Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що шлюбні відносини між ними фактично припинені вже більше чотирьох років через відсутність взаєморозуміння, взаємопідтримки та взаємоповаги, у них відсутні спільні інтереси, взаємні права та обов`язки, відповідач не приймається долею дітей, не опікується ними, веде аморальний спосіб життя, зловживання спиртними напоями, внаслідок чого її байдуже ставлення до сім`ї, дітей, спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного, шлюб носить формальний характер, його збереження є неможливим та перебування у шлюбі суперечить його інтересам. Ухвалою від 19.05.2023 відкрите провадження у справі. 26.06.2023 представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності її та позивача, позовні вимоги підтримала просила про їх задоволення. В судове засідання відповідач повторне не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала та від неї не надходила заява про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання повторно не з`явилась та позивач проти такого вирішення справи не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом, позивач і відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.01.2002. В шлюбі у подружжя народилась діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені вже більше чотирьох років через відсутність взаєморозуміння, взаємопідтримки та взаємоповаги, у сторін відсутні спільні інтереси, взаємні права та обов`язки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного, шлюб носить формальний характер, його збереження є неможливим та перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. Суд критично ставиться до посилання позивача щодо зловживання відповідачкою спиртними напоями, ведення аморального способу життя та не опікування дітьми, оскільки будь-якими належними та допустимими доказами вказані твердження позивача не підтверджені. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Таким чином, суд вважає, що їх сім`я розпалася і зберегти її неможливо, тому згідно ст. ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при пред`явленні позову, оскільки є інвалідом 2 групи, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved