Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

До Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Позивач зазначив, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2005 року по 2016 рік. Сторони мають трьох спільних дітей. За час перебування у шлюбі, а саме 15.05.2010 року подружжя за спільні кошти придбали земельну ділянку, площею 0.0500 га, що розташована за адресою: КСТ «Каштан» Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області. Державну реєстрацію права власності на земельну ділянку зареєстровано 21.06.2016 року за [PERSON] , тож вона і є титульним власником. Позивач стверджує, що на зазначеній земельній ділянці вони разом із відповідачем збудували будинок ще в 2010 році, де й проживали всією родиною. Однак, його не введено в експлуатацію, тож і права власності на будинок ні за ким не зареєстровано. У 2016 році шлюб між подружжям [PERSON] було розірвано, проте сторони продовжили проживати однією сім`єю, вести спільне господарство, виховувати дітей. Після повномасштабного вторгнення РФ в Україну сторони виїхали разом із своїми трьома дітьми до Німеччини. Згодом позивач повернувся до України у їхній з відповідачем спільний будинок у КСТ «Каштан», а відповідач з дітьми залишилась в іншій країні. Однак, в грудні 2022 року, коли позивач вкотре приїхав до сім`ї у Німеччину, колишня дружина повідомила його про те, що вона має намір створити нову сім`ю з іншим чоловіком. Попрохала позивача звільнити їхній спільний будинок, оскільки право власності на земельну ділянку зареєстровано саме за нею, тож ділити це майно вона не бажає. За наведеного вище позивач просить суд в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ним право власності на частку земельної ділянки, площею 0.0500 га, кадастровий номер 1223781400:02:03:0436, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський (раніше Петриківський) район, Іванівська сільська рада, садівниче товариство «Каштан». Ухвалою суду від 05.06.2023 року відкрито провадження у справі; розглядати справу постановлено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. На зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача, направлено позовну заяву з додатками та копію зазначеної вище ухвали про відкриття провадження у справі. Тож, сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. До суду не надано будь-яких клопотань від сторін, зокрема про розгляд справи з повідомленням сторін. 18.07.2023 року до суду повернуто поштове відправлення (конверт) адресоване відповідачу із довідкою про причини повернення «за закінченням терміну зберігання». У ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України) Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК України) Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлено наступне. 02.07.2005 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 382, про що надано витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00039740198 (а.с.9) Сторони мають трьох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , про що додано копії Свідоцтв про їх народження (а.с.10-12) 15.05.2010 року покупець [PERSON] (ІН [NUMBER] ) купила у продавця [PERSON] земельну ділянку площею 0.0500 га, що знаходиться у КСТ «Каштан» Іванівської сільської Ради, Петриківського району Дніпропетровської області для ведення індивідуального садівництва, що підтверджено копією договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого нотаріусом Дніпродзержинського МНО Ізотовою В.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 1591 (а.с.14) Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.07.2016 року, шлюб зареєстрований 02.07.2005 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану РС Дніпродзержинського МУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 382, між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Рішення набрало законної сили 30.07.2016 року (а.с. 13) З копій інформаційних довідок (номер 62306952 та номер 332896138) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 1223781400:02:003:0436 площею 0.05 га з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Петриківський район, Іванівська сільська рада, садівниче товариство «Каштан». Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу, серія та номер 1591 виданий 15.05.2010, видавник нотаріус Дніпродзержинського МНО Ізотова В.А. (а.с. 19,20) Надано копію кадастрового плану земельної ділянки, що передана у власність для ведення садівництва [PERSON] ; адреса земельної ділянки: Іванівська сільська рада, ст «Каштан», загальна площа 0.0500 га; копію плану меж земельної ділянки; копію схеми розташування земельної ділянки на території Іванівської сільської ради (а.с.16-18) Окрім того, до матеріалів справи додано довідку видану 31.05.2023 року головою правління СТ «Каштан» про те, що [PERSON] є членом СТ «Каштан» та має у власності земельну ділянку № [NUMBER] площею 0.05 га для індивідуального садівництва, яка знаходиться на території товариства. На вказаній ділянці збудовано садовий будинок, який не введено в експлуатацію. У будинку з 2010 року до березня 2022 року постійно проживала родина [PERSON] . З березня 2022 року й до тепер у зазначеному будинку постійно мешкає [PERSON] (а.с.21,23) Оціночна вартість спірної земельної ділянки становить суму 6995.99 грн, про що додано довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 31.05.2023 року (а.с.24-26) Позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Станом на 31.05.2023 року будь-яких речових прав на нерухоме майно або прав власності на нерухоме майно за [PERSON] не зареєстровано, про що є інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер 334121959) (а.с.22) Розглядаючи дані позовні вимоги суд виходить із наступного. Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів, що передбачає ч. 1 ст. 1 СК України) Так, у ст. 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України) Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 64 СК України) Стаття 68 СК України передбачає, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України) У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України) Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1, 2 ст. 71 СК України) У постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17 висловлена наступна правова позиція: вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя. Цивільним процесуальним кодексом України, а саме ч. 1 ст. 4, передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 372 Цивільного кодексу України визначено, що майно яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісні власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Отже, судом встановлено, що земельну ділянку з кадастровим номером 1223781400:02:003:0436 було набуто подружжям [PERSON] (позивачем та відповідачем) за час їхнього шлюбу, тож така земельна ділянка визнається судом спільною сумісною власністю подружжя, через що позивач та відповідач мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання спірною земельною ділянкою. Наразі позивач хоче здійснити поділ цієї земельної ділянки, однак колишні чоловік та дружина не можуть домовитися про порядок поділу майна, через що позивач звернувся до суду із даним позовом. За наведеного вище, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить із наступного. Позивачем надано квитанцію від 31.05.2023 року про сплату ним судового збору у повному розмірі в сумі 1 073.60 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За наведеного, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 1 073.60 грн.

Outcome: approved