Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

21 червня 2023 року до Нетішинського міського суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] - про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначено: рішенням Нетішинського міського суду від 14 січня 2014 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповічем [PERSON] - розірвано, батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з позивачем, - є відповіч [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Хорівською сільською радою Острозького району Рівненської області 08 серпня 2005 року, відповідно до Рішення Нетішинського міського суду від 06 березня 2013 року, - з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 35% всіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 13 лютого 2013 року, і до досягнення дітьми повноліття, [INFO] донька [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття, відповідно, стягнення аліментів на її утримання - припинилось, однак, остання продовжує навчання в Навчально-науковому інституті міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка, що підтверджується довідкою за №402 від 12 червня 2023 року (строк закінчення навчання - 30 червня 2026 року), і, відповідно, потребує матеріальної допомоги для забезпечення повноцінного навчання, відповідач [PERSON] - є працездатним, працює в Козятинській дистанції енергопостачання ДТГО «Південно-Західна залізниця» та отримує щомісячно заробітну плату, сплачує аліменти на їх спільного сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 17,5 % свого заробітку, інших дітей немає, в шлюбі не перебуває, добровільної допомоги на утримання доньки - не надає, що і слугувало зверненню до суду з відповідним позовом, враховуючи приписи норм права, які містяться у ст.ст.199-201 СК України, щодо стягнення з відповідача [PERSON] , на користь позивача [PERSON] , аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), з 30 липня 2023 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною 23 років. 06 липня 2023 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] - про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, - відповідно до Ухвали Нетішинського міського суду від 06 липня 2023 року, - відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, з призначенням судового засідання. Сторони про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлені належним чином. У строк, встановлений судом в Ухвалі про відкриття провадження у справі від 06 липня 2023 року, відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву - не надав, при цьому, надавши до суду відповідну заяву (вх. №3161 від 28 липня 2023 року) про повне визнання позовних вимог у цивільній справі №679/730/23 (провадження №2/679/285/2023) за позовом [PERSON] до [PERSON] - про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. У відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України - фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється, оскільки, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні встановлено: відповідно до копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Хорівською сільською радою Острозького району Рівненської області 08 серпня 2005 року (актовий запис за №15 від 08 серпня 2005 року (а.с.3) - батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , є: матір`ю - позивач [PERSON] , батьком - відповідач [PERSON] , згідно Довідки Навчально-наукового інституту міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка за №402 від 12 червня 2023 року (а.с.7) - [PERSON] є студенткою 1 курсу МВ Навчально-наукового інституту міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка IV рівня акредитації, навчається на денному відділенні, термін закінчення навчання - 30 червня 2026 року, відповідно до Рішення Нетішинського міського суду від 06 березня 2013 року - з відповідача [PERSON] , на користь позивача [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 35% всіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 13 лютого 2013 року, і до досягнення дітьми повноліття, відповідно до Витягів з реєстру територіальної громади ВК НМР за №2023/004619419 від 21 червня 2023 року (а.с.8) та за №2023/004619514 від 21 червня 2023 року (а.с.9) - [PERSON] , [INFO] , проживає по [ADDRESS] , тобто, за місцем реєстрації проживання своєї матері - позивача [PERSON] (паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданим Острозьким РВ УМВС України в Рівненській області 22 лютого 2000 року (а.с.5). Так, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси - у спосіб, визначений законом, дотримуючись завдань та основних засад цивільного судочинства, якими є - справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, і судовий захист - є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників судового процесу. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.4 ЦПК України). Тож, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених ЦПК України випадках, і учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору - на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, при цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 12, 81 ЦПК України). Разом з тим, згідно з положеннями ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, і обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Водночас, суд вирішуючи справи, застосовує при розгляді проваджень - Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і Протоколи до останньої, згоду на обов`язковість яких надано ВР України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ (ст.10 ч.4 ЦПК України). Крім того, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах ВС (ст.263 ч.4 ЦПК України). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст.7 ч.9 СК України), при цьому, сім`я - є первинним та основним осередком суспільства, яка створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також, на інших підставах, не заборонених законом, і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (ст.3 СК України). Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ст.2, ст.7 СК України). Якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані СК України, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин (ст.8 СК України). Тож, не зважаючи, що, у відповідності до положень ст.6 СК України, особа має правовий статус дитини до досягнення нею повноліття, регулювання сімейних відносин, які виникли між сторонами, щодо виконання обов`язку батьків утримувати дитину та виконання обов`язків подружжя по утриманню дітей, в тому числі, і повнолітніх дочку/сина, регулюються СК України, зокрема главою 15 та 16 СК України. Відповідно до положень ст.8 Конвенції - кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції, органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати, що передбачено у ст.198 СК України. І стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, - є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки, на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років, про що наголосив Верховний Суд у Постанові від 01 грудня 2021 року (справа №753/20347/20). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку/сина виникає, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, і батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, при цьому, право на утримання припиняється у разі припинення навчання, що урегульовано нормами ст.199 ч.1, ст.199 ч.2 СК України, і що повністю узгоджується з приписами, викладеними у п.20 Постанови Пленуму ВС України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за №3 від 15 травня 2006 року, відповідно до яких - обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України (ст.200 ч.1 СК України). Так, згідно положень ст.182 ч.1 СК України, - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Однак, в даному випадку, суд не має правових підстав для застосування мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, у відповідності до положень ст.182 ч.2 СК України, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки, під час вирішення питання про стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина - останні не є дитиною у розумінні чинного законодавства (ст.6 СК України та ст.1 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, так як досягли вісімнадцяти років та є повнолітніми особами за віком. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ст.191 ч.1 СК України). Водночас, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати, у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, і у цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років (ст.191 ч.2 СК України). Тож, встановивши наявність з боку відповідача [PERSON] обов`язку утримувати свою повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, на що вказує сукупність означених законодавчо юридичних фактів, а саме, досягнення останньою віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження навчання та, у зв`язку з вказаним, існування потреби у матеріальній допомозі, і, водночас, встановивши відсутність будь-яких обставин, які б перешкоджали батькові - відповідачу [PERSON] надавати таку допомогу, а саме, можливість мати такий заробіток, який дозволив би тому утримувати себе та свою повнолітню дитину, - суд вважає позовні вимоги позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] - про стягнення аліментів - обґрунтованими, вмотивованими та переконливими, оскільки, можливість платника аліментів надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині - не пов`язана з наявністю або відсутністю у відповідача офіційних джерел доходу, а обумовлена та витікає, насамперед, з обставин, пов`язаних безпосередньо із самим платником аліментів, зокрема, працездатністю, станом здоров`я, тощо, а також, інших обставин на боці платника, що мають істотне значення. Водночас, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд, відповідно до вимог ст.182 СК України, бере до уваги - матеріальне становище дитини - [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на утриманні своєї матері та, продовжуючи навчання, не має можливості працювати, що доведено в суді та підтверджено наданими до суду доказами, і що, відповідно, вказує на існування у останньої потреби у матеріальній допомозі, а також, - приймає до уваги обставини, що мають істотне значення для вирішення справи, зокрема, - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших утриманців, і, відповідно, враховуючи, викладене, - вважає за доцільне визначити необхідним до сплати з боку відповідача [PERSON] на утримання повнолітньої доньки - аліменти у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) на користь позивача [PERSON] , оскільки, будь-яких доказів на підтвердження неспроможності сплати аліментів у визначеній частці з боку відповідача [PERSON] до суду - не надано, інформації, що свідчила б про стан здоров`я відповідача, який би позбавляв останнього можливості працювати та утримувати себе та свою повнолітню дитину, в судовому засіданні - не здобуто, натомість, матеріальне становище платника аліментів - відповідача [PERSON] , який, за попереднім рішенням суду від 06 березня 2013 року, був зобов`язаний сплачувати аліменти до досягнення донькою - [PERSON] , [INFO] , повноліття, - не змінилось, що, на переконання суду, не заважить сплачувати аліменти у визначеній частці, до того ж, сам відповідач [PERSON] не заперечує щодо сплати аліментів саме у обумовленому у позовній заяві розмірі. Таким чином, суд, дослідивши надані в судове засідання матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, і, відповідно, оцінивши надані докази, які мають значення для правильного вирішення справи, і на які кожна сторона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи, базуючись на засадах верховенства права, водночас, беручи до уваги позицію учасників судового процесу, в тому числі, і повного визнання позову з боку відповідача [PERSON] , в тому числі, і щодо задоволення позовних вимог у визначеному позивачем розмірі стягнення аліментів, і, відповідно, ухвалюючи судове рішення, яке повинно бути законним та обґрунтованим, приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] - про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - підлягає задоволенню, оскільки, у судовому засіданні встановлено наявність правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної доньки - [PERSON] , [INFO] , яка потребує матеріальної допомоги, так як є особою за віком, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовжує навчання, на період навчання не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, і відповідач [PERSON] - має можливість таку матеріальну допомогу надавати, що, на переконання суду, забезпечить фізичний, духовний та моральний розвиток утриманця, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, не суперечить вимогам закону та буде відповідати засадам добросовісності, розумності та справедливості. Крім того, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення, оскільки, у відповідності до положень ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України, - суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. І, суд вважає за необхідне, ухвалюючи остаточне рішення за справою, вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, з урахуванням положень ЦПК України, а також, беручи до уваги, що позивач [PERSON] , на підставі ст.5 ч.1 п.3 ЗУ «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, - стягнувши з відповідача [PERSON] - частку судового збору, що становить 536 гривень 80 копійок, на користь держави, у зв`язку з визнанням останнім позову та задоволенням позовної заяви, - оскільки, у відповідності до положень ст.ст.133, 141-142 ЦПК України, - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст.133 ч.1 ЦПК України), при цьому, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, водночас, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (ст.141 ч.1, ст.141 ч.2 ЦПК України), однак, у разі … визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд, у відповідній ухвалі чи рішенні, у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ст.142 ч.1 ЦПК України), і разом з тим, - якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому КМ України, окрім того, визначена сума відповідачем [PERSON] - не оспорюються. На підставі викладеного, з урахуванням ст.ст. 182, 198-201 СК України,

Outcome: approved