Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

[PERSON] , через свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яку позивач прийняла належним чином. До спадкового майна померлої увійшло право на земельну частку (пай) з землі, яка перебувала у колективній власності КСГП «Комунар» розміром 5,39 в умовних кадастрових гектарах, с. Лизунівуа, Новгород-Сіверського району Чернігівської області, що належало [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) виданого 15 січня 1997 року серії ЧН № 0121377, з земель КСГП «Комунар», зареєстрованого 15 січня 1997 року з №118 в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 19.11.2021 за № 840 в спадковій справі № 43/2013. На підставі рішення Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області від 24 грудня 2021 року позивачкою виготовлена документація з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розмір якого відповідав розміру паю, право на який посвідчений сертифікатом на право на земельну частку (пай), серії ЧН № 0121377, виданий 15 січня 1997 року. Про те під час реалізації свого права, щодо виділення в натурі та отримання у власність земельної ділянки, з`ясувалося, що на ім`я [PERSON] 14 липня 2006 року на підставі розпорядження Новгород-Сіверської районної адміністрації № 140 від 27.04.2006 року вже був виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 633622, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010684500079, який посвідчував набуття [PERSON] право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7423688100:07:000:0215 площею 2,5130 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільського господарського виробництва на території Печенігівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області на підставі цього ж самого сертифікату, що підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 04.05.2023 та архівною копією державного акту. Проте наявність державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 633622, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010684500079, перешкоджає позивачу реалізувати право на виділення земельної ділянки в натурі. [PERSON] помер [INFO] тому не міг набути право власності на земельну ділянку, оскільки на момент виготовлення його правоздатність була припинена в зв`язку зі смертю. В ході підготовчого судового засіданні ухвалою суду від 20 липня 2023 за клопотанням позивача було залучено в якості співвідповідача Новгород-Сіверську районну державну адміністрацію Чернігівської області. У підготовче судове засідання представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, вказав що міська рада не є належним відповідачем. Щодо позовних вимог до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області поклався на розсуд суду. Представник Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області в судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю. \~\~\~\~\~\~ Враховуючи те, що представник відповідача - Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області позов визнав повністю, згідно статей\~200,\~206 ЦПК України\~суд у підготовчому судовому засіданні ухвалив перейти до вирішення питання щодо задоволення позову за наявності для того законних підставі. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Як встановлено, бабця позивача [PERSON] померла [INFO] (а.с. 7). [PERSON] помер [INFO] . За життя останній набув право на земельну частку (пай) розміром 5,39 умовних кадастрових гектарів із земель КСГП «Комунар», розташованих на території с. Лизунівка, Новгород-Сіверського району Чернігівської області, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0121377, який підтверджує право на земельну частку (пай) в подальшому був переданий [PERSON] . При цьому, вже після смерті [PERSON] , на ім`я останнього Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією Чернігівської області було видано держаний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №633622 від 14 липня 2006 року, яким посвідчувалося право власності на земельну ділянку площею 2,5130 га (а.с. 5). Спадщина після померлої [PERSON] була прийнята її онукою, тобто позивачем [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с. 7). Відповідно до частини другої\~статті 9 ЦК УРСР\~(в редакції на день смерті спадкодавця) правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Згідно зі\~статтею 10 ЦК УРСР, в якій розкрито зміст правоздатності громадян, громадяни, серед іншого, можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно. Аналогічні положення містяться у\~статті 25 ЦК України, чинного на день видачі оспорюваного державного акту. Частиною першою\~статті 125 Земельного кодексу України\~(на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною першою\~статті 126 Земельного кодексу України\~(на час виникнення спірних правовідносин) було визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Враховуючи наведені вище законодавчі положення суд приходить до висновку, що видача на ім`я [PERSON] , після смерті останнього, державного акту на право власності на земельну ділянку була здійснена в порушення вимог норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельні ділянки. Як вбачається, вказаний вище державний акт був виданий на ім`я [PERSON] , як особи, що мала право на земельну частку (пай), яке посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 17\~розділу Х Земельного кодексу України\~сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Таким чином, у зв`язку з видачею на ім`я [PERSON] , після його смерті державного акту на право власності на земельну ділянку, сертифікат на право на земельну частку (пай), що посвідчував право вимоги останнього на відведення у приватну власність земельної ділянки, яке входить до складу спадщини [PERSON] , і було успадковане позивачем, став недійсним. Це в свою чергу призвело до порушення прав позивача та унеможливлює набуття останньою, як особою, що має право на земельну частку (пай), права на відповідну земельну ділянку. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, наявність підстав для визнання оспорюваного державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним і відповідно визнання позову відповідачем та необхідність задоволення позову повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved