Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.01.2022 року звернувся до Московського районного суду м.Харкова із позовом до [PERSON] про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу. Позовні вимоги обгрунтував тим, що 24.09.2020 року Московським районним судом м.Харкова було винесено рішення по справі №643/5952/20, яким задоволено позовні вимоги та визнано недійсним договір дарування квартири за адресою: [ADDRESS] від 20.12.2017 року, зареєстрованого у реєстрі за №3697, укладений між [PERSON] та [PERSON] , застосовано наслідки недійсності правочину та зобов?язано [PERSON] повернути [PERSON] у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] , скасовано державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказану квартиру, здійснену на підставі договору дарування від 20.12.2017 року, зареєстрованого у реєстрі за №3697 та стягнуто із відповідачів у дохід держави судовий збір у сумі 840,80 грн. по 240,40 грн. з кожного. 26.10.2020 року Московським районним судом м.Харкова у справі №643/5952/20 винесено додаткове рішення, яким стягнено солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 31000,00 грн. Постановою Харківського апеляційного суду від 16.02.2021 року по справі №643/5952/20 апеляційну скаргу [PERSON] та [PERSON] задоволено частково. Рішення Московського районного суду м.Харкова від 24.09.2020 року залишено без змін. Додаткове рішення Московського районного суду м.Харкова від 26.10.2020 року змінено, стягнено з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 10000,00 грн. з кожного, в іншій частині заяви відмовлено. 09.03.2021 року Харківським апеляційним судом було прийнято додаткову постанову та стягнено з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв?язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі по 5000,00 грн. з кожного. Постановою Верховного Суду у справі №643/5952/20 від 06.12.2021 року касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Московського районного суду м.Харкова від 24.09.2020 року, додаткове рішення Московського районного суду м.Харкова від 26.10.2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16.02.2021 року залишено без змін. На виконання додаткового рішення суду, видано виконавчі листи. 30.08.2021 року приватним виконавцем Харківського округу Богатиренком А.І. відкрито виконавчі провадження [NUMBER] та [NUMBER]. Станом на дату звернення до суду, заборгованість не сплачена. Зважаючи на те, що додаткове рішення Московського районного суду м.Харкова від 26.10.2020 року та додаткова постанова Харківського апеляційного суду від 09.03.2021 року не виконане, тому просив стягнути із відповідача 3% річних та інфляційні втрати за період з 17.02.2021 року по 06.01.2023 року, які складають 688,69 грн. та 266,30 грн. відповідно за невиконання додаткового рішення Московського районного суду м.Харкова від 26.10.2020 року та 344,34 грн. та 124,52 грн. відповідно за невиконання додаткової постанови Харківського апеляційного суду від 09.03.2021 року. Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова від 17.01.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 10.02.2022 року відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого заперечував проти задоволення позову, оскільки позивачем не надано доказів того, що відповідачем було вчинено порушення зобов?язання під час здійснення виконавчих проваджень щодо стягнення з нього встановлених судом грошових сум. У судових рішеннях не зазначено строк їх виконання, так само як і не встановлено приватним виконавцем. Відповідач отримує заробітну плату з якої стягуються кошти на виконання рішення судів. 18.02.2022 року позивачем [PERSON] направлено до суду відповідь на відзив, згідно якої позивач вважає свої позовні вимоги правомірними, тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави. Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 05.04.2023 року справу прийнято до провадження та постановлено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання сторони не з?явилися, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового розгляду. Представник позивача - адвокат Кіншов Д.С., направив до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з?явився, не повідомив про причину неявки. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Московського районного суду м.Харкова від 24.09.2020 року у справі №643/5952/20. визнано недійсним договір дарування квартири за адресою: [ADDRESS] , від 20.12.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3697 укладений між [PERSON] та [PERSON] . Застосовано наслідки недійсності правочину та зобов`язати [PERSON] повернути [PERSON] у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] . Скасовано державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] , здійснену на підставі договору дарування від 20.12.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3697. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 грн. по 420,40 грн. Згідно додаткового рішення Московського районного суду м.Харкова від 26.10.2020 року у справі №643/5952/20 стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 31000 грн. 00 коп. Постановою Харківського апеляційного суду від 16.02.2021 року у справі №643/5952/20 апеляційні скарги [PERSON] та [PERSON] задоволено частково. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2020 року залишено без змін. Додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2020 року змінено. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 10 000 (десять тисяч) грн, з кожного. В іншій частині заяви відмовлено. Згідно додаткової постанови Харківського апеляційного суду від 09.03.2021 року у справі №643/5952/20 заяву [PERSON] про ухвалення додаткового рішення - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі по 5 000 (п`ять тисяч) грн., з кожного. В решті вимог заяви відмовлено. Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду Верховного суду від 06.12.2021 року у справі №643/5952/20 касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2020 року, додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2020 року (у незміненій за результатами апеляційного перегляду частині) та постанову Харківського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року залишено без змін. 12.04.2021 року Московським районним судом м.Харкова видано виконавчий лист щодо стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] витрат на професійну допомогу у розмірі по 10000,00 грн. з кожного. 20.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Богатиренком А.І. відкрито виконавче провадження [NUMBER]. 09.03.2021 року Московським районним судом м.Харкова видано виконавчий лист щодо стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] витрат на професійну допомогу, понесені у зв?язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі по 5000,00 грн. з кожного. 20.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Богатиренком А.І. відкрито виконавче провадження [NUMBER]. На час розгляду справи судом, виконавчі провадження завершені. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов?язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушення зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов. Визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Положеннями ст.611 ЦК України передбачено те, що у разі порушення зобов?язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, ст.625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов?язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст.625 ЦК України передбачає, що нарахування процентів тісно пов?язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому нарахування інфляційних та 3% річних не є неустойкою у розумінні положення ст.549 цього Кодексу. За змістом наведеної норми закону, нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов?язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов?язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу,я кий полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, грошове зобов`язання - це зобов`язання по сплаті певної грошової суми, яке повинно припинятися шляхом його належного виконання. При розгляді справи судом встановлено, що у відповідача [PERSON] перед позивачем [PERSON] виникло грошове зобов?язання внаслідок постановлення рішень судів щодо стягнення судових витрат за розгляд справ, проте позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів того, що зобов?язання відповідачем не виконувалося, чи виконувалося не належним чином, яка частина зобов?язання виконана на день звернення до суду. Натомість, відповідачем надано докази того, що із [PERSON] щомісячно відраховувалося із заробітної плати 20% на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження [NUMBER]. На час розгляду справи виконавче провадження знаходиться у стадії виконання. Виконавчі провадження [NUMBER] та № [NUMBER] завершені. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на недоведеність позовних вимог, у задоволенні позову необхідно відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed