Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 25 травня 2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною, зареєстрований в реєстрі за №9282. В обґрунтування зазначеного позову посилається на те, що 25.05.2021 приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис № 9282 про стягнення з нього на користь відповідача коштів на суму 12122,42 грн. 16.12.2021 приватним виконавцем Амельченком В.П відкрито виконавче провадження №67907488. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки жодних документів, які б підтверджували, що заборгованість є безспірною немає, як і немає доказів укладення будь-яких договорів зі стягувачем. Крім того, вказує, що з боку відповідача не отримував будь-яких претензій чи повідомлень про заборгованість, умови та порядок її погашення, повідомлень про відступлення прав вимоги. Вважає, що виконавчий напис нотаріуса вчинений з істотними порушеннями вимог Закону України "Про нотаріат". У зв`язку з чим, позивач просить задовольнити його позов повністю, покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25 січня 2022 року відкрито провадження у вищезазначеній справі, призначено судове засідання (а.с.24-25). Розпорядженням Верховного Суду від 18.03.2022 № 11/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Куп`янського міськрайонного суду Харківської області на Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Згідно штампу вхідної кореспонденції зазначена справа надійшла до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 05.06.2023, проте у матеріалах справи наявна довідка про те, що справа надійшла для розгляду з Куп`янського міськрайонного суду Харківської області відповідно до\~ акту приймання-передачі справ від 04.04.2023. Ухвалою судді від 07 червня 2023 року справу прийнято до провадження, розгляд справи призначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (а.с.66). Цією ж ухвалою зобов`язано приватного виконавця надати копію спірного виконавчого напису та матеріали виконавчого провадження. 20.07.2023 на електронну пошту суду від приватного виконавця надійшли витребувані судом матеріали. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи (а.с.72). Правом на подання відзиву у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, відповідач не скористався. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін не подавав. Треті особи були повідомлені належним чином про розгляд справи, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін не подавали. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною, вчинений виконавчий напис, реєстровий номер №9282, яким запропоновано звернути стягнення з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором №002-20236-270208 від 27.02.2008 року, укладеним з АТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», на загальну суму 12122,42 грн. (а.с.76). На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченком Віталієм Петровичем відкрито виконавче провадження №67907488 (а.с.79), яке в подальшому постановою від 11.02.2022 закінчено, у зв`язку з тим, що грошові кошти за виконавчим провадженням стягнуто (а.с.77). Положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Відповідно ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від\~ 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» зі змінами та доповненнями (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29 листопада 2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: - оригінал нотаріально посвідченої угоди; - документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, в матеріалах справи міститься копія кредитного договору №002-20236-270208 від 27.02.2008 року, укладеного між АТ «Дельта Банк» та [PERSON] (а.с.38). Як встановлено судом, зазначений договір кредиту не було нотаріально посвідчено, що виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), оскільки оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису такими, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Як на підставу позовних вимог, окрім відсутності доказів безспірності заборгованості, позивач посилався, зокрема, на ту обставину, що йому не направлялися будь-які повідомлення про заміну кредитора, чи інше повідомлення про наявність заборгованості. Як встановлено у ч.4 ст.81 ЦПК України, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. У зв`язку з тим, що позивач посилається на невчинення відповідачем певних дій направлення повідомлення, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подачу відзиву та доказів, зокрема, доказів направлення повідомлення боржнику про заборгованість та відступлення прав вимоги, суд вважає доведеною ту обставину, що таке повідомлення не направлялось. У постанові від 13 жовтня 2021 року у справі №554/6777/17 Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України "Про нотаріат". Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що встановлена законом процедура стягнення боргу за договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), а саме боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статей 77,78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування та докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З огляду на наведене, встановивши відсутність доказів направлення позичальником листа-вимоги про повернення боргу, відступлення прав вимоги та отримання боржником [PERSON] такого листа, та те, що виконавчий напис вчинено на підставі нотаріально не посвідченого кредитного договору, суд приходить до висновку про те, що встановлена законом процедура стягнення боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), що є підставою для визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем у сумі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved