Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

Представник позивачки адвокат Сумцов Є.С. у грудні 2021 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 3 Тростянецької міської ради, Відділу освіти Тростянецької міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, зобов`язання виплатити невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи. Позовні вимоги представник позивачки мотивував тим,\~що [PERSON] \~з 27.06.2018 і по теперішній час працює на посаді прибиральника приміщень Закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 3 Тростянецької міської ради. 01.11.2021 позивачку було повідомлено, що з 08.11.2021 на період карантину, встановленого Урядом, щеплення проти COVID-19 нібито обов`язкове для працівників Закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №3. Також позивачку було поінформовано, що період відсторонення від роботи без збереження заробітної плати не увійде до страхового стажу для призначення пенсії та оплати тимчасової непрацездатності. Наказом від 08.11.2021 № 109-К позивачку було відсторонено від роботи, починаючи з 08.11.2021 на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати. Однак, ні в посадовій інструкції позивачки чи в будь-якому іншому документі, підписаному між сторонами, зобов`язання працівника перед роботодавцем про здійснення такого щеплення немає. Починаючи з 08.11.2021 відділом освіти Тростянецької міської ради було припинено нарахування та виплату позивачці заробітної плати, чим суттєво обмежується право останньої на працю та на оплату праці. Посилаючись на зазначені обставини представник позивачки просив суд: 1) визнати незаконним та скасувати наказ Закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №3 Тростянецької міської ради від 08.11.2021 №109-К «Про відсторонення від роботи Вікторії Полулях»; 2) зобов`язати Відділ освіти Тростянецької міської ради виплатити [PERSON] невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи, тобто починаючи з 08.11.2021 по день набрання рішенням суду законної сили. 15.06.2022 Тростянецьким районним судом Сумської області у даній справі було ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] в інтересах [PERSON] були залишені без задоволення. Постановою Сумського апеляційного суду від 22.11.2022 було залишено без задоволення апеляційну скаргу [PERSON] в інтересах [PERSON] , а рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 15.06.2022 по даній справі без змін. Постановою Верховного Суду від 26.04.2023 було частково задоволено касаційну скаргу [PERSON] та скасовано рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 15.06.2022, а також постанову Сумського апеляційного суду від 22.11.2022 у частині відмови у задоволенні позову [PERSON] до Закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 3 Тростянецької міської ради, Відділу освіти Тростянецької міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи. В цій частині вимог Верховний Суд ухвалив нове рішення, яким вимоги позивачки задовольнив, визнав незаконним та скасував наказ закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 3 Тростянецької міської ради від 08.11.2021 № 109-К «Про відсторонення від роботи [PERSON] ». Також вказаною постановою Верховний Суд скасував рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 15.06.2022 та постанову Сумського апеляційного суду від 22.11.2022 у частині відмови у задоволенні позову [PERSON] до закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 3 Тростянецької міської ради, відділу освіти Тростянецької міської ради про зобов`язання виплатити невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи, а справу у цій частині ухвалив передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Отже суд розглядає дану справу в межах позовних вимог про зобов`язання виплатити невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи [PERSON] . Ухвалою судді Тростянецького районного\~суду Сумської\~області від 13.06.2023 цивільну справу за позовом [PERSON] в інтересах [PERSON] до Закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 3 Тростянецької міської ради, Відділу освіти Тростянецької міської ради про зобов`язання виплатити невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи було призначено до судового розгляду за правилами спрощеного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні представник позивачки підтримав позов та вказав, що позивачка була допущена до роботи з 01.03.2022, тому просить суд зобов`язати Відділ освіти Тростянецької міської ради виплатити [PERSON] невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи за період з 08.11.2021 по 28.02.2022 включно. Також представник позивачки просить суд стягнути з Відділу освіти Тростянецької міської ради понесені [PERSON] витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 4086 грн, та витрати на отримання професійної правничої допомоги у розмірі 12000 грн. Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, але подали заяви в яких просять справу розглядати без їхньої участі, свою позицію щодо позову не зазначали. Заслухавши пояснення представника позивачки та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом установлено, що [PERSON] з 27.06.2018 перебуває у трудових відносинах із Закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 3 Тростянецької міської ради, де працює на посаді прибиральниці службових приміщень (а.с. 9-11 том 1). Наказом директора\~Закладу загальної\~середньої освіти\~І-ІІІ\~ступенів №\~3\~Тростянецької міської\~ради від\~08.11.2021\~№ 109-К\~було відсторонено\~ [PERSON] \~ від\~роботи,\~починаючи з\~08\~листопада 2021\~року на\~час відсутності\~щеплення проти\~COVID-19\~без збереження\~заробітної плати. Починаючи з 08.11.2021 Відділом освіти Тростянецької міської ради припинено нарахування та виплату позивачу заробітної плати (а.с. 14, 15 том 1). На виконання Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», наказу МОЗ від 25.02.2022 № 380 директором Закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №3 Тростянецької міської ради Лампак Л. видано наказ від 28.02.2022 № 13-К, яким тимчасово призупинено дію відсторонення прибиральниці службових приміщень [PERSON] у зв`язку зі уведенням воєнного стану. Також у наказі зазначено повернутися [PERSON] до виконання робочих обов`язків з 01.03.2022 без оплати праці за час відсторонення (а.с. 66 том. 1). З 01.03.2022 [PERSON] повернулась до виконання обов`язків прибиральниці службових приміщень без оплати праці за час відсторонення. Постановою Верховного Суду від 26.04.2023 було визнано незаконним та скасовано наказ Закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 3 Тростянецької міської ради від 08.11.2021 за № 109-К «Про відсторонення від роботи [PERSON] » (а.с. 222-230 том 1). Отже незаконність відсторонення позивачки від роботи у період з 08.11.2021\~по 28.02.2022\~встановлено рішенням\~суду,\~яке набрало\~законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша\~статті 16 ЦК України). Згідно ч. 1\~ст. 46 КЗпП України\~відсторонення працівників від роботи роботодавцем допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 14.12.2022 у справі №\~130/3548/21, чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19. Однак, у разі, якщо таке відсторонення не було правомірним, роботодавець зобов`язаний здійснити працівникові визначені законодавством виплати. Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 08.02.2022 у справі №\~775/12623/19, середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин. Такий висновок підтверджується також змістом частини другої статті 235 КЗпП України, якою визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи. Відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи установлені судом обставити, а також вимоги вищевикладеного чинного законодавства суд вважає доведеним, що Відділом освіти\~Тростянецької міської\~ради було порушено конституційне право позивачки на оплату праці. За час незаконного відсторонення позивачки від роботи, остання має право на отримання середнього заробітку. Ефективним способом відновлення порушених прав позивачки буде зобов`язання Відділу освіти Тростянецької міської ради виплатити [PERSON] невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи за період з 08.11.2021 по 28.02.2022 включно. Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке. Верховний Суд ухвалюючи нове рішення у даній справі не вирішував питання про розподіл судових витрат та зазначив, що що порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У частинах першій, тринадцятій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Тому розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі,

Outcome: approved