Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, яку обґрунтовано тим, що [INFO] помер її батько, [PERSON] . На момент смерті [PERSON] був пенсіонером та перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, однак з 2015 року не отримував належних виплат пенсії. 19 жовтня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. в межах спадкової справи №34/2021 позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію [PERSON] в сумі 229 488,53 грн. відповідно до довідки відповідача від 14 червня 2022 року за №0500-1518-8/41172. 04 лютого 2022 року позивач звернулась до відповідача з заявою про виплату належної їй суми пенсії, вказаної у свідоцтві про право на спадщину за законом. 20 березня 2023 року відповідачем надано відповідь, в якій вказується порядок звернення щодо виплати недоотриманої пенсії в зв`язку зі смертю пенсіонера. Позивач вважає відповідь відповідача стосовно розгляду питання неправомірною. Відповідачем порушено право власності позивача, що дає їй право на судовий захист шляхом примусового розгляду зазначеного питання та стягнення з відповідача належних їй сум. Окрім того, для захисту своїх прав, позивач змушена була звернутися за юридичною допомогою, за яку сплатила 13 000 грн. В зв`язку з викладеним, просить суд зобов`язати відповідача розглянути її звернення та стягнути з відповідача на свою користь суму недоотриманої пенсії [PERSON] в розмірі 229 488,53 грн., а також стягнути на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 13 000 грн. Позивач, [PERSON] , та представник позивача - [PERSON] , який діє на підставі довіреності від 13 червня 2022 року, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 11 липня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач не погоджується з доводами позивача. 04 лютого 2023 року позивач засобами поштового зв`язку звернулась до уповноваженого органу ПФУ з питанням щодо виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера. Пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1 визначено, що заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається заявником до територіального органу ПФУ особисто або через вебпортал або засобами порталу Дія електронних послуг ПФУ або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів ПФУ, затвердженого постановою правління ПФУ від 30 липня 2015 року №13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за №991/27436. Згідно з постановою правління ПФУ від 25 листопада 2021 року №33-1 «Про затвердження змін до Порядку подання та оформлення документів (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08 грудня 2021 року за №1589/37211, пункт 1.3 Порядку 22-1, яким надавалась можливість подання заяви про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера представником, який діє на підставі виданої йому довіреності посвідченої нотаріально, виключено із вказаного Порядку 22-1. Тобто, наданий позивачем пакет документів не відповідав встановленим Порядком 22-1 положенням, тому Управління не мало правових підстав для розгляду вказаного звернення в якості передбаченої нормами діючого законодавства заяви. Звернення позивача було розглянуто відповідно до чинного законодавства та позивачу надані роз`яснення стосовно порядку звернення до органів ПФУ. Позивач не скористалась жодним з заходів досудового врегулювання. В задоволенні позову [PERSON] відповідач просив відмовити в повному обсязі. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04 вересня 2021 року Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . 19 жовтня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. видане [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з: недотриманої пенсії в сумі 229 488,53 грн., яка належала померлому, що підтверджується довідкою №0500-1518-8/41172, виданою 14 червня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області. Згідно з відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20 березня 2023 року, звернення позивача від 04 лютого 2023 року, що надійшло до ГУ ПФУ в Донецькій області засобами поштового зв`язку, зареєстровано та розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1 визначено, що заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається заявником до територіального органу ПФУ особисто або через вебпортал або засобами порталу Дія електронних послуг ПФУ або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів ПФУ, затвердженого постановою правління ПФУ від 30 липня 2015 року №13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за №991/27436. Згідно з постановою правління ПФУ від 25 листопада 2021 року №33-1 «Про затвердження змін до Порядку подання та оформлення документів (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08 грудня 2021 року за №1589/37211, пункт 1.3 Порядку 22-1, яким надавалась можливість подання заяви про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера представником, який діє на підставі виданої йому довіреності посвідченої нотаріально, виключено із вказаного Порядку 22-1. Для надання заяви про виплату недоотриманої пенсії позивачу рекомендовано звернутися до будь-якого територіального органу ПФУ або надати відповідну заяву засобами вебпорталу разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути звернення позивача, суд зауважує, що вказане звернення було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та листом від 20 березня 2023 року за №4244-3308/Р-02/8-0500/23 позивачу були надані роз`яснення стосовно порядку звернення до органів Пенсійного фонду України з зазначених питань, а також, повідомлено про можливість оскарження дій відповідача до вищого органу. Таким чином, вимога позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути звернення позивача задоволенню не підлягає. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що: - цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Подібні правові висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 лютого 2022 року по справі № 428/10113/20. Встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Отже, позивач успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат. Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, яке визначено в свідоцтві про право на спадщину за законом від 19 жовтня 2022 року та становить 229 488,53 грн. Свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 жовтня 2022 року, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О., у якому зазначено, що спадщина складається з недоотриманих пенсійних коштів у розмірі 229 488,53 грн., не оспорене та є чинним, а тому відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у виплаті пенсії спадкодавця спадкоємцю у повному обсязі є безпідставною. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] щодо виплати недоотриманої пенсії в розмірі 229 488,53 грн. після померлого [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки позивач успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Позивач просить відшкодувати йому понесені витрати на правову допомогу в сумі 13 000 грн. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У статті 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21), Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 161/8104/21-ц. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Позивач зазначає, що зверталась за професійною юридичною допомогою, проте на підтвердження понесених витрат на правову допомогу не надає жодних доказів, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 13 000 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п/п 1,2 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Позовна вимога майнового характеру задоволена в повному обсязі на суму 229 488,53 грн., 1% від ціни позову становить 2 294,89 грн., тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 294,89 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial