформацією з\~ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів. Статтями 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Згідно норм ст. 19 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України, набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Частиною ч. 2 ст. 81 Земельного кодексу України передбачено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності лише на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Вимогами даної статті визначено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки вищевказаних категорій з наступних підстав: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до частини 4 статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Згідно ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Право власності на земельну ділянку відповідач набула з 19.12.2013 року після державної реєстрації речового права на нерухоме майно. Однак, у подальшому й по даний час земельну ділянку нею самостійно не відчужено, чим безпідставно порушено річний строк, установлений ч. 4 статті 81 Земельного кодексу України. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Згідно пункту "е" ч. 1 ст. 140 Земельного кодексу України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку, відповідно до п. "в" ч. 1 ст. 143 Земельного кодексу України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Оскільки відповідач протягом року з часу переходу права власності на земельну ділянку її не відчужила, то право власності на зазначену земельну ділянку слід примусово припинити, шляхом конфіскації. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Відповідно до ст. 348 ЦК України якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Статтею 153 Земельного кодексу України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (з 19.12.2013 по даний час) не відчужила її, тому наявні підстави для їх конфіскації у власність держави. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, як позов заступника керівника Бахмутської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави задоволено у повному обсязі, тому в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 684,00 грн судового збору за подачу позовної заяви та 1\~342,00 грн судового збору за подачу заяви про забезпечення позову. На підставі наведеного та

Outcome: approved