Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

25 серпня 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 25.09.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження відділу реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгород Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області вчинено запис за №414. У шлюбі у нас народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] видане відділом ДРАЦС по місту Ужгород Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області 06 липня 2011 року. Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою виданою Баранинською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області за №145 від 31 березня 2023 року. 11 грудня 2017 року шлюб між нами розірвано, що підтверджується копією рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі №308/7014/17. Також позивач, зазначає, що їх син [PERSON] займається спортом, а саме футболом у ДЮШФ «Зінедін», щомісячна оплата складає 780 грн. 00 коп. та щосуботи відвідує комп`ютерну академію «ШАГ», щомісячна оплата складає 2310 грн. 00 коп.. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 9000 грн. 00 коп.. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 травня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 25 травня 2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що проти задоволення позовних вимог заперечує, просить призначити розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 2000-2500 гривень. Зазначив, що офіційно не працевлаштований, на даний час має на утриманні батька. Згідно довідки ТОВ «Наш добробут» від 22.05.2023 №192 відповідач з 2013 року не працює. позивачем подано відповідь на відзив, у якій остання зазначає, що закриття нею рахунків відбулось виключно через звільнення з попереднього місця роботи і відсутність необхідності у наявності такого рахунку, це її право, і уникати перерахування аліментів на вказаний рахунок у неї не було жрдних підстав. Посилання відповідача на сплату аліментів з 2018 року не відповідає дійсності. Щодо наявності на утриманні та здійснення постійного догляду за батьком, важає, що законність такого догляду викликає сумнів, оскільки є ще мати та брат відповідача які можуть здійснювати догляд, тому вважає, що відповідач свідомо здійснює догляд за батьком, щоб не мати можливості працювати і сплачувати аліменти. У судове засідання 03 серпня 2023 року: - позивач не з`явилася, подала через канцелярію суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності . - відповідач та його представник з`явилися, надали пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України суд ухвалив, справу розглядати без участі сторін, які подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних матеріалів справи. Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 25.09.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження відділу реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгород Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області вчинено запис за №414. У шлюбі у нас народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] видане відділом ДРАЦС по місту Ужгород Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області 06 липня 2011 року. Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою виданою Баранинською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області за №145 від 31 березня 2023 року. 11 грудня 2017 року шлюб між нами розірвано, що підтверджується копією рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі №308/7014/17. Також позивач, зазначає, що їх син [PERSON] займається спортом, а саме футболом у ДЮШФ «Зінедін», щомісячна оплата складає 780 грн. 00 коп. та щосуботи відвідує комп`ютерну академію «ШАГ», щомісячна оплата складає 2310 грн. 00 коп.. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 9000 грн. 00 коп.. Відповідач позовні вимоги у заявленій позивачем сумі не визнав, просив зменшити розмір аліментів до 2000-2500 тисяч гривень. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Згідно із ст.48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Статтею 3 Конвенції. про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України. Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У відповідності дост.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено, що з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини , яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Оскільки на теперішній час малолітня дитина постійно проживає разом з позивачем, суд вважає, що позивач має право на отримання аліментів від батька дитини, який повинен виконувати свій обов`язок щодо її утримання належним чином. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначенні розміру стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров`я відповідача, який є здоровим молодим працездатним чоловіком /протилежного не доведено/, має освіту, можливість заробляти своєю працею на утримання дитини, разом з тим відповідач на день винесення рішення здійснює догляд за батьком [PERSON] , що підтверджується долученими до справи двідповідними документами, позбавлений можливості працевлаштуватись, через постійний догляд, отримуваний ним дохід складає лише соціальні виплати які він отримає здійснюючи догляд за батьком. Крім того відповідач зазначає, що погоджується на виплату аліментів у розмірі від 2000 до 2500 гривень. Посилання позивача, на законність здійснення догляду відповідачем щодо свого батька, суд відхиляє, оскільки в матеріалах справи відсутні і суду не надані будь які докази, незаконних дій відповідача щодо цього фатку, це є лише припущенням позивача, відповідач [PERSON] офіційно призначений та пербуває на обліку в департаменті соціальної політики Ужгородської міської ради , як особа яка надає соціальні послуги і утримує компенсацію як особа яка надає такі послуги на непрофесійній основі. Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи. На переконання суду, з урахуванням фактичних обставин справи, розмір аліментів в розмірі 3000 гривень які підлягають індексації відповідно до закону, щомісяця буде узгоджуватися з вимогами закону, відповідатимуть інтересам дитини, і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини. Необхідно також враховувати, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін., а також вирішувати питання про аліменти на дітей відповідно до положень ст.ст. 189, 190 СК України. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп., який підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 20.04.2023 року до повноліття дитини. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.. На підставі наведеного та

Outcome: partial