Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

У квітні 2023 року [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог вказував, що Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2013 року (справа № 357/10274/13-ц) з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів [PERSON] , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, щомісячно починаючи з 18.07.2013 року. Під час розгляду даної справи Позивачем, зважаючи на його сімейний та матеріальний стан, наявні доходи, позов було визнано в повному обсязі. Позивач з 16.03.2022 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Дружина позивача, [PERSON] має чотирьох дітей та наданий час дружина з дітьми знаходяться на повному утриманні позивача. Через введений на території України 24 лютого 2022 року воєнний стан позивач не може офіційно працевлаштуватись на роботу, а тому має не регулярні мінливі доходи. У зв`язку з наведеним, позивач не в змозі платити визначений судом розмір аліментів. Тому, просить суд зменшити розмір аліментів, які щомісячно стягуються за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.09.2013 року у справі № 357/10274/13-ц з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/3 до 1/4 частини усіх видів доходів [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 09 травня 2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, призначено судове засідання на 30 травня 2023 року. Судове засідання у справі, призначене на 30 травня 2023 року відкладено, у зв`язку з неявкою сторін, на 24 липня 2023 року. 10 липня 2023 року судом отримано відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] , згідно якого остання просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що підстави для зменшення розміру аліментів є необґрунтованими. Посилання позивача на те, що змінився його матеріальний і сімейний стан не заслуговує на увагу, оскільки рішенням суду присуджено стягувати з нього аліменти в частці від заробітку, то, відповідно, зважаючи на те, що його доходи зменшились, 1/3 частина доходу, з якого вираховується розмір аліментів, що підлягають сплаті на утримання дочки, також зменшиться. При цьому зміна сімейного стану позивача, а саме перебування на його утриманні теперішньої дружини та її дітей від попереднього шлюбу, не є підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьками є [PERSON] та [PERSON] , які згідно чинного законодавства мають обов`язок щодо утримання своїх дітей. Належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану не є підставою для зменшення розміру аліментів Зменшення розміру аліментів визначених рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2013 року у справі № 357/10274/13-ц буде спрямовано на не належне забезпечення дитини [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме її інтересам. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно. 24.07.2023 року судом отримано заяву від представника позивача адвоката Семенюти Р.А., в якій останній просив розгляд справи проводити без його участі та без участі позивача за наявними матеріалами в справі, позов підтримує в повному обсязі та просить врахувати, що після 2017 року значно змінився матеріальний стан позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно. 24.07.2023 року судом отримано заяву від відповідача, в якій остання просила розгляд справи проводити у її відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] з 14 жовтня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2013 року. Від спільного проживання сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] .(а.с.9) Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2013 року з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів [PERSON] , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, щомісячно починаючи з 18.07.2013 року. Під час розгляду даної справи [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі. (а.с.10). 16.03.2022 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] (а.с.11). Дружина позивача, [PERSON] , має чотирьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . (а.с.12-15). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП [PERSON] припинив діяльність 17.02.2017 року. (а.с.17) Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки на його утриманні перебувають дружина та четверо дітей нової дружини, він не може офіційно працевлаштуватися, а тому має не регулярні мінливі доходи. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що розмір аліментів, стягнутий з позивача на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні теперішню дружину та її чотирьох дітей, без доведення погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з [PERSON] доньки [PERSON] , [INFO] , та суперечите її інтересам. Суд зазначає, що перебування на утриманні позивача теперішньої дружини та її дітей, не є підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , а батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , які згідно чинного законодавства мають обов`язок щодо утримання своїх дітей. Твердження позивача про те, що його матеріальний стан погіршився з 2017 року, оскільки припинено діяльність ФОП, неможливість офіційно працевлаштуватися на роботу, наявність нерегулярних мінливих доходів, суд до уваги не бере, оскільки дані обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. За таких обставин суд приходить до висновку про доцільність ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Правова позиція у подібних за змістом правовідносинах висловлена у постановах Верховного Суду 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20; від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц; від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19. Судові витрати у справі, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору, згідно з вимогами частини першої статті 141 ЦПК України суд вирішує покласти на позивача.

Outcome: dismissed