Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом до відповідача, в якому просить виселити [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , шляхом зняття з реєстрації місця проживання у відповідному органі реєстрації та покласти судові витрати на відповідача. В обґрунтування позову, представник позивача зазначив, що 28.09.2016 ПАТ КБ «ПриватБанк» в порядку позасудового стягнення на предмет іпотеки отримав у власність квартиру загальною площею 50.80 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору іпотеки від 10.04.2016, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. та зареєстрований у державному реєстрі під номером 516. Після отримання права власності на вказану нерухомість, позивач здійснив намір отримати доступ до житла, однак оскільки [PERSON] , [INFO] був зареєстрований та проживав за даною адресою, існували об`активні перешкоди для вчинення даних дій. На думку представника позивача відповідач підлягає виселенню з квартири без надання іншого житлового приміщення. Враховуючи той факт, що відповідач добровільно не бажає звільняти житлове приміщення, позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17.07.2020 позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про виселення - залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 04.11.2020 позивачем усунуто недоліки. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16.11.2020 відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17.11.2020 виправлено описку в ухвалі суду від 16.11.2020. 04.02.2021 від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній заперечує щодо задоволення позовних вимог з огляду на те, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 07.10.2019, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 11.02.2020, рішення приватного нотаріуса КМНО Швеця Р.О. від 03.10.2016 за № 31675095 про перехід права власності на спірну квартиру на користь АТ КБ «ПриватБанк» скасовано, а також скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності №16694279 про реєстрацію за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» на спірну квартиру. Також, постановою Верховного суду від 07.10.2020 змінено мотивувальну частину рішень судів, у решті резолютивна частина залишилась без змін. Отже, на думку відповідача банк не набув права власності на спірну квартиру, а відтак просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Також 05.07.2023 від представника відповідача до канцелярії суду засобами електронного зв`язку надійшла заява, відповідно до якої наголошує, що скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, та внесення про це відповідного запису призводить до відновлення становища, яке існувало до проведення державної реєстрації прав, яке скасовано. Крім того, стороною відповідача було вчинено дії із витребування майна з чужого незаконного володіння квартири. Зокрема, представник відповідача зазначає, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 08.02.2023 у справі №760/18802/20 за позовною заявою [PERSON] до АТ «ПриватБанк», Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про витребування майна з чужого незаконнго володіння, зняття арешту та зобов`язання вчинити дії, ухвалено: - витребувати від АТ КБ «ПриватБанк» квартиру [ADDRESS] у власність [PERSON] ; - припинити право власності АТ КБ «ПриватБанк» на квартиру [ADDRESS] . Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, та на підставі наявних у справі доказів суд приходить до наступного висновку. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу квартири б/н від 10.04.2006, укладеного між [PERSON] та [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 50.80 кв.м., житловою площею 37.90 кв.м. перейшло до [PERSON] . Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 03.10.2016 за номером 69539158 щодо квартири загальною площею 50.8 кв.м., житловою площею 37.9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] право власності зареєстровано за Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк». Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 07.10.2019 позов [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію права власності задоволено. Ухвалено визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31875095 від 03.10.2016. Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності №16694279 про реєстрацію за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» права власності на квартиру житловою площею 37,0 кв.м., загальною площею 50,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , здійснений 28.09.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем. Постановою Київського апеляційного суду від 11.02.2020 апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Данильченко Олени Олександрівни залишено без задоволення. Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 07.10.2019 залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 07.10.2020 касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 07.10.2019 та постанову Київського апеляційного суду від 11.02.2020 змінено з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові. У решті судові рішення залишити без змін. 23.06.2020 відповідачу надсилалася вимога про усунення порушення зобов`язань, виселення з квартири та зняття з реєстраційного обліку. В матеріалах справи міститься вимога про повернення майна законному власнику від 06.08.2020, згідно якої [PERSON] просить АТ КБ «ПриватБанк» негайно вчинити дії щодо повернення належної йому квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 29.06.2023 за номером 337400273 щодо квартири загальною площею 50.8 кв.м., житловою площею 37.9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] право власності зареєстровано за [PERSON] . Позивач зазначає, що підставою виселення відповідача з квартири за адресою: [ADDRESS] є перехід права власності на неї від [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» та посилається на ст. 40 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до цієї статті звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. На спростування доводів сторони позивача представник відповідача вказує на те, що запис про право власності №16694279 про реєстрацію за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» права власності на квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасовано. З матеріалів справи вбачається, що згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 29.06.2023 АТ КБ «ПриватБанк» не є власником квартири загальною площею 50.8 кв.м., житловою площею 37.9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до п. 4 ст. 31 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Встановлено, що з позовом про виселення з квартири звернулось АТ КБ «ПриватБанк», оскільки за товариством на підставі договору іпотеки було зареєстровано право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31875095 від 03.10.2016 скасовано. Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк» не є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Стороною позивача не надано суду доказів на підтвердження належності зазначеної квартири на праві власності АТ КБ «ПриватБанк». За таких обставин, відповідачем жодних прав позивача не порушено. Таким чином, у позивача відсутнє порушене, невизнане або оспорюване право, свобода чи законний інтерес з боку відповідача. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed