Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

Зміст позовних вимог Позивач, в інтересах якого діє адвокат Сакун В.А., звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 100 тисяч гривень за період з 12.01.2021 року по 20.03.2023 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем в період з 26.11.2014 року по 23.06.2020 року та був звільнений за власним бажанням. У день звільнення, в порушення вимог ст.116 КЗоТ України, відповідач повністю з позивачем не розрахувався. Рішенням суду від 11.01.2021 року по справі № 227/3333/20 з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі за період листопад 2019 року червень 2020 року в розмірі 191579,17 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 103720,11 грн. Виплату вказаних сум було проведено у примусовому порядку державним виконавцем лише 20.03.2023 року. У зв`язку з викладеним позивач вважає, що відповідач повинен виплатити, відповідно до ст..117 КЗоТ України, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні. При цьому зазначає, що середньоденний заробіток позивача становить 1503,19 грн, що підтверджується рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11.01.2021 року, період затримки з 12.01.2021 року по 20.03.2023 року становить 548 робочих днів, тобто середній заробіток становить 825251,31 грн, але позивач просить стягнути саме 100 тисяч гривень, оскільки вважає, що стягнення вказаної суми буде справедливим. Рух справи у суді Ухвалою суду від 01 червня 2023 року даний позов було залишено без руху та надано час для усунення недоліків. Ухвалою суду від 05 червня 2023 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач відзиву на позов, в установлений ст.278 ЦПК України строк, не надав. Лише 17.07.2023 року до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив відповідача. Тобто відзив на позов наданий після закінчення строку на його подання. Заяв про поновлення строку подання відзиву від відповідача не надходило. 20.07.2023 року через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив. Встановлені судом обставини та факти. Позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 15.03.2014 року по 23.06.2020 року, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с.7-10). Копією трудової книжки позивача та рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11.01.2021 року по справі № 227/3333/20 підтверджується, що позивач був звільнений з ТОВ «Краснолиманське» 23.06.2020 року, на підставі наказу відповідача № 176/к від 23.06.2020 року, за власним бажанням згідно з ч.1\~ст.38 КЗпП України. За приписами частини четвертої\~статті 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11.01.2021 року у справі № 227/3333/20 за позовом [PERSON] до ТОВ «Краснолиманське» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позовні вимоги позивача задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Краснолиманське» (код ЄДРПОУ 32281519) на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період листопад 2019 року-червень 2020 року в розмірі 191579,17 грн (сто дев`яносто одна тисяча п`ятсот сімдесят девять гривень сімнадцять копійок) без утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів, та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 103720,11 грн з утриманням податків й інших обов`язкових платежів(за період з 01 жовтня 2020 року по 11 січня 2021 року за 69 робочих днів). Розмір середньоденної заробітної плати позивача на день звільнення дорівнює 1 503,19 грн, що встановлено вищевказаним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11.01.2021 року у справі № 227/3333/20. Позивач зазначає, що вищевказане рішення суду було виконане 20.03.2023 року. Вказану обставину відповідач не спростував. Застосоване судом законодавство та мотиви суду. Згідно з частиною першою\~статті 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено\~статтею 117 КЗпП України\~(у редакції на час звернення до суду з позовом), відповідно до якої у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Передбачений частиною першою\~статті 117 КЗпП України\~обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні, факт проведення з ним остаточного розрахунку та встановлення вини. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої\~статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців (у разі часткового задоволення вимог працівника). Отже, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними у передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19, провадження № 14-47цс21). Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених\~частиною другою\~цієї статті. Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Враховуючи наведену норму вбачається, що на вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України застосовується тримісячний строк звернення до суду, визначений частиною першою статті 233 КЗпП України, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.\~ Вказані правові висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19 (провадження \~№ 14-47цс21) та Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові Верховного Суду від 20.07.2022 р. у справі № 204/3645/20 (провадження № 61-2520св22). Враховуючи, що повний розрахунок з позивачем при звільненні був проведений лише 20.03.2023 року, а також те, що з вказаним позовом позивач звернувся до суду 29.05.2023 року, суд вважає, що позивачем строк звернення до суду, передбачений ч.1 ст.233 КЗпП України, не пропущений. Щодо розміру середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні суд виходить з такого. Розмір середньоденної заробітної плати позивача дорівнює 1 503,19 грн, що встановлено вищевказаним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11.01.2021 року у справі № 227/3333/20. З урахуванням розрахункового періоду, який у відповідності до\~статті 117 КЗпП України\~становить весь час затримки по день фактичного розрахунку,\~але не більш як за шість місяців, з 01 жовтня 2020 року до 20.03.2023 року кількість робочих днів становить 619 днів. 10/2020 -12/2020 -64 робочих дня 01/2021-12/2021 -250 робочих днів 01/2022-12/2022 -249 робочих днів 01/2023-20.03./2023 -56 робочих днів Аналогічного висновку щодо розрахункового періоду дійшов Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 757/37241/20, провадження № 61-15667св21. При розгляді справи № 227/3333/20 за позовом [PERSON] до ТОВ «Краснолиманське» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні Добропільський міськрайонний суд в рішенні від постанові від 11.01.2021\~року виходив з періоду, за який здійснюється стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку, з дня звільнення позивача (01 жовтня 2020 року) по день ухвалення рішення суду (11 січня 2021 року),\~що становить 69 робочих днів. Статтею 117\~КЗпП України,\~у редакції\~чинній на\~час звернення\~до суду\~з позовом\~та розгляду\~справи,\~передбачена відповідальність роботодавця у вигляді виплатити працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Враховуючи наведені норми, те що відповідач повністю розрахувався з позивачем 20.03.2023 року, відповідач повинен, відповідно до ст.117 КЗпП України, сплатити позивачу середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період 6 місяців, а саме за період з 01.10.2020 року по 01.04.2021 року(125 робочих днів), а оскільки рішенням Добропільського міськрайонного суду в рішенні від 11.01.2021\~року охоплений період з 01 жовтня 2020 року по 11 січня 2021 року (за 69 робочих днів), то на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за затримку розрахунку за період з 12.01.2021 року по 01.04.2021 року, тобто за 56 робочих днів (125-69 робочих днів), що становить 84\~178,64 грн, який обчислений шляхом множення кількості робочих днів - 56 на суму середньоденного заробітку позивача 1 503,19 грн. Таким чином, суд вважає вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в сумі 84178,64 грн. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом було сплачено судового збору в розмірі 858,88 грн з урахуванням вимог п.1 ч.1 ст.4 та ч.3 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», а саме у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1073,60 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (13420,00 грн), з застосуванням понижуюючого коефіцієнту 0,8 оскільки позовна заява подана в електронній формі (1073,60 грн х 0,8 =858,88 грн). Враховуючи наведене, часткове задоволення позову (задоволено 84,18% позовних вимог) та правила\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 722,99 грн (84178,64 грн х 858,88 грн : 100 тисяч).

Outcome: partial