Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суд з позовом про визнання права власності у порядку спадкування. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] . [PERSON] є дружиною померлого. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.04.2013, державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Козак Н.А. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не зареєстроване право власності на вказану квартиру за померлим [PERSON] . У зв`язку з викладеним позивачка просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 18.05.2023 відкрито провадження по справі та витребувано у П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори завірену належним чином копію спадкової справи, заведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Від відповідача [PERSON] 08.06.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті батька залишилась квартира [ADDRESS] . П`ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою 19.11.2021 за №1438/2021 заведена спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] . Відповідач зазначає, що він написав заяву про відмову від прийняття спадщини, після смерті свого батька. Також відповідач вказує, що бачив у померлого оригінали документів на вищевказану квартиру, а саме ордер на житлове приміщення, довідку управління житлово-будівельного кооперативу Київського міськвиконкому та платіжні квитанції. На підставі наведеного просить позов задовольнити. Від Київської міської ради 21.06.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що [INFO] помер [PERSON] . Позивачка [PERSON] є спадкоємицею першої черги. Спадкодавець був членом кооперативу ЖБК «Автотранспортник-4» та вносив пайові внески, що підтверджується відповідними довідками. З постанови державного нотаріуса П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Козак Н.А. вбачається, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , оскільки право власності на квартиру не зареєстроване за померлим [PERSON] .. Враховуючи викладене просять суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства України. Від Житлово-будівельного кооперативу "Автотранспортник - 4" 29.06.2023 до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких зазначає, що кооператив наразі фактично не має в своєму розпорядженні більшості документації, яка стосується діяльності кооперативу за попередні роки. Зазначають, що померлий [PERSON] був членом кооперативу, та наразі відсутня інформація щодо наявності у нього заборгованості по сплаті внесків за відповідну квартиру. Просять проводити розгляд справи на підставі наявних доказів. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Горбенко К.О. в судове засідання, призначене на 02.08.2023 не з`явились. До суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 02.08.2023 не з`явився. До суду надійшло клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник Житлово-будівельного кооперативу "Автотранспортник - 4" в судове засідання, призначене на 02.08.2023 не з`явився. В матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Просять проводити розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник П`ятнадцятої київської державна нотаріальної контори " в судове засідання, призначене на 02.08.2023 не з`явився. В матеріалах справи міститься заява з проханням слухати справу за відсутності їх представника у зв`язку з великою завантаженістю та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Треті особи [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання, призначене на 02.08.2023 не з`явились. В матеріалах справи міститься заяви від третіх осіб, де вони просять проводити розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечують. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення у відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1713. [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] видане Відділом запису актів громадянського стану Фастівської райради народних депутатів Київської області Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до довідки виданої [PERSON] від 30.01.1985 № 023-7657 Управлінням житлово-будівельного кооперативу Київського міськвиконкому, рішенням ГНК м. Києва № 38/11 від 21.01.1985, [PERSON] затверджен членом житлово-будівельного кооперативу «Автотранспортник-4» та йому дозволено внести гроші за двокімнатну квартиру в розмірі 4040руб на розрахунковий рахунок кооперативу. Згідно довідки №023/1129 від 13.06.1986 виданої [PERSON] . Управлінням житлово-будівельного кооперативу Київського міськвиконкому про те, що рішенням ГНК м. Києва № 32/3-86 від 21.06.1986, [PERSON] затверджен членом житлово-будівельного кооперативу «Автотранспортник» та йому дозволено внести гроші за трихкімнатну квартиру [ADDRESS] з доплатою в розмірі 900руб на розрахунковий рахунок кооперативу. [PERSON] 12.02.1985 сплатив на розрахунковий рахунок кооперативу «Автотранспортник-4» 4040руб, що підтверджується квитанцією № 26 віл 12.02.1985. Також згідно квитанції № 12 від 19.06.1986 [PERSON] сплатив на розрахунковий рахунок кооперативу «Автотранспортник-4» 300руб, а відповідно платіжного доручення № 314 від 22.02.1985 сплатив вищевказаному кооперативу ще 606руб. Відповідно до Ордеру № 057492 серії Ж від 07.07.1986, виданого члену ЖБК [PERSON] з родиною з трьох осіб, на право заняття житлового приміщення площею 41,66кв.м, яка складається з трьох кімнат за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення зборів членів ЖБК «Автотранспортник-4» затвердженого рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 30.06.1986 № 633 Позивачка звернулася до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка. До того ж судом установлено та підтверджено матеріалами спадкової справи, що відповідач [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини на користь дружини померлого [PERSON] . Однак державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Козак Н.А. винесена постанова від 28.04.2023 про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на квартиру [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , оскільки відсутня документи, що посвідчують право власності на майно, згідно норм чинного законодавства. Згідно з вимогами ст. 15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 384 ЦК України, член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Постанова Пленуму Верхового Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у правах про спадкування» роз`яснює, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, інші будівельні споруди. Відповідно до ст. 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як передбачено у п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до п. 4.12 глави 10 Порядку вчення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Оскільки державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Козак Н.А. було встановлено, що відсутня державна реєстрація прав на частини спадкового майна, а тому у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій, видати свідоцтво про право на спадщину нотаріуси не мають можливості. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України, регламентує, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до положень ч.1 ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкоємець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного та враховуючи взаємну згоду сторін, прийняття судом визнання сторонами позову, оскільки це не суперечить ст. 206 ЦПК України, зважаючи на те, що позивачка на час відкриття спадщини фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, але у встановлений законом строк свідоцтво про право власності в порядку спадкування не отримала, суд вважає, що позовні вимоги позову підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності до ч. 1 ст.142 Цивільного процесуального кодексу України - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з зазначеним вище, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 6710,00грн, та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 6710,00грн.

Outcome: approved