Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

25.10.2022 до Приморського районного суду м. Одеси з Суворовського районного суду м.\~Одеси за підсудністю надійшли матеріали справи № 523/8944/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21.06.2016 рішенням Суворовського районного суду м.\~Одеси розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від даного шлюбу у них є спільна дитина - малолітня [PERSON] ( [INFO] ). Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28.11.2019 припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] . Судом встановлено, що дитина припинила проживати з матір`ю і почала проживати з батьком та перебуває на його утриманні. У зв`язку з чим, [PERSON] просить суд визначити місце проживання малолітньої [PERSON] ( [INFO] ) разом із ним. 07.02.2023 ухвалою суду відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. 04.04.2023 до суду від представника відповідача адвоката Гареєва Є.Ш. надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач визнає позов та просить суд здійснити розгляд справи за відсутності відповідача. 04.04.2023 від представника позивача адвоката Ковпак О.В. надійшло клопотання про витребування доказів, яке ухвалою суду від 23.05.2023 було задоволено. 13.06.2023 до суду на виконання ухвали від 23.05.2023 від Державної прикордонної служби України Головного центру обробки спеціальної інформації надійшла відповідь. 13.06.2023 до суду від Органу опіки та піклування СРА ОМР надійшов висновок органу опіки та піклування «Про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] ( [INFO] )». 22.06.2023 протокольною ухвалою закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 27.07.2023 до суду від позивача надійшла заява у якій він просить суд здійснити розгляд справи у його відсутність та просить суд задовольнити його позовні вимоги. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] (свідоцтво про народження (повторно) від 30.04.2019, Серія [NUMBER] , видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області), батьками якої є [PERSON] та [PERSON] 21.06.2016 рішенням Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 523/6670/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до довідок № К5-103096-ф/л та № К1-33532-ф/л про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради та витягу з реєстру територіальної громади від 02.03.2023 зареєстрованим місцем проживання [PERSON] та [PERSON] є: [ADDRESS] . Відповідно до свідчень сусідів за місцем проживання [PERSON] : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , позивач багато років самостійно виховує малолітню доньку. Він дуже уважний, турботливий та люблячий батько. Відносини з донькою дуже добрі, дівчинка завжди охайна, добре навчається. Згідно довідки Одеської загальноосвітньої школи № 61 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області від 20.03.2023 № 02-08/151 [PERSON] навчається у 4-В класі. Як вбачається з характеристики від 07.03.2023 02-08/131 учениці 4-В класу [PERSON] , дівчинка навчається в Одеській ЗОШ № 61 з 1 класу. За час навчання зарекомендувала себе як старанна, здібна, активна, комунікабельна учениця. Батько систематично контролює навчання доньки та відповідально ставиться до її виховання. Співпрацює з класним керівником. Регулярно відвідує батьківські збори та школу, виконує рекомендації вчителя. В заяві до Служби у справах дітей Одеської міської ради від 05.04.2023 № 399-К [PERSON] зазначив, що працює неофіційно, довідку про доходи надати не має можливості. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 23.02.2023 № 9686, наданої Першим Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), при примусовому виконанні судового наказу № 523/21614/21 від 03.02.2022, виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх доходів щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.11.2021 до 25.07.2031, встановлено: заборгованість боржника [PERSON] станом на 01.02.2023 складає 9\~378,00 грн. Відповідно до довідки КНП Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я ООР від 03.03.2023, [PERSON] 1984 р.н., згідно з даними архіву, реєстратури та картотеки Центру на наркологічному обліку не значиться. При огляді наркологічних захворювань не виявлено. Відповідно до довідки № 73 від 02.03.2023 про проходження психіатричного огляду КНП Міський психіатричний диспансер Одеської міської ради, [PERSON] , 1984 р.н., без проявів психічних розладів. Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості № ВР-000721645 Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України, громадянин України [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 07.03.2023 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Малолітня [PERSON] , [INFO] , розповіла та надала написані власноруч в присутності представників Служби у справах дітей Одеської міської ради пояснення, в яких зазначила, що живе з батьком, мати не приїжджала більше 2-ох років, живе в Державі Ізраїль, інколи телефонувала. Також [PERSON] зазначила, що дуже любить свого батька та хоче жити разом з ним. Батько допомагає робити їй уроки, разом вони гуляють, подорожують. Службою у справах дітей Одеської міської ради за допомогою інтернет-зв`язку Viber направлено лист [PERSON] з проханням повідомити свою думку з питання визначення місця проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] [PERSON] надала пояснення від 19.04.2023 та повідомила, що дитина останній час проживає разом з батьком і вона не заперечує з приводу цього. Також [PERSON] зазначила, що визнає заяву про визначення місця проживання дитини та просить її задовольнити, у зв`язку із тим, що на даний час донька дійсно проживає з батьком. Як вбачається з відповіді Державної прикордонної служби України Головного центру обробки спеціальної інформації на виконання ухвали суду від 29.05.2023 по справі № 523/8944/22 щодо перетину державного кордону України [PERSON] , [INFO] в період з червня 2021 року по теперішній час (05.06.2023) [PERSON] : 20.06.2021 виїхала з України з Одеси на транспортному засобі AUI787 Одеса-Тель-Авів; 31.03.2023 в`їхала в Україну через пункт пропуску Маяки-Удобне на транспортному засобі CVX333; 09.04.2023 виїхала з України через пункт пропуску Старокозаче на транспортному засобі CVW888. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У постанові Верховного Суду від 14.02.2019 у справі № 377/128/18 зазначено, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Статтею 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] ( [INFO] ) від 06.06.2023 № 01-05-3/243вх вирішено доцільним визначити місце проживання дитини [PERSON] ( [INFO] ) разом із батьком [PERSON] ( [INFO] ). Окрім того, відповідно до висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] ( [INFO] ) від 06.06.2023 № 01-05-3/243вх дитина за адресою: [ADDRESS] забезпечена окремим ліжком, шафою для одягу, полицею для книжок, письмовим столом, в наявності телефон і ноутбук, доступом до інтернету, одягом, що відповідає сезону. Для заняття спортом у дитини є велосипед, ролики-ковзани, самокат. Батьком створені належні умови для проживання та всебічного розвитку доньки. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово акцентував, що при визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. З огляду на викладене, встановивши всі обставини справи у їх сукупності, врахувавши ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, виходячи з якнайкращих інтересів дитини, суд дійшов висновку про визначення місця проживання дитини разом із батьком. Окремо суд зазначає, що мати дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право брати участь у її житті та вихованні незалежно від того, з ким дитина буде проживати. В подальшому, з урахуванням обставин, які можуть виникнути, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку, а після досягнення [PERSON] чотирнадцяти років, вона вправі самостійно визначати з ким із батьків буде проживати. Враховуючи задоволення позову, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 992,40 грн.

Outcome: approved