Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ вул. Грушевського, 1Д) звернувся в суд з позовом до [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № IFXRRX079000093 від 24.09.2007 в розмірі 58577,07 грн. та судовий збір. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до укладеного договору №IFXRRX07900093 від 24.09.2007 [PERSON] (далі - позивач) отримав кредит у розмірі 10800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.09.2009. [INFO] позичальник, [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30.01.2018. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Виходячи із вищенаведеного, спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або про відмову від прийняття спадщини у строк з 19.09.2011 по 19.03.2012. У даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] . Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена: [ADDRESS] . Позивачем 06.05.2020 була направлена претензія кредитора до Городенківської державної нотаріальної контори. 08.08.2020 позивачем було отримано відповідь Городенківської районної державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Вказує, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. При цьому, позивач зазначає, що згідно ч.3 ст.1296 ЦК України - відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 24.01.2021 до спадкоємців [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Частиною 1 ст.1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № IFXRRX079000093 від 24.09.2007 становить 58577,07 грн., складається з наступного : 10384,37 грн. - заборгованість за кредитом; 24222,38 грн. - заборгованість за відсотками; 2974,34 грн. - заборгованість з комісії; 20995,98 грн. заборгованість з пені. Згідно повідомлення Городенківської міської ради № 2769 від 19.09.2022, за даними реєстру територіальної громади відсутні дані про зареєстроване місце проживання громадянки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 19 вересня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у даній справі. Витребувано від державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори у строк до 17 жовтня 2022 року належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Витребувано від Центру надання адміністративних послуг Городенківської міської ради у строк до 17 жовтня 2022 року довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: [ADDRESS] станом на дату смерті померлого [PERSON] , який помер [INFO] . У підготовче засідання 17.10.2022 сторони не з`явилися. Від представника позивача до суду поступила заява про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитись із матеріалами справи. У зв`язку з чим, розгляд справи було відкладено до 09.11.2022. Однак, за клопотанням представника позивача підготовче засідання 09.11.2022 було відкладено до 06.12.2022. 30.11.2022 до суду від АТ КБ «Приватбанк» поступила уточнена позовна заява до справи №342/815/22, в якій представник АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з [PERSON] (яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ) на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 58577,07 грн. за кредитним договором № IFXRRX079000093 від 24.09.2007. Обгрунтовуючи подану заяву вказує на те, що відповідно до укладеного договору №IFXRRX07900093 від 24.09.2007 [PERSON] (далі - позивач) отримав кредит у розмірі 10800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.09.2009. [INFO] позичальник, [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30.01.2018. Спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або про відмову від прийняття спадщини у строк з 19.09.2011 по 19.03.2012. У даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] (яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ). Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № IFXRRX079000093 від 24.09.2007 становить 58577,07 грн., складається з наступного : 10384,37 грн. - заборгованість за кредитом; 24222,38 грн. - заборгованість за відсотками; 2974,34 грн. - заборгованість з комісії; 20995,98 грн. заборгованість з пені. 06.12.2022 в підготовче засідання сторони не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив залучити до участі у справі, як належного відповідача [PERSON] (яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ). У зв`язку із заявленим клопотанням розгляд справи було відкладено до 21.12.2022. В підготовче засідання відповідач - [PERSON] не з`явилась. До суду повернулися конверти із судовими повістками про виклик до суду без вручення із відміткою Укрпошти на конверті «адресат відсутній за вказаною адресою». Представник позивача в підготовче засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи №342/815/22 провести без участі представника. Зазначив, що позовні вимоги підтримують повністю. Не заперечують проти заочного розгляду справи. Ухвалою від 21 грудня 2022 року відкладено підготовче засідання у цивільній справі на 24.01.2023. Визнано обов`язковою явку та участь представника позивача АТ КБ «Приватбанк» в підготовчому засіданні по цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, яке відбудеться в приміщенні Городенківського районного суду за адресою: Івано-Франківська область, м. Городенка, вул. Героїв Євромайдану, 7 (зал судових засідань №2) о 10 год. 30 хв. 24 січня 2023 року, для дачі особистих пояснень. 16.01.2023 на електронну пошту суд надійшло клопотання від представника позивача АТ КБ «Приватбанк» про заміну неналежного відповідача, в якому представник просив залучити до участі у справі, як належного відповідача [PERSON] (яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ). Крім того, разом із клопотанням надіслав уточнену позовну заяву до справи №342/815/22 згідно якої просив стягнути з [PERSON] (яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ) на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 58577,07 грн. за кредитним договором № IFXRRX079000093 від 24.09.2007. Ухвалами суду від 20 січня 2023 року та від 17 лютого 2023 року задоволено клопотання представника позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» адвоката Аннюк Василя Васильовича про участь у судовому засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду в справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. 24.01.2023 підготовче засідання у даній справі, яке було призначено на 10 год. 30 хв. не відбулося, у зв`язку з відключенням електропостачання в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області з 08 год.01 хв. до 12 год.01. А після відновлення електропостачання учасники справи в судове засідання для розгляду справи не з`явилися. Розгляд справи було призначено на 15.02.2023 о 13:30 год. Однак, у зв`язку з неявкою сторін, підготовче засідання 15.02.2023 було відкладено на 07.03.2023 . Підготовче засідання 07.03.2023, у зв`язку з оголошенням по всій території України, в тому числі і Івано-Франківській області, повітряної тривоги було відкладено на 22.03.2023. 07.03.2023 на електронну пошту суду від представника позивача АТ КБ «Приватбанк» поступило клопотання про заміну неналежного відповідача, згідно якого представник просив замінити первісного відповідача по справі [PERSON] належним відповідачем - [PERSON] (яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ). Ухвалою суду від 22 березня 2023 року по справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, замінено неналежного відповідача - [PERSON] на належного відповідача [PERSON] , [INFO] , останнє зареєстроване місце проживання - [ADDRESS] . Підготовче засідання відкладено. Повідомлено [PERSON] про її право подати суду у строк до 11 квітня 2023 року відзив на позовну заяву і всі письмові докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Попереджено, що уразі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно повідомлення Городенківської міської ради №1061 від 27.03.2023, за даними реєстру територіальної громади громадянка [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 11.04.2023 підготовче засідання відкладено, у зв`язку з неявкою сторін. До суду повернувся конверт із судовою повісткою про виклик відповідача - [PERSON] до суду без вручення із відміткою Укрпошти на конверті «адресат відсутній за вказаною адресою». Ухвалою суду від 03 травня 2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 22.05.2023. 22.05.2023 судове засідання не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді Федів Л.М. у відпустці. 13.06.2023 судове засідання було відкладено, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, про якого не було відомостей, що остання належним чином повідомлена. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та у заяві про уточнення позовних вимог. Зазначив, що належним відповідачем у даній справі є [PERSON] . У зв`язку з цим просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк`заборгованість за кредитним договором № IFXRRX079000093 від 24.09.2007 в розмірі 58577,07 грн. та судовий збір. Відповідач [PERSON] в судові засідання, 25.07.2023 та 09.08.2023 повторно не з`явилась. Про розгляд справи остання повідомлялася шляхом надіслання судових повісток про виклик в судові засідання, які були призначені для розгляду даної справи, за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а саме за адресою: [ADDRESS] , а також через оголошення, розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.Відповідач [PERSON] не скористалася своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, законодавець визначив, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Як вбачається із матеріалів справи, судом вжито всіх заходів щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, підстав для відкладення розгляду справи, передбачених частиною 2 ст. 223 ЦПК України, суд не вбачає. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] підписав заяву позичальника № IFXRRX079000093 від 24.09.2007, в якій зазначено, що Банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 10800,00 грн. на строк 24 місяці, з 24.09.2007 по 24.09.2009 включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 129,60 грн. та на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1800,00 грн. в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов. Даною завою [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір. До кредитного договору банк додав Умови надання споживчого кредиту фізичним особам. У анкеті-заяві, яка підписана [PERSON] зазначено, що останній ознайомився та згодний із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам(Розстрочка) (Стандарт), які були надані йому у письмовій формі і своїм підписом у даній заяві [PERSON] підтверджує, що йому була надана повна інформація про умови кредитування в ПриватБанку. Відповідно до розрахунку за кредитним договором № IFXRRX079000093 від 24.09.2007, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON] станом на 27.01.2021 заборгованість позичальника перед АТ КБ «Приватбанк» становила 58577,07 грн., складається з наступного: 10384,37 грн. - заборгованість за кредитом; 24222,38 грн. - заборгованість за відсотками; 2974,34 грн. - заборгованість з комісії; 20995,98 грн. заборгованість з пені. Дана сума заборгованості ніким не заперечується та не спростована. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стау громадян щодо актового запису про смерть №00026359049 від 15.05.2020 [PERSON] помер [INFO] , номер актового запису 1294 від 19.09.2011. 15.05.2020 АТ КБ «Приватбанк» направлено претензію кредитора до Городенківської районної державної нотаріальної контори, в якій просив: включити кредиторські вимоги АТ КБ «Приватбанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком в розмірі 58577,07 грн.; повідомити чи звертались спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, повідомити відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті Боржника; повідомити відомості про видані свідоцтва про право на спадщину, та про осіб, які такі свідоцтва отримали. АТ КБ «Приватбанк» було отримано відповідь Городенківської районної державної нотаріальної контори № 522/02-14 від 15.05.2020 про те, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] заведена спадкова справа №125/2020. Інших заяв про прийняття спадщини до Городенківської районної державної нотаріальної контори не надходило. 02.10.2020 АТ КБ «Приватбанк» направив [PERSON] листи-претензія з вимогою сплатити заборгованість по кредитному договору № IFXRRX079000093 від 24.09.2007, укладеному між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] у розмірі 58577,07 грн. Відповідно до інформації Городенківської міської ради Івано-Франківської області №60 від 26.09.2022 за адресою [ADDRESS] на дату смерті померлого [PERSON] , який помер [INFO] з ним були зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Інформаційної довідки із спадкового реєстру №60206673 від 15.05.2020, інформація про спадкову справу по прізвищу [PERSON] , у спадковому реєстрі відсутня. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №60206776 від 15.05.2020 Городенківською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №65832821 спадкодавець [PERSON] . Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу стягнення боргу за кредитним договором зі спадкоємця позичальника та вказані правовідносини регулюються нормами глав 47-49, 84 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 87 ЦК України. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою ст.530 ЦК України передбачено, що у разі якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з положенням ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до вимог ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Виходячи з умов кредитного договору, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] у вигляді Анкети-заяви від 24.09.2007, підписаної позичальником, беручи до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості, який не спростований відповідачем, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, суд приходить висновку, що позивачем доведено наявність у позичальника [PERSON] заборгованості за кредитним договором № IFXRRX079000093 від 24.09.2007, яка станом на 27.01.2021 становила 58577,07 грн. Разом з тим, як вбачається із уточнених позовних вимог, позивач просить стягнути вказану заборгованість із відповідача [PERSON] , яка не була позичальником за вказаним договором, однак на думку позивача є спадкоємцем [PERSON] , та вважається такою, що прийняла спадщину. За положеннями ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч 2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а ч.1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За правилами ст. 1281, 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Уразі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У будь-якому випадку підлягає з`ясуванню коло осіб, які не лише визначені в законі або в заповіті як спадкоємці, але й прийняли спадщину у спосіб, визначений законом. Такий висновок зумовлений застереженням ст. 1281 ЦК України щодо пред`явлення кредитором вимог лише до тих спадкоємців, які прийняли спадщину. У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку запроваджений механізм досягнення справедливого балансу між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця, з однієї сторони, та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців позичальника - боржника, з іншої. Дотримання цього балансу передбачає забезпечення задоволення вимог кредитора (кредиторів) спадкодавця за рахунок спадкового майна без порушення майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи. Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. Таким чином, правовідносини, що виникли між позикодавцем і позичальником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між позикодавцем та спадкоємцями позичальника і вирішуються у порядку, передбаченому положеннями ст. 1282 ЦК України. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені ч.2 та 3 ст. 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі ч.4 ст. 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених ст.1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України. Так, встановлені статтею 1281 ЦК України строки є преклюзивними, а тому їх недотримання позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Як вбачається із матеріалів справи, 22.04.2020 позивач звернувся до Городенківської районної державної нотаріальної контори, із претензією кредитора в порядку ст.1281 ЦК України, в я кій просив включити кредиторські вимоги АТ КБ «Приватбанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком в розмірі 58577,07 грн.; повідомити чи звертались спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, повідомити відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті Боржника; повідомити відомості про видані свідоцтва про право на спадщину, та про осіб, які такі свідоцтва отримали. Згідно доводів уточненого позову, спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та прийняв спадщину, є відповідач [PERSON] . В обґрунтування того, що відповідач є спадкоємцем за померлим позичальником, Банк покликається на інформацію Городенківської міської ради №60, в якій вказано, що за адресою [ADDRESS] на дату смерті померлого [PERSON] , який помер [INFO] , з ним були зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, вказана інформація, свідчить тільки про те, що боржник та відповідач були зареєстровані за однією адресою, однак жодним чином не засвідчує, що вони проживали разом у одному будинку. Крім того, як вбачається з відповіді Городенківської районної державної нотаріальної контори від 15.05.2020 №522/02-14, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, не звертались. Відповідно до Інформаційної довідки із спадкового реєстру №71302190 від 30.01.2023, інформація про спадкову справу по прізвищу [PERSON] , у спадковому реєстрі відсутня. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. При виборі місця проживання виявляється воля особи, право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає, у той час коли під тимчасовим місцем проживання розуміється місце перебування фізичної особи де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема, у готелі чи у санаторії тощо). Тимчасова відсутність може бути безперервною, однак не повинна перевищувати шести місяців. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. У постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620св21) та від 15 червня 2022 року у справі № 454/3550/18 (провадження № 61-912св21) зроблено висновок про те, що державна реєстрація спадкоємця у спірному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що інформація про те, що боржник та відповідач були зареєстровані за однією адресою, а саме: [ADDRESS] , сама по собі не є доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном, в розумінні частини третьої статті 1268 ЦК України. Також суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні докази, належності спадкодавцю на момент його смерті нерухомого майна, відомостей щодо наявності спадкової маси на час відкриття спадщини на підтвердження того, що саме входило до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У матеріалах справи відсутня інформація щодо наявності будь-якого майна, яке б могло бути чи було успадковане після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Верховний Суд в постанові від 22 січня 2020 року в справі №306/2000/16-ц (провадження №61-30819св18), зазначив, що нормами матеріального права (ст. 1281, ст. 1282 ЦК України) передбачено, що задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна, у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що відповідач [PERSON] , за правилами ч.3 статті 1268 ЦК України, прийняла спадщину, проживаючи разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, як і не доведено належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, та його вартості, яке було чи могло бути успадковане відповідачем. Отже, позивачем не надано суду належних доказів того, що відповідач є спадкоємцем після смерті [PERSON] , що вона прийняла після його смерті будь яку спадщину, та вартість майна, прийнятого у спадщину. Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 5, 7 статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи викладене, у зв`язку з недоведеністю позивачем позовних вимог у суду відсутні правові підстави для задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором спадкодавця. Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. Оскільки судом відмовлено в задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем у справі, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, суд покладає на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed