Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

У липні 2023 [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт її постійного проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Обґрунтовуючи заяву зазначила, що вона у 1990 році вийшла заміж за [PERSON] , з яким проживали у м. Володимирі російської федерації і від цього шлюбу у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Оскільки їх шлюбні відносини не склалися, у 1996 році, вона разом із дитиною залишила чоловіка і переїхала проживати в Україну в м. Володимир-Волинський. За рішенням Володимир-Волинського міського суду від 23.11.2010 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. У 1997 році вона познайомилась із [PERSON] , з яким почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вести спільне господарство та виховувати її дочку. Спочатку вони проживали у м. Володимирі-Волинському в орендованих квартирах, а після смерті її матері, у 2004 році переїхали проживати у квартиру [ADDRESS] , яка за життя була подарована їй матір`ю і належала їй на праві приватної власності. У цій квартирі зареєстроване її місце проживання. З кінця 2000 року вона разом з [PERSON] стали проживати у квартирі [ADDRESS] , яку вона успадкувала після смерті свого батька [PERSON] , який помер у 2019 році. У зазначеній квартирі, з 19 січня 2021 року було зареєстроване місце проживання [PERSON] . За час спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю, у лютому 2022 ними за спільні кошти було придбано автомобіль марки Renault Kangoo, р.н.з. [NUMBER] . Також ними було придбано меблі, побутову техніку та інше майно, яке було необхідне для забезпечення побуту, робили косметичні ремонти у квартирах, яких разом проживали. 27.03.2023 [PERSON] , з яким вони проживали у цивільному шлюбі, помер, після смерті якого відкрилась спадщина за законом на належне йому на праві приватної власності майно, а саме автомобіль марки Renault Kangoo, р.н.з. [NUMBER] , який був зареєстрований на покійного, проте при зверненні до нотаріуса з метою прийняття спадщини їй було роз`яснено, що оскільки їх шлюб не був зареєстрований, їй слід звернутись до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем. У зв`язку з викладеним, просила встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу її - [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] в період часу з 05.12.2010 року по день його смерті. Заявник [PERSON] до судового засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги щодо встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини просила задовольнити з підстав викладених в заяві. Представник заінтересованої особи Володимирської міської ради в судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України). За змістом частин другої та четвертої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з положеннями статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини - дня смерті особи або дня, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220, стаття 1264 ЦК України). При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Як вбачається з заяви та доданих до неї матеріалів, 1990 році заявниця вийшла заміж за [PERSON] , з яким проживали у Російської Федерації і від цього шлюбу у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . У 1996 році, заявниця разом із дитиною залишила чоловіка і переїхала проживати в Україну в м. Володимир-Волинський. За рішенням Володимир-Волинського міського суду від 23.11.2010 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано, що стверджується копією рішення суду. Як зазначила у своїй заяві заявниця, у 1997 році вона познайомилась із [PERSON] , з яким почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вести спільне господарство та виховувати її дочку. Спочатку вони проживали у м. Володимирі-Волинському в орендованих квартирах, а після смерті її матері, у 2004 році переїхали проживати у квартиру [ADDRESS] , яка за життя була подарована їй матір`ю і належала їй на праві приватної власності. У цій квартирі зареєстроване її місце проживання, дана обставина стверджується копією паспорта заявниці та копією будинкової книги. З кінця 2000 року вона разом з [PERSON] стали проживати у квартирі [ADDRESS] , яку вона успадкувала після смерті свого батька [PERSON] , який помер у 2019 році. У зазначеній квартирі, з 19 січня 2021 року було зареєстроване місце проживання [PERSON] , що стверджується копією будинкової книги. Згідно зі ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл.8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Європейський суд з прав людини зауважив, що відносини де - факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатись сімейним життям. У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного кодексу України. Варто зазначити, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною, визначеною законом підставою для виникнення у них прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Так, суду надані письмові пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт спільного постійного проживання [PERSON] та її чоловіка [PERSON] з 1997 року, спочатку за адресою: [ADDRESS] , а з кінця 2020 року по день смерті [PERSON] в [ADDRESS] . У зв`язку з важким психологічним станом [PERSON] , викликаним раптовою смертю чоловіка, організацією похорон займалась дочка заявниці [PERSON] , усі питання з цього приводу остання узгоджувала із матір`ю. Крім того, до матеріалів справи були долучені спільні фотознімки [PERSON] (померлого) та заявниці [PERSON] , які також підтверджують їх спільне проживання та довідка Володимирської міської ради Волинської області Виконавчого комітету комунальне підприємство «Полігон» Володимирської міської ради № 281/01-03/2-23 від 02.08.2023 року, за якою [PERSON] сплатила вартість ритуальних товарів та послуг, наданих при похованні [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, за час спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю, у лютому 2022 ними за спільні кошти було придбано автомобіль марки Renault Kangoo, р.н.з. [NUMBER] . Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме автомобіль марки Renault Kangoo, р.н.з. [NUMBER] , який був зареєстрований на покійного, що стверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Судом встановлено, що при зверненні заявниці до нотаріуса з метою прийняття спадщини їй було роз`яснено, що оскільки їх шлюб не був зареєстрований, їй слід звернутись до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем, тобто встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, має для заявника важливе юридичне значення, а саме для оформлення спадщини за законом. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] з 05 грудня 2010 року по день його смерті [INFO] .

Outcome: approved