Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

18 листопада 2021 року позивач звернувся до суду до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Тітова Тетяна Сергіївна, про визнання правочину недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, просить суд визнати договір дарування квартири від 22 вересня 2020 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , згідно якого [PERSON] подарувала [PERSON] 1/4 квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Білгород - Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Тітовою Тетяною Сергіївною, зареєстрованого в реєстрі за № 755 - недійсним; скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Білгород - Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Тітової Тетяни Сергіївни, про державну реєстрацію права власності на 1/4 частину квартири, що розташована в [ADDRESS] , індексний номер: 54185224 від 22 вересня 2020 року. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»» (далі - Банк, Кредитор), та [PERSON] (далі - Позичальник) укладено кредитний договір №43/MK/2007-840 (далі - Кредитний договір), згідно якого позичальник отримав кредитні кошти у сумі 50 000 дол. США. 3 метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між [PERSON] (далі - Поручитель) та Банком було укладено договір поруки б.н. від 09 жовтня 2007 року (Договір поруки), згідно якого, поручитель поручився перед Кредитором за належне виконання [PERSON] , взятих на себе зобов`язань, що витікали з Кредитного договору №43/МК/2007-840 від 09 жовтня 2007 року, в тому числі: повернути до 8 жовтня 2014 р. кредитні кошти у сумі 50 000 дол. США; сплатити відсотки за користування кредитними коштами; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). У зв`язку із невиконанням позичальником та поручителем умов кредитного договору та Договору поруки, Кредитор звернувся до Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором в розмірі 2 489 599,65 грн. 14 грудня 2015 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №495/4495/15-ц позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задоволено; стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість в розмірі 2 489 599,65 грн. Серед іншого, у рішенні зазначається і про таке: «Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату і місце розгляду справ». 27.03.2020 року було проведено електронний аукціон № UA-E-2020-03-05-000053-b за лотом № GL3N216954 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги за 187 кредитними договорами, що забезпечені іпотекою та 1 беззаставним кредитним договором. Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс» ЄДРПОУ:42251700. 24.04.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - Банк, ПАТ «КБ «НАДРА») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі Новий кредитор, Заявник) укладено договір № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 125, (далі - Договір). За змістом пункту 1 даного договору банк відступив Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ «КБ «НАДРА» кошти в порядку пункту 4 Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 8 868 842,93 грн без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 94 від 22.04.2020 року. За змістом пункту 2 Договору Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, право вимагати сплати неустойок, пеню, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень, право отримання коштів від реалізації заставного майна за Основними договорами, тощо. Зазначають, що ТОВ «Консалт Солюшенс» є фінансовою установою згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 29 серпня 2019 року. За змістом пункту 3 Додатку № 1 до Договору № GL3N216954_IB_188 про відступлення прав вимоги від 24.04.2020 року до Заявника ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , за кредитним договором №43/МК/2007-840 від 09.10.2007 року, договором поруки б.н. від 09.10.2007 року. 20 травня 2020 року ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулось до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою про заміну сторони ї правонаступником по справі № 495/4495/15-ц за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Під час розгляду справи активну участь приймала представник [PERSON] , її мати - [PERSON] . 13 жовтня 2020 року ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області замінено стягувача його правонаступником на виконання рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 грудня 2015 року, ухваленому по цивільній справі №495/4495/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості, а саме: замінено стягувача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС", ЄДРПОУ: 42251700, місцезнаходження: 65048, вул. Пушкінська, 36, м. Одеса. За змістом частини четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у який беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, станом на момент звернення з цим позовом ТОВ «Консалт Солюшенс» є кредитором [PERSON] та [PERSON] за Кредитним договором та Договором поруки, а так само ТОВ «Консалт Солюшенс» є стягувачем у виконавчих провадженнях щодо них за виконавчими документами, виданими на виконання рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі 495/4495/15-ц, предметом якого було стягнення заборгованості за вищенаведеними договорами. Станом на дату винесення рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі №495/4495/15-ц, у власності [PERSON] знаходилась 1/4 квартири [ADDRESS] власності на вказану квартиру Поручитель набула на підставі свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації державного житлового фонду виконкому Білгород - Дністровської міської ради 10 червня 1998 року, згідно з розпорядженням від 10 червня 1998 року №5917. 22 вересня 2020 року [PERSON] та [PERSON] уклали Договір дарування частки квартири, згідно якого [PERSON] подарувала [PERSON] 1/4 квартири [ADDRESS] . Вважає, що відчуження вказаного нерухомого майна на користь матері Поручитель здійснила на безоплатній основі шляхом укладення договору дарування, від 22 вересня 2020 року за умов обізнаності про наявність чинного судового рішення про стягнення із Поручителя заборгованості за Кредитним договором. Звертає увагу суду, що відчуження вищезазначеної квартири відбулось під час розгляду заяви Позивача про заміну сторони стягувача виконавчого провадження, [PERSON] була представником за довіреністю [PERSON] . [PERSON] активно приймала участь у даній справі, неодноразово ознайомлювалась з матеріалами справи, подавала клопотання про відкладення судового засідання. Правочин, учинений боржником у період настання в нього зобов`язання щодо погашення заборгованості перед кредитором, унаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (правочину, вчиненого божником на шкоду кредитору). Такі дії Поручителя не можна визнати добросовісними у розумінні п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України, реалізація ним його прав у такий спосіб є недопустимим зловживанням правом в силу приписів статті 13 ЦК України, а правочин, вчинений відповідачами є таким, що не спрямований на реальне настання наслідків в розумінні статті 203 ЦК України, порушує публічний порядок в розумінні статті 228 ЦК України та є фіктивним в розумінні статті 234 ЦК України. На підставі вищевикладеного, позивач і звернувся з вказаним позовом. 25 липня 2023 року представник відповідача надав письмові пояснення, відповідно до яких просить суд в задоволені позову відмовити, вказуючи, що про існування рішення суду [PERSON] дізналася лише у червні 2020 року, коли нею було отримано копію заяви про заміну сторони її правонаступником. Вважає, що строк виконання основного зобов`язання сплинув 09 жовтня 2014 року. Укладаючи договір купівлі - продажу [PERSON] виходила з того, що в силу прямих норм закону її обов`язок як поручителя припинений. Зазначає, що позивачем не пред`явлено виконавчого документа за вказаним рішенням суду або ж звернення до боржника за вимогою його виконати. Укладаючи правочин, [PERSON] виходила з того, що на момент його укладання порука була припиненою; кредитор пропустив строк пред`явлення листа до виконання; позивач не вчиняв будь -яких дій щодо отримання дублікатів виконавчих листі чи поновлення строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання; будь - яких обтяжень щодо її 1/4 частки квартири як у вигляді іпотеки, так і забезпечення позову, а також наявних арештів державних виконавців не вчинялось, а отже вчинення даного правочину не мало на меті і не могло мати уникнення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за договором поруки чи зазначеним рішенням суду. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі 23 листопада 2021 року Ухвалою суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до її підготовчого розгляду, витребувані докази по справі. 07 червня 2023 року Ухвалою суду підготовче провадження у справі було закрито з призначенням її розгляду по сутті справи. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні з позовними вимогами не погодився, просить суд в їх задоволені відмовити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди сторін по справі, суд розглядає справу за відсутність належним чином повідомленого відповідача. Фактичні обставини справи встановлені судом Вислухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши всі надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що дійсно 09 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»», та [PERSON] укладено кредитний договір №43/MK/2007-840, згідно якого позичальник отримав кредитні кошти у сумі 50 000 дол. США. (а.с. 19-21) 3 метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, між [PERSON] та Банком було укладено договір поруки б.н. від 09 жовтня 2007 року, згідно якого поручитель поручився перед Кредитором за належне виконання [PERSON] , взятих на себе зобов`язань, що витікали з Кредитного договору №43/МК/2007-840 від 09 жовтня 2007 року, в тому числі: повернути до 8 жовтня 2014 р. кредитні кошти у сумі 50 000 дол. США; сплатити відсотки за користування кредитними коштами; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). (а.с. 22) У зв`язку із невиконанням позичальником та поручителем умов кредитного договору та Договору поруки, Кредитор звернувся до Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором в розмірі 2 489 599,65 грн. 14 грудня 2015 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №495/4495/15-ц позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» було задоволено; стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість в розмірі 2 489 599,65 грн. (а.с. 23-25) 27.03.2020 року було проведено електронний аукціон № UA-E-2020-03-05-000053-b за лотом № GL3N216954 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги за 187 кредитними договорами, що забезпечені іпотекою та 1 беззаставним кредитним договором. Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс» ЄДРПОУ:42251700. (а.с. 26-27) 24.04.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - Банк, ПАТ «КБ «НАДРА») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі Новий кредитор, Заявник) укладено договір № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 125. За змістом пункту 1 даного договору банк відступив Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. (а.с. 28-31) Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ «КБ «НАДРА» кошти в порядку пункту 4 Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 8 868 842,93 грн без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 94 від 22.04.2020 року. За змістом пункту 2 Договору Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, право вимагати сплати неустойок, пеню, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень, право отримання коштів від реалізації заставного майна за Основними договорами, тощо. За змістом пункту 3 Додатку № 1 до Договору № GL3N216954_IB_188 про відступлення прав вимоги від 24.04.2020 року до Заявника ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , за кредитним договором №43/МК/2007-840 від 09.10.2007 року, договором поруки б.н. від 09.10.2007 року. 20 травня 2020 року ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулось до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою про заміну сторони ї правонаступником по справі № 495/4495/15-ц за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Під час розгляду справи, участь у справі приймала представник [PERSON] , її мати - [PERSON] , що підтверджується довіреністю (а.с. 42-43); заявою про ознайомлена з матеріалами справи та розпискою про ознайомлення з матеріалами справи 23 липня 2020 року. (а.с. 54 - 55) 13 жовтня 2020 року ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області замінено стягувача його правонаступником на виконання рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 грудня 2015 року, ухваленому по цивільній справі №495/4495/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості, а саме: замінено стягувача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС", ЄДРПОУ: 42251700, місцезнаходження: 65048, вул. Пушкінська, 36, м. Одеса. (а.с. 44-48) 22 вересня 2020 року відповідно до договору дарування [PERSON] передає безоплатно у власність, а [PERSON] приймає безоплатно в дар 1/4 частку двокімнатної квартири під номером [ADDRESS] в будинку під номером 3 б. Ця 1/4 частка квартири належить « [PERSON] » [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане органом приватизації державного житлового фонду виконкому Білгород - Дністровської міської ради 10 червня 1998 року згідно з розпорядженням від 10 червня 1998 року № 5917, яке зареєстровано Білгород - Дністровським МБТІ у реєстрову книгу за № 64 Г-5917/57-4938. (а.с. 50, 138-162) Позивач стверджує, що Правочин, учинений боржником у період настання в нього зобов`язання щодо погашення заборгованості перед кредитором, унаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (правочину, вчиненого божником на шкоду кредитору). Такі дії Поручителя не можна визнати добросовісними у розумінні п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України, реалізація ним його прав у такий спосіб є недопустимим зловживанням правом в силу приписів статті 13 ЦК України, а правочин, вчинений відповідачами є таким, що не спрямований на реальне настання наслідків в розумінні статті 203 ЦК України, порушує публічний порядок в розумінні статті 228 ЦК України та є фіктивним в розумінні статті 234 ЦК України. Представник відповідача стверджує, що укладаючи правочин, [PERSON] виходила з того, що на момент його укладання порука була припиненою; кредитор пропустив строк пред`явлення листа до виконання; позивач не вчиняв будь - яких дій щодо отримання дублікатів виконавчих листів чи поновлення строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання; будь - яких обтяжень щодо її 1/4 частки квартири як у вигляді іпотеки, так і забезпечення позову, а також наявних арештів державних виконавців не вчинялось, а отже вчинення даного правочину не мало на меті і не могло мати уникнення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за договором поруки чи зазначеним рішенням суду. Нормативне обґрунтування Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України. Згідно з частиною першою статті 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (частина перша статті 718 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (частина перша статті 722 ЦК України). Оцінка аргументів сторін, висновки суду Суд погоджується з ствердженнями представника позивача, що Правочин учинений боржником у період настання в нього зобов`язання щодо погашення заборгованості перед кредитором, унаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (правочину, вчиненого божником на шкоду кредитору). Такі дії Поручителя не можна визнати добросовісними у розумінні п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України, реалізація ним його прав у такий спосіб є недопустимим зловживанням правом в силу приписів статті 13 ЦК України, а правочин, вчинений відповідачами є таким, що не спрямований на реальне настання наслідків в розумінні статті 203 ЦК України, порушує публічний порядок в розумінні статті 228 ЦК України та є фіктивним в розумінні статті 234 ЦК України. Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання недійсним правочину внаслідок укладення договору, зміст якого суперечить ЦК України, суд враховує, що відповідач відчужив майно після ознайомлення з матеріалами справи за заявою ТОВ «Консалт Солюшенс» про зміну сторони правонаступником по справі № 495/4495/15-ц; майно відчужене на підставі безвідплатного договору; майно відчужене на користь близького родича - матері. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення. Боржник (дарувальник), який відчужує майно на підставі безвідплатного договору на користь своєї матері після пред`явлення до нього вимогу про стягнення заборгованості, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією, такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України). Вище вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 липня 2019 року справа № 405/1820/17, провадження № 61-2761св19, у постанові від 07 жовтня 2020 року по справі № 755/17944/18, провадження № 61-17511св19. В своїй Постанові від 24 липня 2019 року ВС прийшов до висновку про те, « що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України. Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання недійсним правочину внаслідок укладення договору, зміст якого суперечить ЦК України, Верховний Суд врахував, що: 1) відповідач відчужив майно після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості; 2) майно відчужене на підставі безвідплатного договору; 3) майно відчужене на користь близького родича; 4) після відчуження спірного майна у відповідача відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором. На переконання Верховного Суду, сукупність наведених обставин доводить той факт, що відповідач діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника. Фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам) в законодавстві України регулюються тільки в певних сферах (зокрема: у банкрутстві (стаття 20 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкротом»); при неплатоспроможності банків (стаття 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; у виконавчому провадженні (частина четверта статті 9 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»). Водночас, за висновками Верховного Суду, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину. При цьому, та обставина, що правочин із третьою особою, за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства. Поручитель, який став солідарним боржником у зв`язку з невиконанням позичальником свого обов`язку у кредитному зобов`язанні, що виникло первинно з його волі та згідно з його бажанням, не є абсолютно вільним у обранні варіантів власної поведінки, його дії не повинні призводити до такого стану, у якому він ставатиме неплатоспроможним перед своїми кредиторами. Верховним Судом враховано, що на момент здійснення безоплатного відчуження спірного майна кредитне зобов`язання вважалося простроченим, його належне виконання не відбулося, а отже виникло право вимоги до поручителя основного боржника у зв`язку з його неплатоспроможністю. Додатково Верховним Судом враховано, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 6 червня 2016 року у справі № 910/9131/16 про банкрутство ТОВ «Креатив» порушено провадження, у справі розпочато ліквідаційну процедуру боржника. В обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Тому усі боржники мають на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається «про людське око», таким критеріям відповідати не може. Верховним Судом також враховано, що зазначення позивачем певної правової норми, наведеної у обґрунтуванні позову, не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом необхідно керуватися під час вирішення спору, оскільки підставою позову визнаються обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, у цьому випадку - укладення відповідачем договору з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника.» Суд не погоджується з ствердженнями представника відповідача стосовно того, що укладаючи правочин, [PERSON] виходила з того, що на момент його укладання порука була припиненою, так як вважала, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, оскільки вказані ствердження представника відповідача спростовуються матеріалами справи та доказів зворотного ним не надано. Так, дійсно відповідно до ст. 559 ч.4 ЦК України, на яку посилається представник відповідача у своїх поясненнях, порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Як встановлено з матеріалів справи Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» звернувся з позовними вимогами до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості та рішенням Білгород - Дністровського міськрайонного суду від 14 грудня 2015 року позовні вимоги були задоволені, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 2 489 599, 65 грн. Рішення суду є невиконаним. Ухвалою суду від 13 жовтня 2020 року замінена сторона стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» її правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Консальт Солюшенс» у виконавчому провадженні за виконавчими документами, виданими Білгород - Дністровським міськрайонним судом Одеської області у цивільній справі № 495/4495/15-ц. Відповідно до приписів ст. 27 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. У свою чергу, приписами абз. 2 ч. З ст. 26 Закону наголошено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання не дійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таким чином, суд вважає, що з метою ефективного захисту прав та охоронюваних законом інтересів позивача задовольнити вимоги позивача про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Білгород - Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Тітової Тетяни Сергіївни, про державну реєстрацію права власності на 1/4 частину квартири, що розташована в [ADDRESS] , індексний номер: 54185224 від 22 вересня 2020 року. Отже, на основі повно та всебічно досліджених доказів, на підставі вимог чинного законодавства та із правозастосуванням до даних правовідносин позиції ВС, з урахуванням того факту, що відповідач діяв недобросовісно, доказів протилежного ним не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС" до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Тітова Тетяна Сергіївна, про визнання правочину недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з обґрунтованість та доведеністю позовних вимог позивача підлягають також стягненню з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 4540, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved