Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулися в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В судове засідання представник позивача, Стадник Н.С. в судове засідання не з`явилася, проте в позовній заяві не заперечує щодо розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Із позовних вимог видно, що 02.11.2021 року між [PERSON] та первісним кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Іневструм» було укладено Кредитний договір № 00922-11/2021 згідно якого відповідачка отримавла кредит в сумі 5000 грн. на строк до 01.12.2021 року з процентною ставкою 2.5% надобу в разі прострочення вимоги. 21.09.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 21092022, у відповідності до умов, якого ТОВ «ФК «Інвеструм» предала права вимога по доаному кредитному договорі ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідачка своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого заборгованість за Кредитним договором становить 15 875 грн. Тому представник позивача просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судові засідання не з`являється, хоча була повідомлена належним чином. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а на підставі ст.ст.280, 281, 282, 283 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитор зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно Кредитного договору № 00922-11/2021 від 02.11.2021 року (а.с. 12-14), ТОВ «ФК «Іневструм» надав Позичальнику кредитні кошти в розмірі 5000 грн. до 01.12.2022 року під 2.5 % на добу в разі прострочення кредиту. Відповідно до договору Факторингу № 21092022 від 21.09.2022 року права вимоги по кредитному договору № 00922-11/2021 від 02.11.2021 року перейшли від ТОВ «ФК «Інвеструм» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с. 23-28). З розрахунку заборгованості по Кредитному договорі № 00922-11/2021 від 02.11.2021 року, видно що станом на 31.03.2023 року сума заборгованості становить 15 875 грн., а саме: 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 10 875 грн. сума заборгованості за відсоткам (а.с. 29). У відповідності до положень ч.2 ст.1054 ЦК України та згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі наведеного, ст.ст. 546-547, 550, 553-554, 612, 625, 1046-1054 ЦК України та

Outcome: approved