Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-20 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08.12.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник, [PERSON] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08.07.2013 року. Представник позивач вказує, що [PERSON] постійно проживав із [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями паспортів. 03.06.2018 року банк направив лист-претензію до [PERSON] , [PERSON] , як до спадкоємців, які постійно проживали зі спадкодавцем, але жодних дій ними не було виконано. У зв`язку з зазначеним, просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.12.2011 року у сумі 7817,34 грн. та судовий збір у сумі 2270,00 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 23.06.2021 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків. 20.07.2021 року зазначені в ухвалі недоліки були усунуті, ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 28.07.2021 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідачі та їхній представник, в судове засідання не з`явились, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій зазначили, що проти позову заперечують, просять відмовити в його задоволенні повністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 08.12.2011 року, згідно якої отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору, розмір якого 8000 грн. [INFO] позичальник, [PERSON] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08.07.2013 року. 03.06.2018 року банк направив лист-претензію до [PERSON] , [PERSON] , як до спадкоємців, які постійно проживали зі спадкодавцем, але жодних дій ними не було виконано. На підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк» Третя полтавська державна нотаріальна контора Міністерства юстиції України повідомила, що заведено спадкову справу № 33/2014 до майна померлого [PERSON] . Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно з ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Отже, спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови договору позики, прийнявши спадщину, в силу ст. ст. 1281, 1282 ЦК України зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. Наведені норми законодавства свідчать, що спадкоємець відповідає перед кредитором тільки в межах своєї частки у спадщині, тобто у спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину. У спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцем (кредитором) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених ст. 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва. Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц), яку суд враховує при вирішенні цієї справи. За чинним законодавством спадкоємці, що прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини. Аналогічні роз`яснення надані в абз. 2 п. 32 Постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Оскільки боржник помер, то відповідати перед кредитором на підставі ст. ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідачі [PERSON] , [PERSON] є спадкоємцем померлого [PERSON] , прийняли після нього спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцями у спадщину. Позивач в своєму позові зазначає, що спадкоємцем у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач [PERSON] . На підтвердження даної обставини Банк посилається на копії паспортів позичальника та відповідачів, де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 25.09.2006 року по справі № 2-1560/06 позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено: шлюб, зареєстрований 17.06.1988 року у Полтавському міському Палаці шлюбів між [PERSON] , 1961 р.н., та [PERSON] , 1967 р.н. розірвано. Неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] залишено проживати з [PERSON] . Суд прийшов до висновку, що сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із відповідачами не є належним та допустимим доказом того, що саме вони є спадкоємцями та прийняли після померлого спадщину. До того ж, оскільки боржник помер, то відповідати перед АТ КБ «ПрибатБанк» на підставі ст. ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Під час судового розгляду позивачем не надано достатньо належних і допустимих доказів на підтвердження того, що хтось із спадкоємців вступив у спадщину та що спадкодавцю за життя взагалі належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно та його вартість, не зважаючи на те, що інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, згідно з положеннями ч. 1 ст. 32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є відкритою, загальнодоступною та платною. Із відповіді Третьої полтавської державної нотаріальної контори Міністерства юстиції України вбачається, що саме на підставі претензії банку була заведена спадкова справа № 33/2014 до майна померлого [PERSON] . Станом на дату відповіді ніхто із спадкоємців із заявами про прийняття, відмову, видачу свідоцтва про право на спадщину не звертався (а.с. 68). За таких обставин, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з урахуванням всіх обставин та матеріалів справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» та ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 2270,00 грн. судового збору, сплаченого при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed