Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

17 грудня 2021 року [PERSON] в особі свого представника адвоката Русанова Г.В. звернулася до суду з вищевказаним позовом, який подалі уточнила у січні 2022 року, в якому просила зняти арешти, накладені: постановами державного виконавця Чугуївського МР ВДВС ГТУЮ у Харківській області Папян Д.А. від 25.06.2014року у виконавчих провадженнях: за № 42818490, обтяження № 61463030; від 25.06.2014 року за № 42818671, обтяження № 6146478; від 13.08.2014 року за № 44358159, обтяження № 6674714; від 10.12.2014 року за № 45755370, обтяження №8035555; а також постановою державного виконавця Чугуївського МР ВДВС ГТУЮ у Харківській області Сергєєвою Т.А. від 30.01.2015 року у виконавчому провадженні № 46283812, обтяження № 8561831; та постановою приватного виконавця Бабенка Д.А. від 29.11.2018 року у виконавчому провадженні № 57814398, обтяження № 29173718. Позов мотивований тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS] . Позивач є єдиною спадкоємицею після смерті своєї сестри [PERSON] , яка прийняла спадок, а 18 жовтня 2021 року вона звернулася до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Юрченко О.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте отримала відмову, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні записи про обтяження та заборону відчуження майна, належного спадкодавиці [PERSON] , на підставі вище вказаних постанов про арешт майна боржника в межах виконавчих проваджень, які за відповідями ВДВС та приватного виконавця значаться завершеними. 30 листопада 2022 року ухвалою судді відкрито провадження по справі та її розгляд призначено в порядку загального провадження. У січні 2023 року ТОВ «Котельні лікарняного комплексу» надало відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що вимоги позивача не визнаються, оскільки вони грунтуються тільки на бажанні отримати спадщину у вигляді квартири, але не виконувати рішення судів (судових наказів) та не сплачувати стягнутий борг за послуги з централізованого опалення квартири, розмір якого станом на 15.04.2021р. складає 23650,51 грн. Всі судові накази були передані для примусового виконання до ВДВС Чугуївського району Харківської області, але через деякий час повертались стягувачу без виконання із-за відсутності майна та доходів боржника. А потім вони знов направлялись до ВДВС, оскільки заборгованість не погашена. Підстав для зняття арешту після повернення виконавчих документів стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47Закону України «Про виконавче провадженням»(в редакції 1999 року) не було і на даний час немає. Оскільки про смерть кредитора [PERSON] кредитор дізнався 14.12.2022 р. із позовної заяви [PERSON] , ТОВ «Котельні лікарняного комплексу» 23.12.2022 року були направлені претензії спадкоємиці та приватному нотаріусу Юрченко О.М., яким заведено справу. Оскільки позивач прийняла спадщину, то вона є правонаступником своєї померлої сестри та повинна сплатити борги за опалення квартири, по яким винесені судові рішення. Позивач та його представник адвокат Русанов Г.В. в судове засідання не з`явилися, повідомлені про час та місце розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не подали. Представник відповідача Чугуївського відділу\~державної виконавчої\~служби (ВДВС)\~у Чугуївському\~районі Харківської\~області Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Харків) в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, рішення прийняти відповідно до вимог чинного законодавства. Інші учасники\~справив судове засідання не з`явилися, повідомлені про час та місце розгляду справи, причини своєї неявки до суду не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи не подали. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності учасників справи у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.03.2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),актовий запис № 190(а.с.14). Відповідно до копії повторного свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 09.08.2011 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірваний, про що в Книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 385 від 31 травня 1994 року(а.с.13). Згідно з витягу за № 00017053510 від 01 вересня 2016 р. Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища 03.11.1989 р. Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції зареєстрований актовий запис №1030 про шлюб між чоловіком [PERSON] та дружиною: дошлюбне прізвище [PERSON] , прізвище після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до копії свідоцтва про народження (далі по тексту російською мовою: серия [NUMBER] , выданого 08.08.1960 г. с. Начальное Пристенского р-на Курской области,) [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до копії свідоцтва про народження (далі по тексту російською мовою: серия [NUMBER] , выданого 20.10.1951г. Нагольнинским с/сонетом Кривцовского р-на Курской области), [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Палацем одруження м. Харків, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 25.02. 1972 р. , після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с. 16). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді належної їй на праві власності( відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 02.12.2010 р .) квартири за адресою: [ADDRESS] , яка зареєстрована Комунальним підприємством «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 19.01.2011 року в книзі 2-п за № 2201/9, реєстраційний номер 30829177 (а.с.17-18). Як вбачається\~з відповіді\~приватного нотаріуса\~Юрченко О.М.\~Чугуївського районного\~нотаріального округу\~Харківської області\~ від\~18.10.2021\~року за\~вих.\~№82/01-16\~на звернення\~ [PERSON] \~від 18.10.2021\~року щодо\~можливості оформлення\~спадщини після\~смерті [PERSON] ,\~цим нотаріусом\~20\~липня 2021\~року було\~заведено спадкову\~справу №\~116/2021\~після смерті\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~яка померла\~ [INFO] .\~20\~липня 2021\~року [PERSON] \~як сестра\~померлої подала\~заяву про\~прийняття спадщини.\~ [INFO] син\~померлої [PERSON] \~подав заяву\~про відмову\~від прийняття\~спадщини.\~Заяв від\~інших спадкоємців\~не надходило.\~Таким чином,\~ [PERSON] \~є єдиною\~спадкоємицею,\~яка прийняла\~спадщину після\~ [PERSON] ,\~померлої \~ [INFO] .\~При підготовці\~до видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~даними Державного\~реєстру \~речових прав\~на нерухоме\~майно нотаріусом\~було встановлено\~наявність обтяжень\~у вигляді\~арештів,\~накладених на\~майно [PERSON] ,\~а саме:№ 29173718 від 29.11.2018 року, № 8561831 від 30.01.2015 року, №8035555 від 11.12.2014року, №6674714 від 14.08.2014, № 6146478 від 26.06.2014, № 61463030 від 26.06.2014р. Також було встановлено наявність заборони відчуження в єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна квартири, розташованої в [ADDRESS] ( 11559067 від 31.08.2011 р.) та в Державному реєстрі іпотек № 11559067 від 31.08.2011 р. Відповідно до п. 4.17 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України якщо на спадкове майно накладено арешт, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Тому видача свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на будь-яке майно, що належало померлій, не вбачається можливим (а.с.20). Таким чином,\~суд \~вважає,\~ що\~прийнявши спадщину\~після смерті\~сестри [PERSON] ,\~до складу\~якої входять\~майнові права\~на квартиру,\~позивачка [PERSON] \~вважається власником цієї квартири з моменту відкриття спадщини, однак, у зв`язку з наявністю арешту, позивачка не має можливості реалізувати своє право на її оформлення. Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Отже, не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також установлювати чи захищати їх права, тобто постановити рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17. Якщо позов\~подано не\~до тієї\~особи,\~яка повинна\~відповідати за\~позовом,\~суд до\~закінчення підготовчого\~провадження,\~а у\~разі розгляду\~справи за\~правилами спрощеного\~позовного провадження\~-\~до початку\~першого судового\~засідання за\~клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи: суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16 (провадження 14-431цс19) зробила висновок «що спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт, відповідно до статей 15 і 16 ЦПК України у редакції, що була чинною 15 грудня 2017 року, суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України у вказаній редакції. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) також зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Предметом спору в цій справі є звільнення з-під арешту квартири за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~якає спадковим майном, право на яке доводить [PERSON] , представником якої адвокатом Русановим Г.В. пред`явлено позовні вимоги до Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), приватного виконавця Бабенка Д.А., які не є ні боржниками, ні особами, в інтересах яких накладено арешт на спірне нерухоме майно, тобто є неналежними відповідачами. Клопотань про заміну первісних відповідачів належними відповідачами позивачка в особі свого представника не заявляла. Однак в уточненій позовній заяві залучено до участі у справі як співвідповідачів осіб, в інтересах яких накладено арешт на спірне нерухоме майно: АТ «Альфа-Банк», ПАТ «Експрес-Банк», ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Котельні лікарняного комплексу». Враховуючи вищенаведене та висновки, що викладені в пункті 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, суд відмовляє в задоволенні позову [PERSON] через його пред`явлення до неналежних відповідачів, та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належних відповідачів. Згідно інформації приватного виконавця Бабенка Д.А. виконавчого округу Харківської області за № 9634 від 29.10.2021 року на запит адвоката Русанова Г.В. щодо зняття арешту з майна [PERSON] в провадженні цього приватного виконавця перебував виконавчий напис №4511 від 21.03.2018 року щодо звернення стягнення на майно [PERSON] , на підставі якого було відкрито виконавче провадження № 57814398. Наразі зазначене виконавче провадження закінчене, всі арешти, що були накладені в рамках ВП№ 57814398 зняті (а.с. 62). У зв`язку із чим посилання в позовній заяві про те, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявна інформація про обтяження нерухомого майна № 29173718, накладеного приватним виконавцем Бабенко Д.А. у виконавчому провадженні № 57814398, про що свідчить інформація приватного нотаріуса Юрченко О.М. Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області за вих. №82/01-16 від 18.10.2021 року, суд вважає безпідставними, оскільки ця інформація перевірялася приватним нотаріусом 18.10.2021 року, а приватним виконавцем надана відповідь про зняття арешту 29.10.2021 року. Будь-якої інформації та достовірних доказів про те, що після 29.10.2021\~року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявна інформація про обтяження нерухомого майна № 29173718, накладеного приватним виконавцем Бабенко Д.А. у виконавчому провадженні № 57814398, стороною позивача до суду не надано. З відповіді Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 29.10.2021 року за № 19.15-83/38135 вбачається, що проведеною перевіркою автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП №62898177 з примусового виконання судового наказу по справі № 636/5488/19, виданого Чугуївським міським судом Харківської області 27.02.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Котельні лікарняного комплексу» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в розмірі 13337,5 грн. та судовий збір у сумі 96,05 грн. Дане виконавче провадження було закінчено 24.03.2021 року на підставі п.3 ч.1ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП №46283812 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 636/1411/14-ц, виданого Чугуївським міським судом Харківської області 29.10.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 806С110110831001 від 31.08.12011 року у розмірі 50665,2 грн. В рамках виконавчого провадження державним виконавцем 30.01.2015 року винесено постанову ВП № 46283812 про арешт майна боржника. 24.06.2015 року виконавче провадження було завершено на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 року). На примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП №45755370 з примусового виконання судового наказу по справі № 636/3244/14-ц, виданого Чугуївським міським судом Харківської області 11.11.2014 року про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Котельні лікарняного комплексу» суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення в розмірі 3833,86 грн. та судовий збір у сумі 1218 грн. В рамках виконавчого провадження державним виконавцем 10.12.2014 року винесено постанову ВП №45755370 про арешт майна боржника. 30.06.2015 року виконавче провадження було завершено на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 року). На примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП №44358159 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 636/3824/13-ц, виданого Чугуївським міським судом Харківської області 21.03.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 6569,05 грн. та судовий збір у розмірі 229,4 грн. В рамках виконавчого провадження державним виконавцем 13.08.2014 року винесено постанову ВП №44358159 про арешт майна боржника. 27.11.2014 року виконавче провадження було завершено на підставі п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 року). На примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП №42818671 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 636/4748/13, виданого Чугуївським міським судом Харківської області 12.03.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Експрес- Банк» судові витрати у сумі 433,01 грн. В рамках виконавчого провадження державним виконавцем 25.06.2014 року винесено постанову ВП №42818671 про арешт майна боржника. 25.06.2014 року виконавче провадження було завершено на підставі п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 року). Також на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП №42818490 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 636/4748/13, виданого Чугуївським міським судом Харківської області 12.03.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Експрес- Банк» суми боргу за кредитним договором №9279/07/к7 від 22.06.2013 року, яка станом на 11.10.2013 року становила 43301,16 грн., з яких: заборгованість по кредиту складає 32440,01 грн., заборгованість по відсоткам -7361, 15 грн. та штраф в сумі 3500 грн. В рамках виконавчого провадження державним виконавцем 25.06.2014 року винесено постанову ВП №42818490 про арешт майна боржника. 25.06.2014 року виконавче провадження було завершено на підставі п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 року). Завершення виконавчого провадження на підставі пунктів 2,9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 року) зняття арешту з майна боржника не передбачало(а.с.63). Зазначені у вказаній інформації відомості узгоджуються з даними, викладеними в наданих позивачем результатах пошуку виконавчих проваджень в АСВП від 14.10.2021 року(а.с.58-61), а також з наданими відповідачем ТОВ « Котельні лікарняного комплексу» копіями постанов державних виконавців Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), копіями судових наказів(а.с. 82-90). Відповідно до\~пункту 5\~частини третьої\~статті \~11\~Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (далі Закон № 606-XIV) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Відповідно до частин першої, другої, третьої та четвертої статті 57 Закону № 606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні було визначено статтею 60 Закону № 606-XIV. Згідно ч.\~1\~ст.\~15\~ЦК України\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. У частині першій статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 2\~червня 2016\~року № 1404-VIII\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Матеріали справи не містять достовірних даних про наявність передбачених ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підстав для зняття арешту зі спірного нерухомого майна. Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 2\~червня 2016\~року № 1404-VIII\~передбачені підстави повернення виконавчого документа стягувачу. Відповідно до ч.5 ст. 37 цього Закону повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених\~статтею 12\~цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди. Відповідно до\~позиції,\~викладеної в\~постанові Верховного\~Суду \~у складі\~колегії суддів\~Другої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~від 07\~вересня 2021\~року \~у справі\~№ 186/1062/18, провадження №\~61-2457св21, « слід враховувати, що зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу. Таким чином, повернення виконавчого документа стягувачу без виконання не є підставою для закінчення виконавчого провадження та зняття арешту». Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що оскільки підстави для арешту спірного майна не відпали, позов задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed