Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача про тлумачення змісту заповіту [PERSON] , померлого [INFO] , складеного 18 травня 2020 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області Дімовою Г.С., зареєстрованого в реєстрі за № 80, яким [PERSON] заповів [PERSON] земельну ділянку площею 4,22 га, розташовану на території Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області, яка належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 032222 від 10 липня 2002 року та земельну частку (пай) розміром 4,7 га в умовних кадастрових гектарах, яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВЕІ № 672364 від 29 листопада 2006 року. За життя [PERSON] зареєстрував право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,6051 га, розташовану на території Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області (за межами населених пунктів), яка була виділена йому в натурі. Після смерті [PERSON] \~позивачка у\~встановлені законом\~строки звернулася\~до нотаріальної\~контори із\~заявою про\~видачу свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~після смерті\~спадкодавця, однак позивачці було відмовлено у вчинені нотаріальної дії у зв`язку з тим, що згідно з заповітом, складеним [PERSON] позивачці заповідачем було заповідано земельну частку (пай) розміром 4,7 га в умовних кадастрових гектарах, яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВЕІ № 672364 від 29 листопада 2006 року, а позивачкою до нотаріальної контори було надано рішення Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області № 904-УІІ від 03 вересня 2020 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо становлення меж земельної ділянки натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,6051 га, розташовану на території Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області (за межами населених пунктів) та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 226961343 від 06 жовтня 2020 року. На підставі викладеного, позивачка просила розтлумачити зміст заповіту, а саме, вважати, що [PERSON] заповів позивачці земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,6051 га, кадастровий номер 5120486400:01:001:0569, розташовану на території Арцизької міської ради Болградського району Одеської області (колишньої Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області) (за межами населених пунктів), що належала [PERSON] на підставі рішення Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області № 904-УІІ від 03 вересня 2020 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 226961343, виданого 06 жовтня 2020 року державним реєстратором Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області Димитренко Д.В., у зв`язку з чим звернулася до суду з вказаним позовом. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, але від представника позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити у повному обсязі. Представниця відповідача в судове засідання не з`явилася, але надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що визнання представницею відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, суд приймає визнання представницею відповідача позову, і вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають з питань, пов`язаних з правом особи на спадкування, тому при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися положеннями ЦК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21 вересня 2021 року (а.с. 10). За життя [PERSON] належали земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,22 га, розташована на території Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області та земельна частка (пай) розміром 4,7 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 032222 від 10 липня 2002 року, сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0288824 від 27 червня 2000 року, виданого на підставі рішення Арцизької районної державної адміністрації № 480 від 24 вересня 1996 року, розпорядженням Арцизької районної державної адміністрації № 743 від 27 грудня 2006 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВЕІ № 672364 від 29 листопада 2006 року (а.с. 11, 12, 13, 14, 15, 21). Згідно заповіту від 18 травня 2020 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області Дімовою Г.С., зареєстрованого в реєстрі за № 80, [PERSON] заповів [PERSON] , позивачці у справі (а.с. 45-46), земельну ділянку площею 4,22 га, розташовану на території Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області, яка належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IУ-ОД № 032222 від 10 липня 2002 року та земельну частку (пай) розміром 4,7 га в умовних кадастрових гектарах, яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВЕІ № 672364 від 29 листопада 2006 року (а.с. 16). Відповідно до рішення Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області № 485-УІІ від 04 червня 2020 року, на підставі заяви [PERSON] (а.с. 19), надано дозвіл власнику земельної частки (паю), що посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0288824 від 27 червня 2000 року на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 4,7000 умовно-кадастрових гектарів в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області) (за межами населених пунктів (а.с. 18). На підставі зазначеного рішення було складено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 22-32). Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5114978782020 від 26 серпня 2020 року земельній ділянці для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,6051 га, розташованій на території Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області) (за межами населених пунктів) присвоєно кадастровий номер 5120486400:01:001:0569 (а.с. 33-35, 38-40). Згідно з рішенням Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області № 904-УІІ від 03 вересня 2020 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області) (за межами населеного пункту), виділено в натурі (на місцевості) та передано у власність [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,6051 га, в тому числі 5,6051 ріллі (кадастровий номер 5120486400:01:001:0569 (а.с. 36, 37). 06 жовтня 2020 року [PERSON] зареєстрував право приватної власності на вищезазначену земельну ділянку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 226961343 від 06 жовтня 2020 року (а.с. 41). [PERSON] , позивачка у справі, після смерті [PERSON] успадкувала земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,2211 га, кадастровий номер 5120486400:01:003:0372, розташовану на території Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії НСВ № 003748 від 27 вересня 2022 року (а.с. 43). Протягом встановленого законом строку, позивачка звернулася до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , але їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки згідно з заповітом, складеним [PERSON] позивачці заповідачем було заповідано земельну частку (пай) розміром 4,7 га в умовних кадастрових гектарах, яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВЕІ № 672364 від 29 листопада 2006 року, а позивачкою до нотаріальної контори було надано рішення Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області № 904-УІІ від 03 вересня 2020 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо становлення меж земельної ділянки натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,6051 га, розташовану на території Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області (за межами населених пунктів) та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 226961343 від 06 жовтня 2020 року, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії № 363/02-14 від 05 жовтня 2022 року (а.с. 44). Згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру № 68459749 (заповіти/спадкові договори), № 68459662 від 30 березня 2023 року (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), витягів про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 68459864 від 09 лютого 2020 року, № 61806629 від 24 вересня 2020 року, виданих Арцизькою районною державною нотаріальною конторою Одеської області після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 54/20 (а.с. 17, 42, 70-100), спадкоємицею за заповітом є [PERSON] - позивачка у справі, видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії НСВ № 003748 від 27 березня 2022 року. Судом встановлено,\~що позивачка\~фактично прийняла\~спадщину у\~вигляді земельної\~ділянки для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва\~площею 5,6051\~га,\~розташованої на\~території Арцизької\~міської ради\~Болградського району\~Одеської області після смерті [PERSON] , але не оформила спадкових прав на спадкове майно із вищезазначених причин. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ст. 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з\~ст. 1236 ЦК України\~заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо заповіт містить суперечливі положення, за вимогою заінтересованих осіб застосовується тлумачення заповіту (ст. 1256 ЦК України) за умови, якщо відсутні підстави визнання заповіту недійсним, тобто тлумаченню підлягає лише дійсний заповіт. Для тлумачення змісту заповіту застосовуються також загальні правила тлумачення змісту правочинів встановлені ст. 213 ЦК України. Згідно ст. 1256 ЦК України\~тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до\~статті 213 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 213 ЦК України\~зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 2.1 Глави 3 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини. Аналогічні правила містяться і в п. 1.6 Розділу IIІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5. Таким чином, тлумачення заповіту судом здійснюється за наявності таких правових умов: зміст заповіту містить суперечності, неточності, що ускладнюють розуміння останньої волі заповідача та наявність спору між спадкоємцями щодо тлумачення заповіту. Об`єктом тлумачення заповіту судом є виключно сам заповіт, складений із слів та сполучень слів, які утворюють його текст. Оскільки правочином відповідно до українського законодавства є дія особи, що спрямовується на придбання, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, необхідність тлумачення змісту правочинів виникає у випадках нечіткого виявлення волі сторонами. У таких випадках необхідно встановити дійсні наміри сторін. Це означає, що суб`єкт тлумачення повинен встановити загальне для усіх сторін значення слів і понять (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 лютого 2019 року у справі №755/7730/16-ц). Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Тлумачення заповіту являє собою інтелектуально-розумовий процес, спрямований на з`ясування змісту заповіту як одностороннього правочину, з тексту якого неможливо встановити справжню волю заповідача. Тлумачення полягає в усуненні нечітких, подвійних формулювань у заповіті і подоланні таким чином прогалин у реалізації волі заповідача. Неточне відтворення у заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту у цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини. Верховний Суд у складі об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 квітня 2018 у справі № 753/11000/14-ц зазначив, що в частинах третій та четвертій\~статті 213 ЦК України\~визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення. Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів. Другим рівнем тлумачення (у разі якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину та з чого вони виходили при його виконанні. Третім рівнем тлумачення (при безрезультативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніше в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного, тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені\~статтею 213 ЦК України, тобто тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень. Судом встановлено, що у заповіті [PERSON] від 18 травня 2020 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області Дімовою Г.С., зареєстрованого в реєстрі за № 80, спадкодавець заповів [PERSON] , позивачці у справі, земельну частку (пай) розміром 4,7 га в умовних кадастрових гектарах, яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВЕІ № 672364 від 29 листопада 2006 року. В подальшому, після складання заповіту [PERSON] було виділено та передано у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,6051 га, розташовану на території Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області) (за межами населених пунктів), якій присвоєно кадастровий номер 5120486400:01:001:0569, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області) (за межами населених пунктів), що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5114978782020 від 26 серпня 2020 року, рішенням Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області № 904-УІІ від 03 вересня 2020 року (а.с. 33-35, 36, 37, 38-40). 06 жовтня 2020 року [PERSON] зареєстрував право приватної власності на вищезазначену земельну ділянку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 226961343 від 06 жовтня 2020 року (а.с. 41). Так, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (стаття 125 ЗК України). Відповідно до вимог\~статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину (стаття 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»). Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю (п. 17\~розділу Х «Перехідні положення» ЗК України). Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) (стаття 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»). Сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) (стаття 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»). Таким чином, на дату відкриття спадщини, право [PERSON] на частку (пай), підтверджене сертифікатом, було припинене. Аналогічний правовий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах висловлений Верховним Судом у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 539/1594/17, провадження № 61-35958св18. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] , заповідаючи [PERSON] земельну частку (пай) розміром 4,7 в умовних кадастрових гектарах, яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВЕІ № 672364 від 29 листопада 2006 року реалізувала свій намір заповісти [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,6051 га, кадастровий номер 5120486400:01:001:0569, розташовану на території Арцизької міської ради Болградського району Одеської області (колишньої Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області (за межами населеного пункту), що належала [PERSON] на підставі рішення Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області № 904-УІІ від 03 вересня 2020 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 226961343, виданого 06 жовтня 2020 року державним реєстратором Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області Димитренко Д.В. Вирішивши чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивачки та якими доказами вони підтверджуються, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заявлених [PERSON] вимог позову. На підставі ст. ст. 213,\~1216-1218,\~1223, 1233, 1236, 1256 ЦК України,

Outcome: approved