Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

01 лютого 2023 року позивач [PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27 червня 2008 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження 27 червня 2008 року зроблено актовий запис за № 887, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 27.06.2008 р. [INFO] від шлюбу народився син, [PERSON] . [INFO] від шлюбу народилася донька - [PERSON] . Подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння та відсутність спільних інтересів. З 05.09.2022 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, проживають окремо один від одного, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій розгляд справи просить проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки та їх поважність суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Враховуючи, що у справі є достатні докази про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.4 ст. 223, ст.ст.280-281 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що 27 червня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданий відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №887. Позивачем зазначено, а відповідачем не заперечується та не спростовано, що сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільного господарства не ведуть, проживають окремо з вересня 2022 року, відновлення відносин неможливе. Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідачем доказів в спростування позиції позивача та викладених нею обставин та наданих доказів в обґрунтування вимог позовної заяви, суду не надано, своїм правом приймати участь при розгляді справи та надати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, будь-яких заходів для явки до суду ним не вжито, не подано клопотань про відкладення розгляду справи чи письмових заперечень проти розірвання шлюбу, тощо. З огляду на викладене, враховуючи, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1073, 60 грн.

Outcome: approved