Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

15.06.2023 [PERSON] в особі представника - адвоката Сікорського М.М. звернулася до суду з наданим позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3526 від 14.01.2022, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. Позов мотивовано тим, що 14.01.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за кредитним договором № 121272-КС-003 від 23.11.2020 грошових коштів у сумі 51 478 грн 87 к. На підставі зазначеного вище виконавчого напису відносно [PERSON] було відкрито виконавче провадження № 68361053, стягувачем у якому є відповідач. В межах виконавчого провадження приватним виконавцем Булахевічем С.В. було прийнято постанови про стягнення з боржника основної винагороди, витрат на проведення виконавчих дій, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Позивачка вважає, що зазначений виконавчий напис було вчинено із порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та порядку вчинення виконавчих написів. Крім того вказує, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Вважає, що виконавчий напис нотаріуса є безпідставним, оскільки нотаріус вчинив його не переконавшись у безспірності грошової вимоги. Крім того вважає, що виконавчий напис вчинено із грубим порушенням порядку вчинення нотаріальних дій, відповідачем пропущено строк протягом якого відповідач міг звернутись із заявою про вчинення оскаржувального виконавчого напису. За таких обставин позивачка вважає, що стягнута за виконавчим написом заборгованість є спірною, а тому її стягнення у безспірному порядку на підставі виконавчого напису порушує її права, а тому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3526 від 14.01.2022, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. Ухвалою суду від 16.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Судом при відкритті провадження зобов`язано: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. надати суду належним чином завірену копію нотаріальної справи, в межах якої вчинено виконавчий напис № 3526 від 14.01.2022 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості в сумі 51 478 грн 87 к; ТОВ «Бізнес Позика» надати суду належним чином завірені документи, що були надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису № 3526 від 14.01.2022 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості в сумі 51 478 грн 87 к. Станом на день розгляду справи учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про доставку електронних листів. Відповідач відзиву, заперечень проти позову, а також витребуваних судом доказів не надав. Пояснень від третіх осіб до суду не надходило. Ухвалою суду від 07.08.2023 постановлено проводити заочний розгляд справи. Сторонами до початку розгляду справи не подано будь-яких заяв, клопотань тощо. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування. Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 14.01.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис № 3526 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 121272-КС-003 від 23.11.2020, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Бізнес Позика, на загальну суму в розмірі 51 478 грн 87 к. (а.с. 12). Зазначена сума заборгованості розрахована за період з 18.01.2021 по 13.12.2021 та складається з кредитної заборгованості в сумі 50 878 грн 87 к., в т.ч. 26 725 грн 95 к. - простроченої заборгованості за сумою кредиту, 24 152 грн 92 к. - простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, а також плати за вчинення виконавчого напису в сумі 600 грн. Такий договір при укладенні не був нотаріально посвідчений. За заявою ТОВ «Бізнес Позика» на підставі зазначеного виконавчого напису 25.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. було відкрито виконавче провадження № 68361053 з примусового виконання спірного виконавчого напису, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.19). Як вбачається з інформації про виконавче провадження (а.с.17-18), в межах виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. винесено: постанову від 25.01.2022 про стягнення з боржника ( [PERSON] ) основної винагороди, постанову від 04.02.2022 про стягнення з боржника ( [PERSON] ) витрат на проведення виконавчих дій, постанови від 04.02.2022 про передачу ВД на виконання до підприємства, установи, організації. Крім того, 04.02.2022 приватним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.20). Також, із зазначеної інформації вбачається, що дійсно позивачка є боржником у виконавчому провадженні № 68361053 про стягнення коштів за документом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. (а.с.16). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сумм або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів, за якими нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року було доповнено п. 2: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», за яким для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Такий перелік був чинний на час вчинення спірного виконавчого напису. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме пункт 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові у справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Відповідно до пункту 1 Розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса", для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із зазначеним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (підпункт 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України ). Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Докази на підтвердження того, що боржниця [PERSON] була належним чином обізнана про порушення нею грошового зобов`язання за кредитним договором та можливі наслідки у разі неусунені вказаних порушень відсутні. При цьому, право боржниці на захист її інтересів забезпечується шляхом направлення їй повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення, що повинно підтверджуватися документами про вручення, або про неможливість вручення такого повідомлення у зв`язку з відмовою отримувача, або самовільною зміною його місця проживання, однак таких доказів суду не надано. [PERSON] повідомлень від кредитора не отримувала, жодних листів та претензій щодо несплати боргу їй не надходило. Докази належного направлення та отримання письмової вимоги щодо сплати заборгованості за вказаним договором відсутні. При дослідженні наданих документів встановлено, що розрахунок заборгованості за кредитним договором № 121272-КС-003 від 23.11.2020 здійснено за період з 07.12.2020 по 10.05.2021 в сумі 56 760 грн, однак у спірному виконавчому написі зазначено про нараховану заборгованість за період з з 18.01.2021 по 13.12.2021 в сумі 50 878 грн 87 к. (а.с.14). Тобто документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості за період з 18.01.2021 по 13.12.2021 нотаріус не мав. Розрахунок боргу, зазначений у виконавчому написі, є лише відображенням арифметичних розрахунків стягувача та не є доказом безспірності розміру грошових зобов`язань позивачки. Вказане свідчить про те, що вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису було здійснено за відсутності документів, які свідчать про безспірність заборгованості боржника. Оригіналу кредитного договору, яким визначено взаємні права і зобов`язання сторін та встановлено відповідальність за його невиконання, нотаріусу надано не було. За таких обставин, враховуючи вищезазначене, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не мав необхідних документів для його вчинення та не врахував і не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги про безспірність заборгованості. За встановлених судом обставин суд визнає, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства. Враховуючи вищезазначене, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають повному задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивачка як споживач послуг відповідно до положень статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви (постанова Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 643/2870/18 (провадження № 614126св19), позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим стягнути судовий збір за подання позовної заяви до суду з відповідача на користь держави.

Outcome: approved