Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

До Печерського районного суду м. Києва звернулась позивач з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору поруки припиненим. В обґрунтування позову зазначила, що 11.04.2007 між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №6276/ФКВ-07, згідно з умовами якого банк надав божнику кредитні кошти в сумі 90000,00 дол. США з розрахунку 12,5% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 11.04.2007 по 07.04.2022. 01.07.2010 між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань перед Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором №276/ФКВ-07 від 11.04.2007. 11.04.2007 між [PERSON] та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено договір поруки №276/Zфпор-07 від 11.04.2007, відповідно до умов якого позивач прийняла на себе зобов`язання перед банком відповідати по обов`язкам [PERSON] за кредитним договором №276/ФКВ-07 від 11.04.2009. В подальшому, 21.07.2007 позивачем було укладено шлюб та змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Вказаний шлюб розірвано. 13.09.2013 позивач уклала шлюб з та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . 30.03.2017 позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Позичальник не виконала умов кредитного договору в повному обсязі. 14.01.2009 ТОВ «Українский промисловий банк», користуючись положеннями договору, надав боржнику вимогу за №28452/276/ФКВ-07 про дострокове припинення кредиту в повному обсязі та вимагав повернути кошти в розмірі 84434,2 доларів США, з них 80000 доларів США - сума кредиту, 4438,82 доларів США - нараховані відсотки, а всього по курсу НБУ - 644429,67 грн. Таким чином, позивач зазначає, що строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором від 11.04.2007 № 276/ФКВ-07 настав 14.01.2009. Позивач зазначає, що в спірному договорі поруки строк дії договору поруки не був визначений. Позивач вважає, оскільки 14.01.2009 настав строк виконання за кредитним договором від 11.04.2007 №276/ФКВ -07 у відповідача в справі згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України було шість місяців для пред`явлення вимоги за останнім щомісячним платежем до поручителя. Тобто порука, за договором поруки припинилась 15.07.2009. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати припиненою поруку за договором поруки №276/ZФпор-07 від 11.04.2007, що укладений між [PERSON] та ТОВ «Український промисловий банк». Ухвалою суду від 24.03.2021 у справі за вказаним позовом відкрито провадження за правилами (загального) позовного провадження. 19.10.2022 протокольною ухвалою суду було задоволено клопотання представника позивача - [PERSON] про залучення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Відзив на позовну заяву від відповідача не надійшов. Під час проведення підготовчого судового засідання судом з`ясовано всі питання, передбачені ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Ухвалою суду від 23.02.2022 у справі за вказаним позовом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Від представника позивачки надійшла заява, в якій останній підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без їх участі та ухвалити заочне рішення. Відповідач та третя особа про час, дату, місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню доданих правовідносин ,встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 статті 2 ЦПК України). Судовим розглядом встановлено, що 11.04.2007 між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] (надалі - «Боржник» або «Позичальник») був укладений кредитний договір N6276/ФКВ-07, згідно з умовами якого Банк надав Божнику кредитні кошти в сумі 90000,00 дол. США з розрахунку 12,5% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 11.04.2007 по 07.04.2022. 01.07.2010 між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань перед Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором №276/ФКВ-07 від 11.04.2007. 11.04.2007 між [PERSON] та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено договір поруки №276/Zфпор-07 від 11.04.2007, відповідно до умов якого Позивач прийняла на себе зобов`язання перед банком відповідати по обов`язкам [PERSON] за кредитним договором №276/ФКВ-07 від 11.04.2009. В подальшому, 21.07.2007 позивачем було укладено шлюб та змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Вказаний шлюб розірвано. 13.09.2013 позивач уклала шлюб з та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . 30.03.2017 позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Відповідно до п. 6.2 договору, банк має право вимагати дострокового повного повернення кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником та/або його поручителями (гарантами, іпотекодавцями, майновими поручителями) умов цього договору та/або договорів, укладених у забезпечення виконання позичальником зобов`язань за цим договором, а позичальник зобов`язаний протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги (а випадку передбаченому а. 4.2.5. - не пізніше наступного робочого дня) повернути суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції, інші платежі за цим договором, а також відшкодувати збитки завдані банку, у разі настання будь-якого із наступних випадків: а) порушення позичальником строків платежів, що встановлені цим Договором; б) невиконання позичальником передбачених даним договором зобов`язань по цільовому використанню кредиту; в) інформація та документи, що підлягають поданню позичальником банку у відповідності або в зв`язку з даних договором, представлені позичальником несвоєчасно, в неповному обсязі, або якщо така інформація та документи або їх частина не відповідає дійсності; г) при виникненні обставин, які викликають загрозу своєчасному виконанню позичальником зобов`язань за цих договором (утому числі погіршення матеріального стану позичальника); д) позичальником та/або іншими особами, шо є поручителями (іпотекодавцями, гарантами, майновими поручителями та ін.) позичальника не виконуються обов?язки за укладеними договорами забезпечення виконання позичальником зобов`язань за цим договором (договорами страхування предмету(-ів) іпотеки за цими договорами), у тому числі, у раз виникнення загрози втрати або зменшення вартості будь-якого з предметів іпотеки; є) порушення позичальником інших умов даного договору; ж) обмеження з ініціативи позичальника та/або інших осіб, в тому числі тих, що є поручителями (іпотекодавцями гарантами, майновими поручителями та інш.) позичальника прав банку щодо повернення заборгованості за цим договором Зазначені в цьому пункті випадки є істотними порушеннями позичальником умов цього Договору. Згідно з п. 6.3 Договору, у разі невиконання позичальником вимоги про дострокове виконання зобов`язань за цим договором у встановлений строк Банк має право стягнути примусово (в т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, стягненим заборгованості поручителів тощо, та/або шляхом договірного списання) всю заборгованість за цим Договором (Кредит, проценти, комісії штрафні санкції та інші платежі) В силу частини 2 ст. 1050 ЦК України, Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 14.01.2009 ТОВ «Український промисловий банк», користуючись положеннями п. 6.2 та п. 6.3 договору, а також ч. 2 ст. 1050 ЦК України, надав боржнику вимогу за №28452/276/ФКВ-07 про дострокове повернення кредиту в повному обсязі та вимагав повернути кошти в розмірі: 84434,2 доларів США, з них 80000,00 доларів США - сума кредиту, 4438,82 доларів США - нараховані відсотки, а всього по курсу НБУ - 644429,67 грн. Відповідно до наведеного, судом вбачається, що банк змінив власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Верховний суд у постанові від 30.01.2019 у справі №372/1489/16-ц роз`яснив наслідки звернення банку з вимогою про дострокове повернення кредиту: звернення з вимогою про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання. Таким чином, відповідно до наведеного, строк виконання (термін) виконання основного зобов`язання за кредитним договором від 11.04.2007, що укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] №276/ФКВ-07 настав 14.01.2009. В спірному договорі поруки №276/Z-07 від 11.04.2007 строк дії поруки не визначений. Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до п. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції чинній на момент подачі даного позову), порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Відповідно до п. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Ні кредитор (ТОВ «Український промисловий банк»), ні відповідач (ПАТ «Дельта Баню») жодного разу з 14.01.2009 не звернулись до поручителя (позивача) з вимогою або позовом про виконання основного зобов`язання за кредитним договором від 11.04.2007 №276/ФКВ-07, укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] . Згідно правової позиції ВСУ у справі №6-1009цс17 від 14.06.2017 «Якщо договором поруки передбачений строк її дії «до повного припинення зобов`язань боржника», то строк «чинності поруки» все одно складає шість місяців з моменту обов`язку боржника виконати основне зобов`язання. Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, Його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Якщо порука припинилася (у тому числі й на підставі непред`явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання), інститут позовної давності не застосовується, тому що право кредитора на пред`явлення вимоги до поручителя та обов`язок поручителя відповідати перед кредитором за порушене позичальником зобов`язання припинилися. Отже, непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення акцесорного зобов`язання, а отже, й обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом з боржником за основним зобов`язанням. Строк дії поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, й обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, кредитор вчиняти не може. Зазначений правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у справах № 490/5224/14-ц постанові від 17.10.2018 та № 1411/3467/12 постанові від 20.03.2019. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідні висновки також містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 (справа №14-154с18) та від 31.10.2018 (справа №202/4494/16-ц). Отже, здійснюючи аналіз наведених позицій Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд вважає, що у випадку пред`явлення кредитором вимоги про дострокове повернення кредиту на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, кредитор втрачає право нараховувати відсотки після настання терміну повернення, який зазначений у відповідному повідомленні/претензії на адресу боржника, оскільки такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов?язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 березня 2019 року по справі № 916/4692/15. Оскільки, 14.01.2009 настав строк виконання за кредитним договором від 11.04.2007 №276/ФКВ-07 у відповідача в справі згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України було шість місяців для пред`явлення вимоги за останнім щомісячним платежем до поручителя. Тобто порука за договором поруки №276/Zфпор-07 від 11.04.2007 припинилася 15.07.2009. Відповідно до вищенаведеного, суд приходить до висновку, що порука, яка була встановлена у договорі поруки №276/Zфпор-07 від 11.04.2007 укладена між [PERSON] та ТОВ «Український промисловий банк» є припиненою. Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved