Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позову вказує, що 27.08.2020 року між АТ «Альфа Банк», яке в подальшому змінило назву на АТ «СЕНС БАНК», та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 500838469, умови якого відповідачем не виконується, тому просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 500838469 від 27.08.2020 року в загальній сумі 58 197 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на порушення відповідачем умов кредитного договору щодо строків та порядку повернення кредитних коштів. Відповідач не надав письмового відзиву проти позовних вимог. 01.06.2023р. судом відкрито провадження у справі із визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 26.06.2023р. представник позивача - адвокат Рудницький Ю.І., який діє на підставі довіреності №019341/23 від 10.04.2023р., - надав суду заяву про розгляд справи без участі представника АТ «СЕНС БАНК», в якій також зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання 27.06.2023р. та 21.07.2023р. не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України». Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача [PERSON] , повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, та зі згоди представника позивача щодо такого порядку розгляду справи, викладеної в заяві від 26.07.2023р. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. 27.08.2020р. між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк», яке 30.11.2022р. змінило назву на АТ «СЕНС БАНК» на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 12.08.2022р., була укладена угода про надання кредиту №500838469 (далі - Кредитна угода). За умовами Кредитної угоди Банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 56 933 грн. 15 коп., що стверджується меморіальним ордером №1055588 від 28.08.2020р. (а.с. 9), а останній зобов`язався їх повернути у строк до 28.08.2024р., а також сплачувати проценти за користування кредитним коштами у розмірі 32% річних та комісію, у строки, передбачені договором. За умовами Кредитної угоди погашення заборгованості за кредитом мало здійснюватись позичальником щомісячно згідно Графіку платежів, а саме: шляхом здійснення обов`язкового мінімального платежу в розмірі 2 116 грн. 69 коп. до 26 числа кожного місяця. Починаючи з 28.08.2020р. відповідач користувався кредитними коштами, однак свої зобов`язання за Договором про надання кредиту №500838469 від 28.08.2020р. належним чином не виконував, оскільки з лютого 2022р. перестав сплачувати платежі на погашення заборгованості за вказаним договором, внаслідок чого допустив прострочення виконання грошових зобов`язань. Станом на 22.01.2023р. за відповідачем обліковується заборгованість по кредитних зобов`язаннях на загальну суму 58 197 грн. 31 коп., яка складається з наступних сум: заборгованість за тілом кредиту - 44 270 грн. 28 коп., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 13 927 грн. 03 коп. Оскільки відповідач в добровільному порядку не здійснює погашення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Таким чином, між сторонами існує спір з приводу належності виконання зобов`язань за кредитним договором, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та положеннями укладеної між сторонами Кредитної угоди. Відповідно до ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Укладаючи Кредитну угоду сторони погодили умови та порядок повернення відповідачем кредиту шляхом здійснення обов`язкового щомісячного платежу в строк до 26 числа кожного місяця в розмірі 2 116 грн. 69 коп. Частина такого платежу мала йти на погашення заборгованості по тілу кредиту, а інша частина - по відсоткам за користування кредитними коштами. Статтею 1050 ЦК передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як встановлено судом, відповідач не виконував належним чином свого зобов`язання із здійснення щомісячних платежів, чим допустив порушення умов повернення кредиту, тобто строків та розмірів внесення щомісячних платежів, а тому неналежним чином виконував свої обов`язки, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати відсотків за фактичне користування кредитними коштами. Аналіз наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки по особовим рахункам на ім`я відповідача свідчить, що з лютого 2022р. по такому рахунку припинилось здійснення відповідачем погашення заборгованості, в зв`язку з чим останній станом на 22.01.2023р. має заборгованість в загальній сумі 58 197 грн. 31 коп. При цьому варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] кредитні кошти отримав та користувався ними, однак свої зобов`язання за Кредитним договором № 500838469 від 27.08.2020 року не виконав, так як з лютого 2022р. не здійснював платежів для погашення кредиту та відсотків, в зв`язку з чим, станом на 22.01.2023 року має заборгованість в сумі 58 197 грн. 31 коп., суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення вказаних сум з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 2684 грн. /а.с. 1/, які відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved