Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 01 лютого 2023 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" звернулося до Кобеляцького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 0026/06/2021/0270 від 02 червня 2021 року в сумі 417 704 (чотириста сімнадцять тисяч сімсот чотири) гривні 25 копійок. Також позивач просив стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати. Обгрунтовуючи вимоги, позивач посилався на те, що 02.06.2021 між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір за № 0026/06/2021/0270, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 448 140 (чотириста сорок вісім тисяч сто сорок) гривень 00 копійок на строк до 01 червня 2028 року зі сплатою фіксованої процентної ставки за користування кредитом у розмірі 6,49 % річних та з визначенням фіксованої процентної ставки за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором, у розмірі 11,49 % річних. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав повністю, надавши відповідачу кредитні кошти, натомість відповідач неналежним чином виконував умови договору в частині повернення тіла кредиту та сплати відсотків за користування ним, у зв`язку із чим станом на 18.01.2023 за договором утворилась заборгованість на загальну суму 421 704,25 грн., яка складається із строкової заборгованості по кредиту в сумі 377 852,07 грн, простроченої заборгованості по кредиту в сумі 24 883,49 грн, поточної заборгованості по процентах в сумі 1 306,89 грн та простроченої заборгованості по процентах в сумі 17 661,80 грн. 23 січня 2023 року відповідачем було погашено заборгованість в розмірі 4 000,00 грн, а тому станом на дату подання позову заборгованість відповідача за кредитним договором складає 417 704,25 грн, яка складається із строкової заборгованості по кредиту в сумі 377 852,07 грн, простроченої заборгованості по кредиту в сумі 20 883,49 грн, поточної заборгованості по процентах в сумі 1 306,89 грн та простроченої заборгованості по процентах в сумі 17 661,80 грн. Для забезпечення виконання кредитних зобов`язань, 02 червня 2021 року між позивачем, [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки № 0026/06/2021/0270-Р з терміном дії договору 17 років, за умовами пунктів 1.2 та 1.4 якого [PERSON] зобов`язалася в повному обсязі нести солідарну відповідальність з позичальником перед Банком за порушення виконання зобов`язання по кредитному договору та відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник - за повернення кредиту, слату процентів за користування кредитними коштами, комісії за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, передбачених кредитним договором. 18 жовтня 2022 року позивач звернувся до поручителя з листом-вимогою про сплату заборгованості, ала заборгованість погашена не була. З урахуванням того, що відповідачі не виконали договірні зобов`язання, передбачені кредитним договором та договором поруки, відповідачами в добровільному порядку не вчиняються дії, спрямовані на повернення кредитних коштів, позивач вважає його права грубо порушеними та звернувся з позовом до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2023, справа передана на розгляд судді Макарчуку С.М. Ухвалою від 15 лютого 2023 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено у справі підготовче засідання на 16 березня 2023 року. 15 березня 2023 року до суду надійшов відзив представника відповідачів - адвоката Ломаги А.А., у якому прохає відмовити в повному обсязі у задоволенні позову. Обґрунтовуючи відзив представник відповідачів, не заперечуючи обставини укладання кредитного договору та договору поруки та вказуючи на сумлінне виконання відповідачем [PERSON] зобов`язань до початку війни, посилається на існування форс-мажорних обставин: військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення в Україні воєнного стану. У відзиві представник відповідачів вказує, що відповідачі перебувають у зареєстрованому шлюбі та на час російського вторгнення проживали у м. Харкові у квартирі, яка належить [PERSON] на праві власності. Відповідач [PERSON] здійснював підприємницьку діяльність у м. Харків як фізична особа-підприємець, яка була зупинена в повному обсязі, дія трудового договору відповідача з ТОВ "ОКТАВА ТОРГ" була призупинена, а орендовані приміщення, які використовувалися відповідачем для здійснення підприємницької діяльності, не використовуються та відповідачем фактично припинено виплати орендної плати, про що було укладено додаткові угоди. Відповідачка [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною і також не мала доходів на утримання дитини та сім`ї. Більше того, вона з дитиною стали внутрішньо-переміщеними особами та залишити м. Харків. Тому, за твердженням сторони відповідачів, російська агресія позбавила відповідачів коштів на існування та житла, а в ході евакуації з м. Харкова відповідачі втратили оригінали укладених з банком договорів. Відповідно до пункту 5.8 кредитного договору виникнення форс-мажорних обставин продовжує термін виконання взаємних зобов`язань сторін по цьому договору на період тривалості дії таких обставин без відшкодування збитків обох сторін. Сторона відповідачів вважає, що вказаний пункт договору надає можливість відповідачеві продовжити термін виконання зобов`язань по цьому договору, відповідач не бажає розривати договір в односторонньому порядку та навпаки бажає продовжити його виконання після закінчення дії форс-мажорних обставин. Окрім того, у відзиві сторона відповідачів вказує, що доказів надсилання поручителю та отримання ним вимоги про сплату заборгованості матеріали справи не містять, а тому на момент звернення до суду з вимогами про дострокове солідарне стягнення усієї суми кредиту та процентів право на звернення до поручителя у кредитора не виникло у зв`язку з відсутністю такого порушення з боку позичальника. Додатково сторона відповідачів посилається на те, що на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] також укладено договір застави від 02 червня 2021 року № 0026/06/2021/0270-Z, предметом якого є належний [PERSON] автомобіль марки Chery Tiggo 7 Pro, 2021 року випуску, який сторонами договору оцінено у 560 184,00 грн, однак жодних дій щодо звернення стягнення на предмет застави позивач не вчиняв. 15 березня 2023 року до суду надійшло клопотання представника позивача про відкладення судового засідання для надання уточнених позовних вимог у зв`язку з частковим погашенням заборгованості відповідачем. Протокольною ухвалою від 16 березня 2023 року підготовче засідання відкладено на 05 квітня 2023 року у зв`язку з визнанням за неможливе вирішити питання, визначені ч.2 ст. 197 ЦПК України у цьому засіданні. 23 березня 2023 року до суду надійшла відповіднь на відзив, у якій позивач прохає задовольнити позовну заяву. У поданій відповіді, заперечуючи проти позиції відповідачів, позивач посилається на недотримання відповідачем положень пункту 5.6 кредитного договору щодо обов`язку повідомити іншу сторону протягом семи календарних днів про настання форс-мажорних обставин, а також на те, що відповідачка не повідомила про зміну місця проживання, а відповідна вимога до поручителя була направлена на защначену у договорі адресу. Ухвалою від 05 квітня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 04 травня 2023 року. 13 квітня 2023 року до суду надійшли письмові пояснення представника позивача, відповідно до яких з моменту подання позову відповідачем частково виконано зобов`язання за кредитним договором та здійснено часткове погашення заборгованості, у зв`язку з чим станом на 06 березня 2023 року заборгованість становить 411 990,66 грн. 04 травня 2023 року представником відповідачів подано клопотання про відкладення судового засідання з метою врегулювання спору в позасудовому порядку. Ухвалою від 04 травня 2023 року судове засідання відкладено на 12 липня 2023 року. Протокольною ухвалою від 04 травня 2023 року у судовому засіданні оголошено перерву до 20 липня 2023 року для вирішення сторонами питання позасудового врегулювання спору. У судовому засіданні 20 липня 2023 року представник позивача позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити у частині, що відповідає останньому наданому розрахунку заборгованості, посилаючись на обставини, вказані у позовній заяві та відповіді на відзив. У судовому засіданні 20 липня 2023 року представник відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Заслухавши учасників справи та дослідивши надані суду докази, суд робить такі висновки. Судом встановлено, що 02 червня 2021 року між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір за № 0026/06/2021/0270 (а.с. 25-30), відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 448 140,00 грн. (пункт 1.1 договору), з терміном кредитування з 02 червня 2021 року по 01 червня 2028 року (пункт 1.2.1 договору) зі сплатою фіксованої процентної ставки за користування кредитними коштами у межах терміну кредитування у розмірі 6,49 % річних (пункт 1.3.1 договору), за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені цим договором, процентна ставка є фіксованою та встановлюється у розмірі 11,49% річних (пункт 1.3.3 договору) та з визначенням порядку погашення кредиту у відповідності з графіком, встановленим у додатку №2 до договору, та сплати процентів за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 6 724,00 грн крім першого та останнього платежу (пункт 3.1 договору). Відповідно до п. 2.1-2.3 кредитного договору, згідно договору застави транспортного засобу № 0026/06/2021/0270-Z (а.с.89-95), укладеного одночасно з цим договором між банком та [PERSON] , у забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, банком приймається у заставу автомобіль, який зазначено у п. 1.1 цього договору; кредит забезпечується також всім належним позичальнику майном, на яке може бути звернено стягнення; кредит забезпечується фінансовою порукою [PERSON] . Також встановлено, що в якості забезпечення виконання кредитних зобов`язань, 02 червня 2021 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір поруки № 0026/06/2021/0270-Р (а.с.21-22), відповідно до умов якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконанням Позичальником зобов`язань по кредитному договору № № 0026/06/2021/0270 від 01.06.2021, укладеному між Кредитором та Позичальником, за умовами якого Позичальник зобов`язаний у порядку та на умовах, викладених у кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами у межах строку кредитування, сплатити проценти за користування кредитними коштами, що не повернуті у термін, передбачений кредитним договором. Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання виконав належним чином, оскільки надав відповідачу обумовлені кредитним договором кошти. Натомість відповідач свої зобов`язання виконував неналежним чином, у зв`язку із чим за договором утворилась заборгованість, яка станом на 06 березня 2023 року дорівнює 411 990,66 грн. та складається з: строкової заборгованості по кредиту в сумі 0,00 грн, простроченої заборгованості по кредиту в сумі 392 085,56 грн, поточної заборгованості по процентах в сумі 0,00 грн та простроченої заборгованості по процентах в сумі 19 905,10 грн (а.с. 131). 28 жовтня 2022 року за вих.№ 129/25941/2022 позивачем на ім`я [PERSON] на адресу [ADDRESS] , направлено лист-вимогу, у якому міститься повідомлення останньої як поручителя про розмір заборгованості [PERSON] як позичальника станом на 09 вересня 2022 року та вимога до відповідачки як поручителя щодо погашення заборгованості (а.с. 23, 110). Відповідачі вказували, що вимоги банком заявлені передчасно, у зв`язку з наявністю форс-мажорних обставин, що відповідно до пункту 5.8 укладеного між сторонами договору звільняє відповідачів від відповідальності за невиконання його умов. Однак з такою позицією погодитись не можна зважаючи на таке. Згідно з пунктами 5.5 - 5.8. кредитного договору позичальник не відповідає за порушення зобов`язання, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (обставин форс-мажору), визначених цим розділом. Сторони погодилися, що у випадку виникнення форс-мажорних обставин (дії непереборної сили), що не залежать від волі Сторін, як: війна, військові дії, блокади, ембарго, інші міжнародні санкції, валютні обмеження, інші дії держави, що створюють неможливість виконання Сторонами своїх зобов`язань, пожежі, повені, інші стихійні лиха або сезонні природні явища, Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання будь-якого положення або положень цього Договору на період дії зазначених обставин. Про настання форс-мажорних обставин Сторона, на яку вплинули такі форс-мажорні обставини, зобов`язана повідомити іншу Сторону протягом 7-ми календарних днів з моменту виникнення таких обставин. Доказом дії форс-мажорних обставин є документ, виданий відповідним(-и) органом(-ами)/організацією(-ями), в тому числі Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами. Обов`язок по доказуванню форс-мажорних обставин покладається на Сторону, яка через настання таких обставин не може виконувати зобов`язання за цим договором належним чином. Виникнення форс-мажорних обставин продовжує термін виконання взаємних зобов`язань Сторін по цьому договору на період тривалості дії таких обставин без відшкодування збитків обох Сторін. Виходячи з тлумачення вищевказаних пунктів укладеного між сторонами кредитного договору, слід дійти висновку, що про настання форс-мажорних обставин, які вплинули на сторону, ця сторона зобов`язана повідомити іншу сторону договору протягом 7-ми днів з моменту виникнення цих обставин. При цьому, саме позичальник задля звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання у зв`язку із обставинами форс-мажору має довести, що ці обставини форс-мажору і спричинили порушення ним зобов`язань. Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів того, що відповідач [PERSON] , як позичальник, повідомляв іншу сторону - ПАТ АБ «Укргазбанк» про настання форс-мажорних обставин, що є обов`язковим для застосування цих пунктів договору та звільнення позичальника від виконання його зобов`язань за умовами договору. Більш того, саме позичальник має довести, що невиконання ним зобов`язань є наслідком дії форс-мажорних обставин, однак матеріали справи жодних доказів з цього приводу не містять. Враховуючи вищевикладене, твердження про необхідність застосування п.5.8 кредитного договору в якості підстави для відмови в позові є помилковим зважаючи на відсутність у справі доказів наявності підстав для застосування вищевказаних положень кредитного договору. Водночас, відповідачем не доведено ані неможливість здійснення ним дій, спрямованих на повідомлення іншої сторони договору про настання форс-мажорних обставин, ані вчинення ним будь-яких дій, спрямованих на виконання ним цієї умови договору. Суд вважає за необхідне звернути увагу, що форс-мажор звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язання (зокрема, від неустойки та відшкодування збитків), а не від самого зобов`язання (тобто від обов`язку виконати зобов`язання), тобто, через дію форс-мажорних обставин особа звільняється від сплати неустойки чи відшкодування збитків тощо, але аж ніяк не від обов`язку виконання умов договору. Окрім того, суд зауважує, що виданий ТПП України лист від 28 лютого 2022 р. про засвідчення військової агресії як форс-мажору (а.с. 77), сам по собі не звільняє від обов`язку дотримуватися умов укладеного договору та не може підтвердити форс-мажор у прив`язці до конкретного зобов`язання. Посилаючись на форс-мажор як на підставу для звільнення від відповідальності, зацікавленій стороні обов`язково потрібно довести, як саме проявився форс-мажор у конкретному зобов`язанні. Одного лише абстрактного посилання на наявність форс-мажору буде очевидно недостатньо. Зокрема, з цього приводу в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 зазначено: "Форс-мажорні обставини не мають преюдиціального (заздалегідь встановленого) характеру. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом". З огляду на викладене абстрактний та загальний лист ТПП від 28.02.2022 не відповідає вимогам конкретизації впливу відповідної форс-мажорної обставини на конкретне зобов`язання, а доведення причинно-наслідкового зв`язку в такому випадку є обов`язковим. Більше того, у самому листі міститься застереження: обставини є надзвичайними та невідворотними за зобов`язаннями, виконання яких стало неможливих у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин, але аж ніяк не для всіх зобов`язань. Надані стороною відповідачів копія наказу № 25/3 про призупинення дії трудового договору від 25.03.2022, підписаного [PERSON] (а.с.79), копія додаткової угоди № 01/03-2022 від 30.03.2022 до договору оренди № 30/03-2020 від 01.03.2020 (а.с.81) та додаткової угоди до договору оренди № 10/03-22 від 01.03.2022 до договору оренди № 10/12/2020 від 10.12.2020 (а.с. 85), які були укладені [PERSON] уже після початку повномасштабного вторгнення, свідчать про те, що останній не був позбавлений можливості вчиняти юридично значущі дії щонайменше з 01 березня 2022 року, та жодним чином не вказують на відсутність у відповідача можливості виконувати грошові зобов`язання. Відтак, надані докази не можуть свідчити не лише про неможливість виконання зобов`язань щодо повернення кредитних коштів у будь-який спосіб чи у будь-якому розмірі, але й про неможливість виконання [PERSON] визначеного угодою обов`язку повідомити про існування форс-мажорної обставини кредитора. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за невиконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відсутність коштів на виконання зобов`язань не є підставою для звільнення від відповідальності в розумінні ч.2 ст. 617 ЦК України. На підставі вищенаведених правових норм та зважаючи на доведеність наявними у справі належними та допустимими доказами тієї обставини, що внаслідок неналежного виконання відповідачем [PERSON] , як позичальником, обов`язків по поверненню кредиту та сплати відсотків за користування ним, за договором утворилась заборгованість у розмірі 411 990,66 грн, яку позичальник [PERSON] та поручитель [PERSON] зобов`язані погасити згідно вимог закону, а тому вимоги позивача про стягнення цієї заборгованості є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 5060,40 грн (а.с. 38). Оскільки позивачем було заявлено вимогу про стягнення заборгованості у сумі 417 704,25 грн, а стягненню підлягає заборгованість у сумі 411 990,66 грн, тобто на 98,63%, стягненню з відповідачів підлягає судовий збір у загальному розмірі 4 991,18 грн, тобто, по 2 495,59 грн з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial