Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. Позивач звернулася до суду з позовом до АТ «СГ «ТАС» про стягнення в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, пеню, суму інфляційного збільшення боргу та три проценти річних від простроченої суми у період з 10.10.2019р. по 18.08.2022р. у розмірі 17 487,20 грн.; моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн., судовий збір у розмірі 1 984,20 грн. та понесені витрати на професійну правничу допомогу. В обгрунтуванн позовних вимог посилався на те, що рішенням Соснівського районного суду від 25.05.2022р. стягнуто з АТ «СГ «ТАС» на користь позивача несплачену частину страхового відшкодування у розмірі 16 812,84 грн. 26.08.2019р. АТ «СГ «ТАС» здійснила часткову сплату у розмірі 38 155,40 грн. 18.08.2022р. АТ «СГ «ТАС» на виконання рішення суду, здійснило сплату решти страхового відшкодування у розмірі 18 812,84 грн. Позивач вважає, що у відповідності до ст. 625 ЦК України за недобросовісне виконання свого зобов`язання, просить стягнути 17 487,20 грн. з яких: пеня за прострочення заборгованості у розмірі 9 506,84 грн.; сума інфляційного збільшення боргу у розмірі 6 539,36 грн. та три проценти річних від простроченої суми складає 1 441,00 грн. Також внаслідок протиправних дій відповідача, просить стягнути моральну шкоду. Позов задовольнити. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.02.2023р. цивільну справу № 712/279/23 направлено за підсудністю до Святошинського районного суду м.Києва. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.04.2023 року прийнято вказаний позов до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Представник АТ «СГ «ТАС» направив на адресу суду відзив на позовну заяву в якій вказав, що згідно постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.06.2019р. з вини [PERSON] сталася ДТП. Цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована в АТ «СГ «ТАС» за полісом АМ/5929803 від 24.07.2018р. з лімітом відповідальності у розмірі 100 000,00 грн. Виплата суми страхового відшкодування (38 155,40 грн. стр. акт № 01421/01/919 від 25.09.2019р.), була здійснена з врахуванням коефіцієнту зносу заміняємих деталей, без ПДВ на запасні частини та матеріали , згідно ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» та звіту від 31.07.2017р. , про що позивача було повідомлено відповідним листом. Винесене 25.05.2022р. Соснівським районним судом рішення АТ «СГ «ТАС» не оскаржувало і готова була його виконати, але із-за того що позивач відповідну заяву на страхове відшкодування з банківськими реквізитами та копіями паспорту, ІПН подала лише 15.08.2022р. , то виплата страхового відшкодування (16 812,84 грн.) їй була здійснена 16.08.2022р. Враховуючи викладене, можна зробити висновоку, що затримка із доплатою суми страхового відшкодування була не із-за АТ «СГ «ТАС», а тому що справді довго розглядалася у суді та позивач подала заяву на страхове відшкодування 15.08.2022р. Крім того позивач не надає належного розрахунку сум, які просить стягнути. Просить відмовити у задоволенні позову. Відповідь на відзив позивачем не надано. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права,які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.05.2022р. стягнуто з АТ «СГ «ТАС» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 16 812,84 грн. та понесені судові витрати. Повний текст складено 30.05.2022р./а.с.10-11/. Вказане рішення набрало законної сили. Відповідно до виписки по картковому рахунку відповідач здійснив виплату на підставі вказаного рішення суду 18.08.2022р. /а.с.5/. З долученої до відзиву заяви вбачається, що [PERSON] із заявою про страхове відшкодування на підставі рішення суду від 25.05.2022р. в якій було зазначено банківські реквізити на які необхідно сплачувати страхове відшкодування подала лише 15.08.2022р. Відповідно до платіжної інструкції від 18.08.2022р. позивачу було виплачено страхове відшкодування на підставі рішення суду від 25.05.2022р. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином-ст.599 ЦК України. Статтею 625 ЦК встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Частиною 2 цієї статті передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом стст.524 та 533 ЦК, грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання щодо сплати коштів. Статтею 979 ЦК встановлено, що в разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату). Таким чином, правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням. А правовідношення щодо відшкодування шкоди в порядку регресу, які склалися між сторонами у справі, котра розглядається, також є грошовим зобов`язанням. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18. Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми. В той же час, судом встановлено , що 26.08.2019р. АТ «СГ «ТАС» була здійсена виплата страхового відшкодвуання у розмірі 38 155,40 грн.. Дана обставина не заперечувалась сторонами. Позивач не погодившись із вказаною сумою звернулася до суду про стягнення різниці між нарахованою та виплаченою сумою та рішенням суду від 25.05.2022р. стягнуто 16 812,84 грн. При цьому позивач подала заяву з реквізитами до відповідача 15.08.2022р. і 18.08.2023р. страховою компанією на підставі рішення суду було здійснено всі розрахунки. Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто рішення суду може грунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом-ч. 6 ст.81 ЦПК України. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищенаведене, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки відповідачем здійснено вчасно всі виплати [PERSON] , а стягнення штрафних нарахувань за період з 10.10.2019р. по 18.08.2022р. є необгрунтованим, безпідставним та недоведеним. Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги про відшкодування штрафних нарахувань, та і не підлягають задоволенню інші позовні вимоги, оскільки є взаємопов`язаними. V. Розподіл судових витрат між сторонами. За положеннями статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи норми ст. 141 ЦПК , оскільки суд відмовив у задоволенні позову, витрати щодо розгляду покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed