Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] боргу за договором позики у розмірі 1 800 000 грн. та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.07.2022 між позивачкою та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого відповідач позичив у позивачки грошові кошти у розмірі 1 800 000 грн. строком на дев`яносто днів. Про отримання грошових коштів у розмірі 1 800 000 грн. відповідачем було складено боргову розписку, відповідно до якої грошові кошти мали були бути повернуті у строк до 01.11.2022. На даний час грошові кошти відповідачем не повернуті (а.с. 22-24). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.04.2023 відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 26-26 зв.). Ухвалою суду від 19.06.2023 підготовче провадження у справі закрите та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 19.07.2023 на 09 год. 30 хв. (а.с. 43-44). В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] просив задовольнити позов, надав пояснення викладені у позовній заяві, додатково повідомив, що сторони по справі знайомі по роботі, тривалий час разом працювали на одному підприємстві, між ними були довірливі відносини. Він спілкувався з представником відповідача [PERSON] , яка була в підготовчому судовому засіданні, при цьому говорили про можливість укладення мирової угоди за погодженням з відповідачем. На електронну пошту адвоката відповідача він надсилав варіант редакції мирової угоди, однак відповідь не надходила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Поштова кореспонденція з процесуальними документами надсилалась на вказану у позові адресу відповідача, яка є місцем реєстрації останнього, та була повернута без вручення з довідкою Укрпошти про відсутність адресата за вказаною адресою. Відзив на позов відповідач у визначений термін не надав. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, з урахуванням думки представника позивачки, судом протокольно постановлена ухвала про заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Встановлено, що 30.07.2022 між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, пунктами 1.1, 2.1 якого визначено, що позивачка в порядку і на умовах, визначених цим договором, надає відповідачу позику у сумі 1 800 000 грн., а останній зобов`язується повернути позику у визначений договором строк; строк надання позики позичальнику становить 90 днів з моменту реальної передачі всієї грошової суми (далі - договір позики, а.с. 4, 5). На підтвердження отримання відповідачем від позивачки грошових коштів у розмірі 1 800 000 грн. за вищевказаним договором позики [PERSON] видана розписка 30.07.2022 із зобов`язанням повернути кошти до 01.11.2022 (а.с. 6). Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики, з огляду на його реальний характер, є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. За загальним правилом, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суд повинен виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. За змістом частини першої статті 1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Розписка як документ, про отримання в борг грошових коштів видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи факт укладення договору, зміст умов договору і факт та умови отримання боржником від кредитора певної грошової суми із зобов`язанням їх повернення та дати отримання і повернення коштів. Схожі висновки щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах викладено Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16 (провадження № 61-33115св18), від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16 (провадження № 61-20376св18), від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16 (провадження № 61-42076св18), від 23 квітня 2020 року у справі № 501/1773/16-ц (провадження № 61-47793св18) та від 23 травня 2023 у справі № 753/13140/17 (провадження № 61-10296св22). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як визначено статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно положення ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Наявність оригіналу розписки у позивачки (позикодавця) згідно зі статтею 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано. Як убачається з матеріалів справи, на час звернення позивачки з даним позовом до суду відповідач не виконав взяті на себе за договором позики зобов`язання, грошові кошти у визначений договором строк та у визначеному розмірі позивачці не повернув. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У спростування викладених обставин будь яких доказів відповідачем суду не надано. За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню заборгованість за договором позики у розмірі 1 800 000,00 грн. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України у порядку розподілу між сторонами судових витрат, з відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачений останньою в дохід держави судовий збір у розмірі 13 420,00 грн. (а.с. 12).

Outcome: approved