Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

Департамент соціальної політики Черкаської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої державної соціальної допомоги, посилаючись на те, що [PERSON] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , перебувала на обліку в департаменті соціальної політики Черкаської міської ради як одержувач державної допомоги на дитину одинокої матері. Рішеннями про призначення допомоги на дитину одинокої матері від 18.07.2018, 16.01.2019, 15.07.2019 та 20.01.2020 департаментом призначено допомогу на період з 01.07.2018 по 31.12.2018 року та відповідно на наступні періоди з 01.01.2019 по 30.06.2019, з 01.07.2019 по 31.12.2019 та з 01.01.2020 по 30.06.2020 року включно. Проведеною ДФС перевіркою достовірності наданої відповідачем інформації (результати перевірки отримано департаментом 04.06.2020 року) встановлено, що донька відповідача, [PERSON] з 04.05.2019 по 29.08.2019 працювала в ТОВ «Цедар» та отримала дохід в ІІІ кварталі 2019 року в сумі 8346,00 грн. Крім того, відповідно до даних ДФС та довідки про доходи гр. [PERSON] з ТОВ «Черкасихліб ЛТД» від 22.06.2020 за № 06-33/138, встановлено розбіжність сум нарахованих доходів з даними ДФС в І кварталі 2019 року. Сума різниці 561,27 грн. нарахована за січень, травень та вересень 2018 року (індексація щорічної відпустки). При зверненні із заявами від 11.07.2018, 11.01.2019, 09.07.2019 та 10.01.2020 про призначення усіх видів соціальної допомоги відповідачем надано недостовірну інформацію про доходи, що вплинуло на визначення розміру державної допомоги на дітей одиноким матерям. Відповідач при подачі документів була повідомлена про повернення надміру нарахованих коштів соціальної допомоги, у разі подання нею неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї, про що підтвердила своїм підписом у заявах про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг. Пунктом 36 Порядку передбачено, що виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) зупиняється у разі тимчасового працевлаштування дитини, тобто права на допомогу [PERSON] не мала, оскільки не вказала про працевлаштування дочки та її дохід з 04.05.2019 по 29.08.2019, хоча повинна була це зробити. Відповідачем не було подано заяву про призначення допомоги на дитину одиноким матерям, тому вона не мала права на отримання допомоги з 01.07.2020. В зв`язку з вищенаведеним департаментом було зроблено перерахунок раніше призначеної допомоги на дитину одинокій матері з 01.07.2018 по 31.07.2020 та визначено суму надміру виплачених коштів в розмірі 8895,75 грн. Частину коштів в сумі 2059,44 грн. було утримано з подальшої виплати допомоги. Загальна сума переплати по допомозі на дитину одинокої матері складає 6836,31 грн. Відповідач повідомлена про виникнення і розмір заборгованості листами від 15.01.2021 за № 183/28-5/01-10 та від 04.02.2021 за № 578/28-5/01-10. Проте станом на дату звернення департаменту до суду з відповідним позовом сума боргу так і не була сплачена відповідачем. Просить стягнути з [PERSON] на рахунок департаменту соціальної політики Черкаської міської ради надміру виплачені кошти по державній соціальній допомозі одинокій матері в розмірі 6 836 грн. 31 коп. за наступними реквізитами: UA 938201720343130028000079620, код 37853109, банк ДКСУ м. Київ. Стягнути з [PERSON] на рахунок департаменту соціальної політики Черкаської міської ради судові витрати у розмірі 2684 грн.. за наступними реквізитами: UA 958201720344250046000079620, код 37853109, банк ДКСУ м. Київ. Представник позивача в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не зверталася. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , перебувала на обліку в департаменті соціальної політики Черкаської міської ради як одержувач державної допомоги на дитину одинокої матері. Рішеннями про призначення допомоги на дитину одинокої матері від 18.07.2018, 16.01.2019, 15.07.2019 та 20.01.2020 департаментом призначено допомогу на період з 01.07.2018 по 31.12.2018 року та відповідно на наступні періоди з 01.01.2019 по 30.06.2019, з 01.07.2019 по 31.12.2019 та з 01.01.2020 по 30.06.2020 року включно. Проведеною ДФС перевіркою достовірності наданої відповідачем інформації (результати перевірки отримано департаментом 04.06.2020 року) встановлено, що донька відповідача, [PERSON] з 04.05.2019 по 29.08.2019 працювала в ТОВ «Цедар» та отримала дохід в ІІІ кварталі 2019 року в сумі 8346,00 грн. Крім того, відповідно до даних ДФС та довідки про доходи гр. [PERSON] з ТОВ «Черкасихліб ЛТД» від 22.06.2020 за № 06-33/138, встановлено розбіжність сум нарахованих доходів з даними ДФС в І кварталі 2019 року. Сума різниці 561,27 грн. нарахована за січень, травень та вересень 2018 року (індексація щорічної відпустки). При зверненні із заявами від 11.07.2018, 11.01.2019, 09.07.2019 та 10.01.2020 про призначення усіх видів соціальної допомоги відповідачем надано недостовірну інформацію про доходи, що вплинуло на визначення розміру державної допомоги на дітей одиноким матерям. Відповідач при подачі документів була повідомлена про повернення надміру нарахованих коштів соціальної допомоги, у разі подання нею неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї, про що підтвердила своїм підписом у заявах про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг. Згідно з абз. 1 п. 34 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Порядок), допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах I-IV рівня акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Відповідно до абз. 2 п. 34 Порядку, середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги на підставі довідки про доходи і декларації про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Пунктом 36 Порядку передбачено, що виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) зупиняється у разі тимчасового працевлаштування дитини, тобто права на допомогу [PERSON] не мала, оскільки не вказала про працевлаштування дочки та її дохід з 04.05.2019 по 29.08.2019, хоча повинна була це зробити. Відповідно до абз. 1, 2 п. 49 Порядку, особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органи, що призначають і виплачують зазначену допомогу, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо). Суми державної допомоги сім`ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно із законом. Згідно з абз. 9 п. 49 Порядку, у разі неможливості добровільного повернення або утримання коштів, які підлягають поверненню, такі кошти стягуються в судовому порядку. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Крім цього, згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2022 за № 632 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» з 1 липня 2020 призначення і виплата державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям особам, у яких закінчився строк таких виплат у березні - червні 2020 р., здійснюється лише після подання нової заяви з необхідними документами та декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Відповідачем не було подано заяву про призначення допомоги на дитину одиноким матерям, тому вона не мала права на отримання допомоги з 01.07.2020. В зв`язку з вищенаведеним департаментом було зроблено перерахунок раніше призначеної допомоги на дитину одинокій матері з 01.07.2018 по 31.07.2020 та визначено суму надміру виплачених коштів в розмірі 8895,75 грн. Частину коштів в сумі 2059,44 грн. було утримано з подальшої виплати допомоги. Загальна сума переплати по допомозі на дитину одинокої матері складає 6836,31 грн. Відповідач повідомлена про виникнення і розмір заборгованості листами від 15.01.2021 за № 183/28-5/01-10 та від 04.02.2021 за № 578/28-5/01-10. Проте станом на дату звернення департаменту до суду з відповідним позовом сума боргу так і не була сплачена відповідачем. Згідно з частиною першою ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті допомоги, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Аналіз положень ст. 1215 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою допомога не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по- перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року по справі № 545/163/17, а також у постанові у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 квітня 2019 року по справі № 150/164/17. Таким чином, повернення надмірно сплаченої суми державної соціальної допомоги передбачає стягнення зазначеної суми у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини набувача, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. В заявах про призначення соціальної допомоги відповідач власноруч ставила свій підпис під зазначеними попередженнями, тобто усвідомлюючи, що надання неточних чи неповних відомостей тягне відповідальність згідно з чинним законодавством України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, відповідно до вимог якої, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які понесені позивачем в ході судового розгляду, пропорційно до задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн., що стверджується платіжною інструкцією № 83 від 25.05.2023 року. Отже, відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2684 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved