Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Тернівської сільської ради в якому просить поновити їй термін для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розміщена в адмінмежах колишньої Пастирської сільської ради Смілянського району Черкаської області. Звернувшись на початку грудня 2022 року до державного нотаріуса Смілянської держнотконтори, відразу після отримання свідоцтва про смерть батька, щодо подачі заяви про прийняття спадщини, остання повідомила, що строк прийняття спадщини із літа 2022 року Урядом України продовжений до 10 місяців, атому поспішати не варто. Всередині червня 2023 року із засобів масової інформації [PERSON] дізналась, що ніби то Кабінет Міністрів України скасував дію «10 місяців» для прийняття спадщини у зв`язку із веденням в Україні режиму воєнного стану. У зв`язку із цим [PERSON] 20 червня 2023 року звернулась до Смілянської державної нотаріальної контори задля подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька. Проте державним нотаріусом усно роз`яснено їй, що на сьогодні 10 місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини не діє, оскільки у січні 2023 року Верховний Суд вказав про невідповідність постанови Кабінету Міністрів України, якою фактично продовжено строк на подачу заяви про прийняття спадщини до 10 місяців, положенням Цивільного кодексу України, а також у зв`язку із тим, що наприкінці травня 2023 року Кабінет Міністрів України скасував норму, якою зупинявся перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Отже вийшло так, що у 6-ти місячний строк [PERSON] заяви про прийняття спадщини після смерті батька до нотаріальної контори не подала з підстав того, що положення законодавства України щодо перебігу строку для прийнятгя спадщини, у період із листопада 2022 року по травень 2023 року, тобто у час відведений для прийняття нею спадщини після смерті батька, кардинально змінювалися суб`єктами нормотворення України, а тому просити суд надати додатковий термін для прийняття спадщини, після смерті батька терміном в два місяці. Позивач в судове засідання не з`явився, але до суду від нього надійшла заява в якій він просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, Представник відповідача в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява про визнання позову та про розгляд справи у його відсутність. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). З повідомлення Смілянської держнотконтори від 04 липня 2023 року №762/01-16 вбачається, що із заявами про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкуваннявиникає в день відкриття спадщини. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до положень ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті батька [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 09 лютого 1985 року Пастирською сільською радою Смілянського району Черкаської області, де у графі «батько» зазначено « [PERSON] » та свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, у графах «Прізвище, ім`я, по батькові» та «Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини» відповідно вказано: « [PERSON] » та « [PERSON] ». В зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжено. Нотаріальні дії в умовах воєнного стану вчиняються з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 року № 164 з відповідними змінами та доповненнями, пунктом 3 якої встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці; свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Наказом Міністерства юстиції України від 11.03.2022 №1118/5 «Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів у сфері нотаріату», що набрав чинності 19.03.2022, внесені зміни із вказаного приводу, зокрема, до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (п. 24 рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справі «Ейрі»; п. 32 рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства»). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»). Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. У рішеннях Європейського судуз правлюдини «Спадея і Скалабріно проти Італії» від 1 вересня 1995 року (справа № 12868/87) та «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28 липня 1999 року (справа № 22774/93) зазначено, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має забезпечити «справедливу рівність» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою. У відповідності до вимогст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленогостаттею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом враховується часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та зверненням позивача з позовом про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, що є незначним. Згідно постанови ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17.10.2018 незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог. Отже, проаналізувавши зазначені вимоги закону, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved