Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними; визнання за ними права власності на частини квартир; визнання недійсним договорів дарування. В позові просять визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом №4-611, №4-612 від 21.12.2016 року, видані Шостою Львівською державною нотаріальною конторою в особі Яблонською О.В.; визнати недійсним договір дарування квартири за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого у реєстрі за номером 97, виданий 19.03.2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гузела Неля Михайлівна; визнати недійсним договір дарування квартири за адресою: [ADDRESS] зареєстрованого у реєстрі за номером 350, виданий 29.12.2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гузела Неля Михайлівна; визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 11/45 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову покликається на те, що 02.04.2011 року між позивачкою [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. [INFO] у них народилась дочка [PERSON] [INFO] помер чоловік позивача. Згідно реєстру речових прав за її чоловіком зареєстровано на праві приватної спільної сумісної власності 11/15 частки власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , а також зареєстровано на праві приватної власності квартира за адресою: [ADDRESS] . Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на вищевказане майно. Спадкоємцями першої черги є позивачка, її дочка та батько чоловіка [PERSON] . У 2016 році Шоста Львівська державна нотаріальна контора в особі [PERSON] видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.12.2016, реєстраційний номер №4-612 на всю квартиру за адресою: [ADDRESS] та свідоцтво про право на спадщину за законом №4-611 на 11/15 частини квартири за адресою: [ADDRESS] без врахування права позивача та її дочки на спадщину. Згідно договору дарування від 19.03.2018 року [PERSON] подарував [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору дарування від 29.12.2017 року [PERSON] подарував [PERSON] 7/15 частин квартири за адресою: [ADDRESS] , чим порушив законні права позивачів. Просять визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину та визнати недійсними вищевказані договори дарування, визнати за ними право власності на частини вищевказаних квартир. Протоколом автоматизованої системи документообігу від 22 червня 2018 року головуючим у справі визначено суддю Рудакова І.П. Ухвалою судді від 03 серпня 2018 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2020 року справу передано для розгляду судді Мичка Б.Р. Ухвалою судді від 04 листопада 2020 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 12 травня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд. Протокольною ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати залучено до участі у справі як третю особу орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача заперечив задоволенню позовних вимог за їх безпідставністю. Приватний нотаріус Гузела Н.М. у судове засідання не з`явилася подала заяву про розгляд справи у її відсутності, при вирішенні спору покликалась на розсуд суду. Державний нотаріус Яблонська О.В. у судовому засіданні 20.06.2023 вказала, що батько [PERSON] - [PERSON] звертавшись із заявою про прийняття спадщини після смерті сина вказав, що є єдиним спадкоємцем. Їй не було відомо про інших спадкоємців. У судове засідання 18.07.2023 не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Вказала, що на основі вказаної заяви [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] та на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02.04.2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 02.04.2011 року. Відповідно до завіреного та перекладеного свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що батьками такої є [PERSON] та позивач по справі. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.03.2013 [PERSON] помер [INFO] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить 11/15 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , а також ціла квартира за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Зимновідської сільської ради №1261 від 17.04.2018 року та акту обстеження житлово-побутових умов від 17.05.2018 року вбачається, що [PERSON] до дня смерті проживав в [ADDRESS] з дружиною та дочкою. Згідно копії спадкової справи № 294/2013 заведеної після смерті [PERSON] встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.11.1985 року [PERSON] народився [INFO] , батьками такого є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до заяви від 26.09.2013 року [PERSON] (батько [PERSON] ) звернувся до Шостої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Вказав, що інших спадкоємців немає. Відповідно до довідки ЛКП «Житловик-С» від 25.09.2013 [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 17.06.2002 по 29.03.2013. Згідно свідоцтва про право власності серії № [NUMBER] від 04.04.2007 року вбачається, що квартира за за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.02.2009 [PERSON] померла [INFO] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.03.2010 року вбачається, що державний нотаріус Шостої Львівської державної нотаріальної контори Гузела Н.М. посвідчила, що спадкоємцем 2/5 частини з 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4-611 вбачається, що [PERSON] видано таке свідоцтво після смерті сина на 1/3\~частини квартири\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~ Крім цього, вказане підтвержене рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №33072329 від 21.12.2016 року з якого вбачається, що за [PERSON] визначено 1/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4-612 вбачається,що [PERSON] видано таке свідоцтво після смерті сина на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Згідно договору дарування від 19.03.2018 року [PERSON] подарував [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору дарування від 29.12.2017 року [PERSON] подарував [PERSON] 7/15 частин квартири за адресою: [ADDRESS] , з яких 5/15 (1/3) частини належить [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4-611 після смерті сина. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , вказав, що являється сусідом сторін. Вказав, що перед смертю [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] . На той час батько [PERSON] хворів. Дружина [PERSON] та дочка проживали в смт. Зимна Вода. Він також бував літом в смт. Зимна Вода, робив там ремонти. Після смерті [PERSON] його хоронили в смт. Зимна Вода. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що покійний [PERSON] в смт. Зимна Вода не проживав, а жив з батьком на [PERSON] . Похоронили [PERSON] в смт. Зимна Вода. Суд дослідивши довідку Зимновідської сільської ради №1261 від 17.04.2018 року та акту обстеження житлово-побутових умов від 17.05.2018 року критично ставиться до показань свідків [PERSON] та [PERSON] , оскільки [PERSON] до дня смерті проживав в [ADDRESS] з дружиною та дочкою. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1297 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Тому дружина, дочка та батько спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , є спадкоємцями першої черги за законом до майна померлого. Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1301 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Як вбачається із роз`яснень, викладених в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, встановлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. У постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2- 1316/2227/11 зроблено правовий висновок, що у статті 1301 ЦК України як підставу визнання свідоцтва недійсним прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; немає юридичних фактів, що давали б їй підстави набути право на спадкування утримання, спорідненість, заповіт; у разі, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини, тощо. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Зважаючи на викладене, суд доходить переконання про те, що при видачі свідоцтв про право на спадщину було порушено право позивачів [PERSON] та [PERSON] як спадкоємців першої черги. Відтак, свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за № 4-611 та №4-612, видані 21.12.2016 року Шостою Львівською державною нотаріальною конторою, що стало підставою для державної реєстрації права власності на квартири за адресою: [ADDRESS] , та [ADDRESS] слід визнати частково недійсним в частинах: -2/3 квартири [ADDRESS] - 2/9 квартири [ADDRESS] . На підставі вищевказаних свідоцтв про право на спадщину [PERSON] шляхом укладення договорів дарування подарував [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] та 7/15 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . За наведеного, оскільки суд визнає частково недійсними свідоцтва про право на спадщину, та не враховано належні позивачам частки на майно спадкодавця, тому слід також визнати частково недійсними оскаржувані договори дарування: - квартири [ADDRESS] , зареєстрованого у реєстрі за номером 97, виданий 19.03.2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гузела Неля Михайлівна у частині 2/3 квартири; - квартири [ADDRESS] , зареєстрованого у реєстрі за номером 350, виданий 29.12.2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гузела Неля Михайлівна у частині 2/9 (10/45) квартири. У зв`язку із тим, позивачі мають право на належні їм частки на майно спадкодавця як спадкоємці першої черги дружина та дочка за ними слід також як за спадкоємцем [PERSON] (батько спадкодавця), визнати за кожною право власності по 1/3 частини квартири [ADDRESS] та право власності по 1/9 (5/45) частини квартири [ADDRESS] . Згідно ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позовні вимоги задоволено частково, а тому з [PERSON] та [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] по 939, 73 грн. судового збору з кожного.

Outcome: partial