Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

20.06.2022 року представник позивача адвокат Єрмолов Є.М. звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 08.11.2007 року між Публічним акціонерним товариством КБ «ПриватБанк» ( надалі Банк) та відповідачем був укладений договір № ZRZOGI 0000001416 , згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 300 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення 08.11.2020 року. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 23.02.2012 року було задоволено позов АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] та стягнуто заборгованість в розмірі 360187,25 грн. Винесення рішення Баранівським районним судом Житомирської області від 23.02.2012 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. На даний час рішення Баранівського районного суду від 23.02.2012 року не виконано боржником. Прострочена сума заборгованість за тілом кредиту становить 280 149,89 грн. Оскільки, з [PERSON] було стягнено заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору і до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Баранівського районного суду Житомирської області від 23.02.2012 року, тобто за період з 08.11.2007 року по 28.09.2011 року, то за період після подання позовної заяви від 01.10.2011 року, з 08.10.2011 року і по 23.02.2022 року відповідач має заборгованість у розмірі 681 767, 99 грн., яка складається з наступного: 594 522,41 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 87245,58 грн. - 3 % річних від простроченої суми. Ухвалою судді Баранівського районного суду від 12.09.2022 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, справу призначено до розгляду по суті без повідомлення сторін, роз`яснено відповідачу - наслідки неподання відзиву на позов у встановлений судом строк (а.с. 36 - 37 ). 04.01.2023 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] та заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також клопотання про витребування доказів. В обгрунтування відзиву [PERSON] вказав, що в задоволенні даного позову слід відмовити в зв`язку із спливом строків позовної давності, оскільки банк довідався про порушення свого права та особу, яка його порушила 10 років 02 місяці 14 днів тому. [PERSON] вказує, що позивач сам визнає факт, що рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 16 травня 2012 року, визначено розмір боргу, який підлягав до сплати. З наданих позивачем доказів та тексту позовної заяви слідує, що останній знаючи про порушення своїх прав , за виконавчим листом не звертався та його не отримував. Разом з тим намагався захистити своє порушене право шляхом звернення до суду про стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитом. Крім того, відповідач вважає, що представник позивача, адвокат Єрмолов Є.М. не мав повноважень на подання позовної заяви до місцевого суду, оскільки вони припинились 30.06.2022 року. Крім того, договір про надання правової /правничої/ допомоги 040122 ПБ від 04.01.2022 року, укладений між КБ « ПриватБанк» та [PERSON] , який знаходиться в додатках до позовної заяви, не підписаний належним чином. Ухвалою судді Баранівського районного суду від 19.01.2023 року по даній справі було здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін ( а.с. 60) . 24.02.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, в обгрунтування якої вказано, що винесення рішення Баранівським районним судом Житомирської області від 23.02.2012 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. На даний час рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 23.02.2012 року не виконано боржником, а тому внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, а тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Прострочена сума заборгованість за тілом кредиту становить 280 149,89 грн. Що стосується звернення стягнення на предмет іпотеки, то представник позивача вказав, що коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), виявилося недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. А тому зобов`язання відповідача за кредитним договором не припинилися, право вимоги Банку про повернення кредиту і сплату процентів залишалося дійсним і підлягає судовому захисту. Щодо строків позовної давності, то представник позивача вказав наступне. Відповідно до укладеного між сторонами Договору, останній діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. У зв"язку з цим, оскільки кредитний договір чинний та продовжує свою дію, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Щодо повноважень представника Банку, то суду додатково надано актуальні документи, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги. 02.08.2023 року до суду надійшли письмові пояснення представнка відповідача - адвоката Рівнячка Л.С., який є представником відповідача [PERSON] , згідно яких він просив відмовити у задоволенні позову. В свої поясненнях вказав, що рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 24 березня 2010 року визнано неправомірними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо підвищення в односторонньому порядку відсоткової ставки за договором про іпотечний кредит від 08 листопада 2007 року, з 15% до 30%. Зобов`язано керівника банку винести розпорядження про відновлення з 01 лютого 2009 року дії вищевказаного договору в частині відсоткової ставки - 15%, провести перерахунок сплачених мною з 01 лютого 2009 року коштів (в рахунок відсотків понад 15%), зарахувавши їх на погашення боргу по основній сумі кредиту. 30 серпня 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав [PERSON] повідомлення про розірвання кредитного договору з 13 вересня 2011 року, відповідно до пунктів 5.3.7, 5.2.4 кредитного договору, та зобов`язав його у тижневий термін погасити заборгованість у повному обсязі. У жовтні 2011 року Банк звернувся до суду з позовом, про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 406 719 грн. 15 коп., яка виникла станом на 28.09.2011 року та складалася із: заборгованості за кредитом в сумі 280 149 грн. 89 коп.; відсотків у розмірі 80 539 грн. 24 коп.; пені 46 030 грн. 02 коп. Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 16 травня 2012 року, з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за договором про іпотечний кредит від 08 листопада 2007 року в сумі 360 187,25 грн, а саме: 280 149,89 грн. борг по тілу кредиту; 77 037,36 грн. відсотки, які визначені станом на день розірвання кредитного договору, тобто на 13 вересня 2011 року; 3 000 грн. пеня, з урахуванням положень частини третьої статті 551 ЦК України. При розгляді даної справи судами було встановлено, що договір про іпотечний кредит від 08 листопада 2007 року розірваний 13 вересня 2011 року, у зв`язку з чим суд перерахував розмір відсотків, що підлягали стягненню за користування кредитними коштами станом на день розірвання кредитного договору. Отже , вказане рішення набрало законної сили 16 травня 2012 року, а договір розірваний 13 вересня 2011 року. Визначена рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 23 ютого 2012 року сума боргу в розмірі 360 187,25 грн., в результаті електроних торгів погашена повністю , майно продано за 54 800,00 грн. Таким чином , станом на час відкриття провадження у даній справі - 12.09.2022 року , рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2011 року виконано повністю, заборгованість перед банком відсутня, про що достеменно відомо позивачу. Відповідно до Постанови Житомирського апеляційного суду від 20 лютого 2023 року, виконавчий напис № 2045, виданий 26 листопада 2018 року, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. визнаний таким , що не підлягає конанню. Отже , визначена у виконавчому написі сума боргу не існує. Позивач у даній справі вважає , що [PERSON] має перед ним задавненні зобов'язання, тобто зобов`язання, в якому стосовно задавненої вимоги спливла позовна давність. Законодавець в пункті 4 частини першої статті 602 ЦК України передбачає заборону для зарахування зустрічних вимог у разі спливу позовної давності в задавненому зобов`язанні для охорони інтересів боржника. Сплив позовної давності при пред`явленій позовній вимозі кредитором в судовому порядку про стягнення боргу, за яким сплинула позовна даність, дозволяє боржнику заявити про застосування позовної давності. Зарахування, яке є по своїй суті замінником належного виконання зобов`язання, не має створювати механізм обходу заборони, передбаченої в пункті 4 частини першої статті 602 ЦК України. Така заборона стосується випадку, коли кредитор ініціює зарахування за задавненою вимогою. У такому разі кредитор за допомогою зарахування може обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору в межах пред`явленої позовної вимоги кредитором в судовому порядку про стягнення боргу, за яким сплинула позовна даність, і яка дозволяє боржнику заявити про застосування позовної давності. Аналогічний підхід для охорони інтересів боржника при задавненому зобов`язанні має бути й стосовно 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу в задавненому зобов`язанні. Пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення З ічних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку овуються 3 % річних та інфляційних втрат, дозволяє кредитору обійти охорону, що ється боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний итору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Тобто складається нерозумна ситуація: зі спливом позовної давності і неможливістю захисту задавненої вимоги кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу, що означає по суті виконання задавненої вимоги і без можливості боржнику заявити про застосування позовної давності до задавненої вимоги. Наведене вище знайшло відображення у правовій позиції, викладеної у постнові Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 285/3536/20, а саме - кредитор для охорони інтересів боржника може пред`явити позов про стягненя 3% річних та інфляційних витрат , які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги. В судове засідання представник позивача Єрмолов Є.М. не з`явився, в своїй позовній заяві просив слухати справу у відсутність представника Банку. Відповідач [PERSON] та адвокат Рівнячок Л.С. в судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити у позові з підстав зазначених у запереченні. Суд, вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення із наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. \~ \~ \~ \~Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Баранівського\~районного суду\~Житомирської області\~від 23.02.2012\~року,\~залишеним без\~змін ухвалою\~Апеляційного суду\~Житомирської області\~від 16.05.2012\~року,\~стягнуто з\~ [PERSON] \~на користь\~ПАТ КБ\~«ПриватБанк» заборгованість\~за договором\~про іпотечний\~кредит №ZRZ0GI0000001416\~від 08.11.2007\~року в\~сумі 360187\~грн.\~25\~коп.,\~а саме:\~-280149\~грн.\~89\~коп.борг по тілу кредиту; 77037 грн. 36 коп. відсотки, які визначені станом на день розірвання кредитного договору, тобто на 13.09.2011 року; 3000 грн. пеню. При розгляді вказаної справи судом було встановлено, що договір про іпотечний кредит №ZRZ0GI0000001416 від 08.11.2007 року розірваний 13.09.2011 року. Отже кредитор, позивач по справі, вже отримав судовий захист,\~оскільки \~наявне рішення про стягнення з [PERSON] боргу по тілу кредиту, відсотків та пені на день розірвання кредитного договору. Даних про те, що позивач за період з 16 травня 2012 року по 16 травня 2015 року пред`являв до виконання виконавчий лист на підставі рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 23.02.2012 року, матеріали справи не містять . Згідно правової позиції, викладеної у постанові Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 285/3536/20, - пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Тобто складається доволі нерозумна ситуація: зі спливом позовної давності і неможливістю захисту задавненої вимоги кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу, що означає по суті виконання задавненої вимоги і без можливості боржнику заявити про застосування позовної давності до задавненої вимоги. Приватне право не може допускати ситуацію за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовну давність, а кредитору надає можливість обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги. У зв"язку з відмовою у задоволенні позовних вимог не підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача понесені останнім судові витрати при зверненні з позовом до суду на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed