Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Свій позов мотивувала тим, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 червня 2013 року. Сторони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач проживає окремо та бере участь в утриманні дітей в певній мірі, однак позивачка бажає врегулювати питання щодо утримання дітей в судовому порядку з метою запобігання між сторонами конфліктів. При цьому, позивачка зазначає, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, інших неповнолітніх дітей останній не має та забезпечений житлом. За таких обставин позивач просила стягувати з відповідача аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути витрати на правничу допомогу. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 червня 2023 року було відкрите спрощене позовне провадження в справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Вказану ухвалу разом із копією позовної заяви з додатками отримано відповідачем 09 липня 2023 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 21050 2524968 6, однак ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що сторони у справі позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 червня 2013 року (справа №127/10416/13-ц, а.с.5). Сторони є батьками: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями повторних свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 14 червня 2023 року та серії [NUMBER] від 10 серпня 2022 року (а.с. 3-4). Позивачка з дітьми проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджуються копією довідки ОСББ «Ширшова-3» №2/2023 (а.с. 6). Відповідач проживає окремо та бере певну участь в утриманні дітей, про що вказує позивач по справі. Разом з тим, остання виявила бажання в судовому порядку врегулювати участь відповідача в утриманні дітей та визначити розмір аліментів. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум з 1 січня 2023 року для дітей віком від 6\~до 18\~років - 2833 гривні. Дітям: [PERSON] , [INFO] , на день ухвалення рішення суду виповнилося 14 років, [PERSON] , [INFO] , 6 років. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд звертає увагу, що відповідач бере певну участь в утриманні дітей, про що вказує і сама позивачка. Разом з тим, суд вважає, що звернення позивача до суду з даним позовом є бажанням в судовому порядку врегулювати розмір аліментів, а тому суд дійшов висновку про необхідність вирішення спору щодо розміру аліментів. Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дітей до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а діти потребують такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач відомостей про незадовільний стан здоров`я, підтвердження того, що у нього на утриманні знаходяться інші особи, неможливості утримувати дітей, суду не надав. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дітей, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача. При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені обставини, передбачені ст.182 СК України та надані докази. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто в даній справі з 22 червня 2023 року. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 1073,60 грн. судового збору. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що відповідно до ст. 131 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує ряд обставин, визначених ч.3 ст.141 ЦПК України. Позивачем заявлено про врахування судових витрат понесених ним (професійна правнича допомога) при розподілі судових витрат між сторонами. На підтвердження цих обставин суду надано договір-квитанція № 70 від 22 червня 2023 року за змістом якого розмір винагороди за надання правничої допомоги адвокатом Павловою В. Є. по оформленню позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дитини становить 1300,00 грн. При розподілі цього виду судових витрат, суд враховує, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. При визначенні та розподілі судових витрат суд враховує критерії, визначені положеннями ЦПК України: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При цьому враховує, що із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Надаючи оцінку наданим доказам суд вважає, що позивачем доведено обставину отримання професійної правничої допомоги в межах цієї цивільної справи, витрати пов`язані із розглядом цієї справи (оформленням позовної заяви), витрати відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, неминучими (у зв`язку із виконанням умов договору про правову допомогу), розмір останніх є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору з урахуванням обставин справи та значення його для позивача. Заяв щодо неспівмірності не надходило, а тому визначаючись з їх розподілом відповідно до вимог ст. 137, 141 ЦПК України та зважаючи на задоволення позову, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 1300,00 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved