Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

25.05.2023 позивач, комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради, звернулося до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.05.2018 по 30.04.2023 року в сумі 10669,64 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачу надавалися послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, однак свої зобов`язання щодо оплати вказаних послуг останній не виконував, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість. Оскільки відповідачі не погашають заборгованість в добровільному порядку, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засіданні повторно не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, в тому числі через оголошення на сайті Судова влада, причини неявки у судове засідання не повідомили, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин судом, відповідно до ст. ст.280, 281 ЦПК України, постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суддя дійшла висновку про задоволення позову з таких підстав. Суддею встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] є споживачами послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] . Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Нормою статті 67ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Діючи в правовідносинах належним чином, відповідачі повинні були оплачувати одержані ними послуги згідно з затвердженими тарифами. Відповідачі отримані послуги в період з 01.05.2018 по 30.04.2023 в повному обсязі не оплачували. У зв`язку з цим за вказаний період станом на 01.05.2023 утворилася заборгованість в сумі 10669,64 грн. по особовому рахунку № [NUMBER] . Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. На підставі викладеного суддя вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги в розмірі 10669,64 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду із позовною заявою, на підтвердження сплати судового збору позивачем були додані до позову: платіжна інструкція № 3153 від 21.12.2022 про сплату судового збору в сумі 248,10 грн., та платіжна інструкція № 2435,90 від 14.04.2023 про сплату судового збору в сумі 2435,90 грн., всього на загальну суму 2684,00 грн. Сума судового збору розмірі 248,10 грн. була сплачена позивачем за платіжною інструкцією № 3153 від 21.12.2022 при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територійу справі № 553/6886/22. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 04.01.2023 відмовлено позивачу у видачі судового наказу. Відповідно до положень частини 2 статті 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Отже, на підставі ч.2 ст. 164 ЦПК України, сума судового збору у розмірі 248,10 грн. зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, сплачена позивачем сума судового збору у загальному розмірі 2684,00 грн. підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved