Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

24.07.2023р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява [PERSON] (заінтересована особа Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території. Заява сформована в системі «Електронний суд» та підписана представником заявниці адвокатом Ігнатовим Є.Є. (діє на підставі ордеру від 24.07.2023р. а.с. № 16). \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 25.07.2023р. заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.№18). В обґрунтування вимог представник заявниці адвокат Ігнатов Є.Є. посилався на те, що [INFO] у м. Сімферополі, АРК Крим помер батько заявниці [PERSON] . Отримати свідоцтво про смерть батька заявниця на сьогоднішній день не має можливості, оскільки документи про смерть видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють повноваження. Представник заявниці просив встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який помер [INFO] у м. Сімферополі, АРК Крим. В судове засідання сторони (їх представники) не з`явилися, про дату розгляду справи були повідомлені належним чином, у справі наявні докази (а.с. № 18-22). По тексту заяви до суду від 24.07.2023р. адвокат Ігнатов Є.Є. просив справу розглядати в судовому засіданні за його відсутності та відсутності заявниці (а.с.№ 5). Представник заінтересованої особи Соборного відділу ДРАЦС у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) про причини неявки суд не сповістив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за відсутності не надав. У відповідності до ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглянув справу в судовому засіданні 28.07.2023р. за відсутності обох сторін та без фіксування процесу технічними засобами. \~ \~ \~ \~ Суд,\~вивчивши матеріали\~справи,\~ вважає,\~що заява\~ [PERSON] \~ підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 317 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. З 20.02.2014р. АРК є тимчасово окупованою територією згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 цього ж Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особо створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Судом встановлено, що батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , що підтверджується копією виданого 17.03.1997р. Палацом реєстрації новонароджених м.Кіровоград свідоцтва про народження, актовий запис № 390 (а.с.№10). [PERSON] , народився [INFO] (а.с. № 9) та помер [INFO] у м. Сімферополі, АР Крим, Україна. Заявниця отримала лікарське свідоцтво про смерть серія 35 № 200036999 від 25.04.2023р., видане яке видане у м. Сімферополь АРК (а.с.№11), а також свідоцтво про смерть від 26.04.2023р., актовий запис № 17023991000230051008, яке видано (далі мовою оригіналу) «991100023 Симферопольским районным отделом записи актов гражданского состояния Департамента записи актов гражданского состояния Министерства юстиции Республики Крым» (а.с. № 8). Заявниця позбавлена можливості отримати уповноваженим органом свідоцтво про смерть, оскільки у неї наявні лише документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що заявницею надані документи, які свідчать про те, що її батько [PERSON] , [INFO] помер [INFO] і реєстрація його смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану неможлива через об`єктивні причини, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги заяви [PERSON] та встановити факт смерті її батька [PERSON] , [INFO] , чоловічої статі, уродженця м. Кіровограда Кіровоградської області, громадянина України, який помер [INFO] у м. Сімферополі, АР Крим, Україна. При ухваленні рішення судом також враховано, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) зазначав, що «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного». Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». Рішення відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень п. 16 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» для даної категорії справи судовий збір не справляється. На підставі викладеного,

Outcome: approved