Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в обґрунтування зазначивши наступне. 26.06.2010 між нею та [PERSON] було укладено шлюб, від якого мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, рішенням Савранського районного суду Одеської області від 21.07.2017 року шлюб було розірвано, визначено місце проживання дітей разом з матір`ю, а рішенням суду від 20.11.2017 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей. Після розірвання шлюбу відповідач ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами у навчанні, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти - тобто створилися умови, які шкодять інтересам дітей. Відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Крім того, ще й злісно ухиляється від сплати аліментів, через що двічі притягувався до кримінальної відповідальності за вироками суду від 21.01.2021 та від 10.05.2022. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Діти знаходяться на її повному утриманні. У зв`язку з цим, вона звернулася до органу опіки та піклування Савранської селищної ради Одеської області з проханням позбавити відповідача батьківських прав, на що їй було рекомендовано звернутися до суду та після проведення перевірки надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Вербовець, Катеринопільського району, Черкаської області, зареєстрованого в [ADDRESS] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Судові витрати просить покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи органу опіки та піклування Савранської селищної ради Одеської області Населенко Є. в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просить суд розгляд справи проводити у відсутність їх представника, проти задоволення позову не заперечують. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, врахувавши позицію сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ч.1 та ч.5 ст.56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. У відповідності до ч.1 ст.59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до приписів ч.1 та ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частинами 2, 3 статті 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 15 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з принципом ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.06.2010 року, що підтверджується рішенням Савранського районного суду Одеської області від 21.07.2017 року, яке вступило в законну силу 13.08.2017 року. Зазначеним рішенням шлюб між сторонами було розірвано, а також визначено місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , до його повноліття, тобто до [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , до її повноліття, тобто до [INFO] , біля їх матері [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Савранського районного суду Одеської області від 20.11.2017, з [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , з 18.09.2017 року стягуються аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , до його повноліття, тобто до [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до її повноліття, тобто до [INFO] . У зв`язку із невиконанням вищевказаного рішення суду, відповідач [PERSON] був засуджений вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.01.2021 за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 80 годин та вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.05.2022 за ч. 1 ст. 164, ст. 75, ст. 76 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Згідно даних вироків суду заборгованість по аліментам становила станом на 01.12.2020 - 59677,73 грн., а станом на 01.03.2022 - 115110,67 грн. У відповідності до висновку органу опіки та піклування Савранської селищної ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Савранської селищної ради № 15/19 від 10.11.2022, було розглянуто заяву [PERSON] від 30.09.2022 з поданими документами та встановлено, що від шлюбу [PERSON] та [PERSON] , мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду шлюб між ними було розірвано та визначено місце проживання дітей з матір`ю. [PERSON] зареєстрована та проживає в с. Дубинове Подільського району Одеської області разом зі своїми малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та чоловіком [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] навчаються в Дубинівській філії Савранського ліцею. Батько дітей не займається навчанням та виховання дітей, не приймає участі у навчально-виховному процесі, що підтверджується довідкою Савранського ліцею від 30.09.2022 № 1385, № 1386. [PERSON] не цікавиться здоров`ям дітей, до сімейного лікаря з дітьми не звертався, що підтверджується довідкою КНП «Савранський ЦПМСД» від 30.09.2022. [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що він ухиляється від виконання батьківських обов`язків. При спілкуванні з дітьми було з`ясовано, що біологічного батька в житті дітей немає, вони знають батька [PERSON] , який цікавиться їх життям, телефонує, вітає з днем народження, купує подарунки, що підтверджується протоколом проведення бесіди з дітьми від 06.10.2022. Заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання двох дітей становить 138933,47 грн., що підтверджується довідкою Уманського відділу державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) від 20.09.2022. У зв`язку із заборгованістю по сплаті аліментів [PERSON] двічі був засуджений Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 164 КК України. Виконавчий комітет Савранської селищної ради Одеської області, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У відповідності до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таке ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Позбавлення особи батьківських прав є винятковою мірою, що тягне за собою відповідно до ст. 166 СК України надзвичайні правові наслідки як для батьків, так і для дітей. Згідно з ч.1 ст. 18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку. В усіх діях щодо дітей суди, адміністративні чи законодавчі органи, повинні першочергова приділяти увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України», «М.С. проти України» сказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. При вирішенні судом вимог позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батьків до дітей, бажання спілкуватися і брати участь у їх вихованні. Викладені вище факти свідчать про те, що відповідач не бажає приділяти своїм малолітнім дочкам увагу, спілкуватися з ними, брати участь в їх вихованні, тобто можна стверджувати, що він свідомо, умисно нехтує своїми батьківськими обов`язками. При визначенні найкращих інтересів дітей в кожній справі необхідно враховувати наступне: інтересам дітей найкраще відповідає збереження її зв`язку із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності їх вини. Виходячи з системного аналізу наведених в рішенні норм СК України, Закону України «Про охорону дитинства», а також практики Європейського суду з прав людини, суд констатує, що наявність обставин порушення прав дитини та невиконання батьківських обов`язків має бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідача. Судом враховується, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи доведено сукупністю належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які могли б бути законною підставою для позбавлення його батьківських прав стосовно його неповнолітніх дітей. Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст. 82 ЦПК України, є обов`язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням досліджених доказів по справі, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відсутні сумніви щодо достовірності встановлених обставин та добровільності їх визнання, а тому, врахувавши позицію відповідача та інші встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач внаслідок своєї винної поведінки дійсно свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно своїх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , що вказує на порушення прав дітей, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON] і таке рішення буде відповідати інтересам дітей, сприятиме їх розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено, судовий збір у розмірі 992,40 грн., який був сплачений позивачем згідно квитанції № 0.0.2787401125.1 від 21.12.2022, слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] .

Outcome: approved