Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

представник [PERSON] адвокат Вельможко А.І. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення ним 23-х років. Позов обґрунтовує тим, що сторони є батьками повнолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. Відповідач добровільно матеріальної допомоги сину не надає. [PERSON] здобуває вищу освіту за денною формою навчання у ДНЗ «Запорізький будівельний центр професійно-технічної освіти» за професією «Штукатур. Лицювальник-плиточник. Маляр», джерел матеріального забезпечення не має. Позивачці недостатньо коштів для забезпечення усіх потреб сина, який потребує коштів на оплату навчання, житлово-побутових потреб, придбання продуктів харчування, одягу, підручників та інших матеріалів для навчання. Відповідач не є особою з інвалідністю, знаходиться у працездатному віці, офіційно працевлаштований на AT «Українська залізниця». Представник [PERSON] адвокат Бєлецька А.М. подала відзив на позов, в якому зазначила, що для покладання обов`язку на батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, має обов`язково мати місце наявність умови у вигляді матеріальної можливості надання такої допомоги з боку батьків. 29 червня 2001 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають трьох дітей, а саме: малолітню доньку [PERSON] , [INFO] ; повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом № 334/2678/23 від 06.04.2023, виданого Ленінським районним судом міста Запоріжжя стягнуто з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини від заробітку, починаючи з 05.04.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Сторони перебувають у процесі розлучення. Відповідач змушений змінити місце проживання та переїхав до своїх батьків, які є пенсіонерами. Відповідач щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання, допомозі батькам пенсіонерам, придбання продуктів харчування, сезонного одягу. Згідно з відкритих джерел, на сайті Державного навчального закладу «Запорізький Будівельний центр професійно - технічної освіти» навчання за професією маляр, штукатур є безкоштовною, надається стипендія та безкоштовний гуртожиток. Позивачкою не надано доказів щодо сплати вартості за навчання [PERSON] . Представник [PERSON] адвокат Вельможко А.І. подала відповідь на відзив, в якому зазначила, що з довідки про доходи відповідача слідує, що його середньомісячна заробітна плата за попередні 6 місяців після сплати податків становить 10 066,76 гривень, отже середньомісячний розмір аліментів, що стягується з відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] за судовим наказом № 334/2678/23 від 06.04.2023 - 1/4 частка заробітку (доходу), дорівнює 2 516 гривень. Виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати відповідача, середньомісячний розмір аліментів на повнолітнього сина складатиме 1 677,79 грн. Після сплати аліментів на утримання двох дітей відповідач матиме в залишку в середньому 5 806,20 гривень на місяць. Станом на 26.06.2023, середньомісячна заробітна плата позивачки за попередні шість місяців становить 7 619,68 гривень. Враховуючи рівність обов`язків батьків щодо утримання дітей, після вирахування із заробітної плани рівнозначних сум на утримання дітей сторін, позивачка в залишку матиме 4 444,86 гривень, тобто суму ще меншу ніж відповідач. Загальний розмір грошових коштів на утримання сина складатиме 3 355,58 гривень. Всі троє дітей, народжених у шлюбі з відповідачем, проживають з матір`ю і основний тягар з щоденного утримання доньки та сина лежить на останній. Незважаючи на безоплатність навчання сина сторін, витрати, пов`язані з його навчанням мають місце бути і полягають у закупівлі канцелярських товарів, оплаті проїзду, харчування, сплаті благодійних фондів. Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали позов та обставини, якими він обґрунтований. Позивачка зазначила, що син отримує стипендію в сумі 1 250 гривень, проживає разом з нею. Вона несе витрати на проїзд, придбання спеціального одягу та матеріалів для практики. Витратила приблизно 5 000 гривень. Вона отримує заробітну плату в сумі 7 800 гривень та аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач приїжджає до дітей один раз на два тижні та провозить їм подарунки - продукти харчування. Зі слів старшого сина [PERSON] відомо, що батько надає йому кошти. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали. Представник відповідача зазначив, син сторін отримує стипендію. Відповідач завжди зустрічається із дітьми, та допомагає їм. Матеріальну допомогу надати відповідач не має можливості оскільки сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] . Отримує невелику заробітну плату. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача та їх представників, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.06.2005. [PERSON] є студентом 1-го курсу Державного навчального закладу «Запорізький будівельний центр професійно-технічної освіти», денного відділення за професією «Штукатур. Лицювальник-плиточник. Маляр», що підтверджуються довідкою Державного навчального закладу «Запорізький будівельний центр професійно-технічної освіти» від 18.04.2023 № 57. Відповідно до довідки про доходи від 15.06.2023 № 178 відповідач [PERSON] працює в АТ «Укрзалізниця». Загальний розмір заробітної плати за період з 01.12.2022 до 31.05.2023 без урахування аліментів склав 68 368,37 гривень. 06.04.2023 Ленінським районним судом міста Запоріжжя видано судовий наказ № 334/2678/23 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) батька, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.04.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків від 26.06.2023 № 0829-23-060 [PERSON] працює в ТОВ «Еврика Плюс» та отримує заробітну плату в сумі 7 600 гривень. Позивачка [PERSON] та третя особа [PERSON] мають зареєстровані місця проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] від 31.07.2001, довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 01/6-1172 від 27.04.2016, довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 26.06.2019 № 212364-2019 та витягом з реєстру територіальної громади № 2023/003109806 від 20.04.2023. Відповідно до частини першої статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виникнення даного аліментного зобов`язання є необхідна сукупність юридичних фактів, а саме: дитина досягла повноліття, але на момент звернення до суду з позовом не досягла 23-х років; продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги; відповідач має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Судом встановлено, що син сторін - [PERSON] [INFO] досяг повноліття та на час розгляду справи не досяг двадцяти трьох років. В теперішній час він навчається на денному відділенні за договором, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, адже він не має можливості працевлаштуватись та отримувати дохід. Відповідач, у свою чергу, має можливість надавати синові матеріальну допомогу, оскільки працює та отримує заробітну плату. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: (1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; (2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; (3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; (3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; (3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; (4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач працює та отримує дохід, сплачує аліменти на утриманні неповнолітню доньки [PERSON] , [INFO] . При цьому, повнолітній син [PERSON] отримує стипендію в сумі 1 250 гривень, що визнається сторонами. Однак, суд вважає недостатнім вказаний розмір стипендії для належного забезпечення [PERSON] , який продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Аргументи представника відповідача про те, що останній щомісяця несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання не є обставиною, яка враховується судом при визначенні судом розміру аліментів відповідно до частини першої статті 182 СК України. Суд відхиляє аргументи представника відповідача про те, що відповідач має витрати по допомозі батькам пенсіонерам, оскільки докази вказаної обставини суду не надані. Враховуючи те, що відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітню доньку, суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення з 29 травня 2023 року до закінчення ним навчання, але не пізніше ніж досягнення ним двадцятитрирічного віку. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Як передбачено у статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України) та становлять одну із складових судових витрат (частина перша статті 133 ЦПК України). Відповідно до частини п`ятої статті 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: (1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; (2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Приписами частини першої статті 26 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно зі статтею 30 Закону № 5076-VІ гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Відповідач не заперечував щодо розміру судових витрат на правову допомогу адвоката позивачки. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Відповідно до платіжної інструкції № 0.0.3018852482.1 від 26.05.2023 позивачкою [PERSON] здійснено [PERSON] оплату за договором про надання правової допомоги від 31.03.2023 № 60/2023 в сумі 1 500 гривень. Оцінивши подані позивачкою докази на підтвердження понесених останньою витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, суд дійшов висновку про покладення на відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 1 500 гривень. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи звільнення позивачки від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 073,60 гривень.

Outcome: partial