Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27.03.2023 року в позові [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - відповідач, АТ «Ощадбанк»), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Кабінету Міністрів України, про стягнення заборгованості із заробітної плати відмовлено. 13.06.2023 року представник відповідача, в порядку ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення та про приєднання доказів фактично понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, посилаючись на те, що відповідач поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 307 200,00 грн., сплативши вказану суму Адвокатському об`єднанню «Арцінгер» (далі - АО «Арцінгер»). Представник відповідача просить: визнати причину пропуску відповідачем строку на подання доказів фактичного понесення витрат на професійну правничу (правову) допомогу поважними та поновити відповідачу строк на подання доказів фактичного понесення витрат на професійну (правничу) допомогу, посилаючись на те, що станом на дату подання цієї заяви відповідач не отримав судового рішення та про факт його ухвалення дізнався лише 29.05.2023 року з Єдиного державного реєстру судових рішень; приєднати до матеріалів даної справи докази фактичного понесення відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 307 200,00 грн.; ухвалити додаткове рішення у даній справі про стягнення з позивача на користь відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 307 200,00 грн. Згідно, ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились; про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином; представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив залишити заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення без задоволення. Представник відповідача у судове засідання не з`явився; про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення. На підставі ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд вирішив розглядати заяву за відсутності учасників справи. Дослідивши заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі, перевіривши зміст судового рішення та матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27.03.2023 року в позові [PERSON] до АТ «Ощадбанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Кабінету Міністрів України, про стягнення заборгованості із заробітної плати відмовлено. Разом з тим, під час ухвалення рішення судом не вирішено питання про стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат на правничу допомогу, оскільки на час ухвалення судового рішення відповідач не надав суду документального підтвердження розміру здійснених ним витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, оформлених у встановленому законом порядку, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначав, що остаточний розмір судових витрат на правничу допомогу буде встановлений пізніше у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Як визначено у ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У постанові Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 міститься висновок, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, крім доданої до відзиву копії договору про надання правової допомоги № 2785 від 28.09.2021 року, укладеного між АО «Арцінгер» та АТ «Ощадбанк», представником відповідача надано: - копію додаткової угоди № 1 від 28.09.2021 року до договору про надання правової допомоги № 2785, за змістом якої вартість послуг з представництва і підготовки необхідних процесуальних документів у суді першої інстанції становить 307 200,00 грн. з урахуванням ПДВ; - копію рахунку-фактури АО «Арцінгер» № 2785/02-2 від 26.05.2023 року, згідно з яким вартість представництва і підготовки необхідних процесуальних документів в суді першої інстанції становить 128 000,00 грн., вартість додаткових витрат (транспорт, пошта) становить 593,85 грн., ПДВ (20 %) - 25 718,77 грн., а всього до сплати - 154 32,62 грн.; - копію додатку 1 «Деталіація суми по рахунку», за яким еквівалент у валюті рахунку - 324 583,82 грн., до сплати годин юристів (з урахуванням бюджету) становить 256 000,00 грн., передоплата - 128 000,00 грн., сума з урахуванням передоплати - 128 000,00 грн., додаткові витрати - 593,85 грн., всього - 128 593,85 грн., ПДВ (20 %) - 25 718,77 грн., всього до сплати - 154 312,62 грн.; додатку 2 «Звіт погодинної роботи юристів»; додатку 3 «Додаткові витрати» (транспортні витрати в загальному розмірі 593,85 грн.); - копію виписки по рахунку АО «Арцінгер» про перерахування 154 312,62 грн. за договором № 2785 від 28.09.2021 року; - копію виписки по рахунку АО «Арцінгер» про перерахування 153 600,00 грн. за договором № 2785 від 28.09.2021 року; - копію акту про надання правової допомоги від 26.05.2023 року, складеного та підписаного АО «Арцінгер» та АТ «Ощадбанк», згідно з яким правова допомога за договором про надання правової допомоги № 2785 від 28.09.2021 року, п. 1 (і) та п. 2.1 додаткової угоди № 1 до цього договору надана виконавцем замовнику в повному обсязі, а саме: представництво і підготовка необхідних процесуальних документів в суді першої інстанції у цивільній справі № 757/36687/21-ц; загальна вартість наданих послуг становить 307 912,62 грн., у тому числі ПДВ - 51 318,77 грн.; - копію платіжної інструкції № 1073 від 23.10.2021 року, за якою АТ «Ощадбанк» сплатило АО «Арцінгер» 153 600,00 грн. за договором № 2785 від 28.09.2021 року за надання правової допомоги у цивільній справі № 757/36687/21-ц, в т.ч. ПДВ 25 600,00 грн.; - копію платіжної інструкції № 31/05/20231138 від 31.05.2023 року, за якою АТ «Ощадбанк» сплатило АО «Арцінгер» 154 312,62 грн. за договором № 2785 від 28.09.2021 року за надання правової допомоги у цивільній справі № 757/36687/21-ц, в т.ч. ПДВ 25 718,77 грн.; - копію меморіального ордеру № 1073 (#837921068301) від 23.10.2021 року, за яким АТ «Ощадбанк» сплатило АО «Арцінгер» 153 600,00 грн. за договором № 2785 від 28.09.2021 року за надання правової допомоги у цивільній справі № 757/36687/21-ц, в т.ч. ПДВ 25 600,00 грн.; - копію платіжної інструкції № 1138 (#1285590382001) від 31.05.2023 року, за якою АТ «Ощадбанк» сплатило АО «Арцінгер» 154 312,62 грн. за договором № 2785 від 28.09.2021 року за надання правової допомоги у цивільній справі № 757/36687/21-ц, в т.ч. ПДВ 25 718,77 грн. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, відповідачем надано документально підтверджені докази щодо обсягу наданих адвокатами послуг і виконаних робіт та їх вартості, що підлягає сплаті позивачем, у розмірі 307 200,00 грн. (307 912,62 грн. - 712,62 грн. додаткових витрат). Із встановлених судом обставин справи вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу, заявлені до стягнення представником відповідача, є обґрунтованими, тобто підтвердженими належними доказами. Оскільки суд відмовив у задоволенні позову в повному обсязі, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 307 200,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг). Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Так, відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 29.06.2023 року до суду надійшли пояснення представника позивача щодо заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення та про приєднання доказів фактично понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, у яких представник позивача просить вказану заяву залишити без задоволення. У поясненнях представник позивача зазначає, що будь-яка з умов, передбачених ч. 1 ст. 270 ЦПК України, для ухвалення додаткового рішення у справі відсутня, оскільки питання про судові витрати було вирішено судом і вмотивовано у рішенні. Крім того, до закінчення судових дебатів у справі відповідач не надав суду докази розміру судових витрат, не надав їх протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а також не робив заяв до закінчення судових дебатів про подання доказів розміру судових витрат після ухвалення рішення суду. Крім зазначеного, всі документи, надані відповідачем як докази у справі, були складені без залучення сторонньої правничої допомоги, штатними працівниками АТ «Ощадбанк». Відповідач мав можливість залучити своїх штатних фахівців в галузі права без залучення сторонньої допомоги. Розмір судових витрат відповідача на правничу допомогу є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору, а також неспівмірним з ціною позову. 05.07.2023 року до суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача стосовно заперечень позивача на заяву про ухвалення додаткового рішення, у яких зазначено, що пояснення від імені позивача подані не уповноваженим на те представником. Крім того, на час ухвалення рішення суд був позбавлений можливості вирішити питання розподілу судових витрат, оскільки відповідач не надав документально підтвердженого розміру цих витрат, тому вказане питання відповідач просить вирішити в порядку ст. 270 ЦПК України. У відзиві відповідачем було заявлено про наступне надання доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу. Крім того, право на правову допомогу та вибір захисника є конституційним правом та не може залежати від складності справи, отже, відповідач скористався своїм правом, обравши суб`єкта надання правової допомоги на власний розсуд. Позивачем не надано доказів неспівмірності розміру витрат відповідача на правову допомогу. Дослідивши пояснення представника позивача, враховуючи положення ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України та встановлені обставини у справі, суд вважає, що представником позивача не подано належних та допустимих доказів на спростування витрат відповідача на правничу допомогу та не доведено неспівмірності розміру цих витрат із складністю справи та ціною позову з огляду на наступне. Оскільки на час ухвалення судом рішення відповідач не надав суду документального підтвердження розміру здійснених ним витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, оформлених у встановленому законом порядку, у суду були відсутні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Однак, зазначене не позбавляє відповідача права звернутись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в порядку ст. 270 ЦПК України з урахуванням вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, що й було зроблено представником відповідача. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що з огляду на положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України, відповідач заявляє, що докази на підтвердження обґрунтованості розміру судових витрат у цій справі будуть надані на підставі вказаної норми протягом п`яти днів з дати ухвалення рішення, тобто відповідач зробив відповідну заяву, передбачену зазначеною нормою. Оскільки судове рішення не було отримано відповідачем своєчасно, представник відповідача зазначає, що відповідач пропустив вказаний строк з незалежних від нього обставин, тобто, з поважних причин, тому просить визнати причину пропуску строку на подання доказів на підтвердження обґрунтованості розміру судових витрат поважною та поновити цей строк. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17, від 16.05.2019 у справі № 823/2638/18, від 09.07.2019 у справі № 923/726/18, від 26.02.2020 у справі № 910/14371/18, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. У додатковій постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію їхньої реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката враховується пов`язаність їх із розглядом справи, обґрунтованість і розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною. Хоча складання та подача до суду промови в судових дебатах, а також складання адвокатського запиту щодо дати розгляду заяви прямо не передбачене ЦПК України, однак виходячи з конкретних обставин справи адвокат самостійно визначає стратегію захисту інтересів свого клієнта й алгоритм дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту. З огляду на наведене Велика Палата ВС дійшла висновку про помилковість доводів стосовно того, що подача таких документів свідчить про штучне збільшення обсягу робіт адвоката. У постанові Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 міститься висновок, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Із встановлених судом обставин справи вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу, заявлені до стягнення представником відповідача, є обґрунтованими, тобто підтвердженими належними доказами. Суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на вказану відповідачем суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатами обсягом послуг та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. З огляду на зазначене, заперечення представника позивача, викладені у поясненнях щодо заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам. Крім того, ч. 5 ст. 137 ЦПК України передбачає право суду, а не обов`язок зменшити розмір витрат на правничу допомогу за клопотанням іншої сторони у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті. За таких обставин, суд не вбачає підстав для зменшення розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу в порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України. Таким чином, оскільки в рішенні суду не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у справі № 757/36687/21-ц. На підставі викладеного,

Outcome: approved