Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

05.10.2021 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача 827 580,14 грн. інфляційних від суми заборгованості; 251 499,10 грн. трьох відсотків річних від суми заборгованості. Вимоги позову обгрунтовані тим, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 22.03.2021 року стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 1 731 051,78 грн. та 25 965,78 грн. судового збору. Рішення набрало законної сили. Як зазначає позивач, відповідач не виконує рішення суду, грошові кошти не повертає, а тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення на підставі положень ч.2 ст.625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості, стягнутої рішенням суду. В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення заявлених вимог оскільки вони не обгрунтовані на вимогах закону. На підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність представника позивача. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, вислухавши представника відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб, громадян і підлягають виконанню на всій території України. Грошові зобов`язання охоплюють усі сфери суспільного життя і виникають насамперед у сфері приватноправових (цивільно-правових) відносин. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов`язанням. Згідно із ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу, відповідно до частини п`ятої якої у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Відповідно до положень статті 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання виникають наслідки, передбачені цієї статтею. Згідно з цією нормою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним коштами, належними до сплати кредиторові. Частиною 5 ст. 11 ЦК України передбачено можливість виникнення грошового зобов`язання на підставі судового рішення, а відтак і застосування до боржника, що прострочив виконання такого зобов`язання, негативних наслідків, установлених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, відступаючи від висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 20 січня 2016 року справа № 6-2759цс15 та від 02 березня 2016 року справа № 6-2491цс15, дійшла висновку, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Як встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 22.03.2021 року (справа №465/155/19) стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Борен-А» грошові кошти в сумі 1 731 000 (один мільйон сімсот тридцять одну тисячу п`ятдесят одну) гривну 78 копійок та 25 965,78 грн. судового збору. Рішення суду набрало законної сили 07.09.2021 року. Отже у відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем. Позивач в позовній заяві зазначив, що відповідач не виконує рішення суду та грошові кошти не повертає. В той же час представник відповідача не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач виконує власні зобов`язання щодо повернення грошових коштів. Якщо рішення не виконано в установленому законом порядку, прийняття судом рішення не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України, так як грошове зобов`язання виникло між сторонами з факту наявності боргу, встановленого рішенням суду. Так як судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконується тривалий час, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. Таким чином суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат за неналежне виконання рішення суду з моменту набрання рішенням законної сили по серпень 2021 року (інфляційні) та по 21.09.2021 року нарахування 3% річних, згідно із розрахунком позивача, перевіреного судом, враховуючи що відповідач не заявляв про застосування строків позовної давності та не надав власного розрахунку заборгованості, а саме: інфляційні в сумі 337 610,39 грн. (нараховані на суму 559 531,78 грн. за період з 02.04.2016 року по серпень 2021 року); інфляційні в сумі 490 239,75 грн. (нараховані на суму 1 171 520,00 грн. за період з березня 2017 року по серпень 2021 року); 3% річних в сумі 91 851,42 грн. (нараховані на суму 559 531,78 грн. за період з 02.04.2016 року по 31.09.2021 року); 3% річних в сумі 159 647,68 грн (нараховані на суму 1 171 520,00 грн. за період з 08.03.2017 року по 21.09.2021 року), а всього з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Борен-А» підлягає стягненню три проценти річних в сумі 251 499 (двісті п`ятдесят одна тисяча чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 10 копійок, інфляційне збільшення боргу в сумі 827 850 (вісімсот двадцять сім тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень 14 копійок Крім того, на підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved