Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Черкаської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, який 18 березня 2020 року посвідчений секретарем виконавчого комітету Лукашівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області Джулай В.І., відповідно до якого [PERSON] заповіла квартиру [ADDRESS] сину [PERSON] , 1962 р.н. Після смерті матері [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Чорнобаївської державної нотаріальної контори Бабак Л. М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] . 03 березня 2021 року державний нотаріус Чорнобаївської державної нотаріальної контори Бабак Л.М. завела спадкову справу № 67288469. 25 листопада 2021 року державний нотаріус Чорнобаївської державної нотаріальної контори Бабак Л.М. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS] та відсутність реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 04 жовтня 2022 року КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» видано довідку про те, що станом на 01 січня 2013 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, видане Придніпровським районним виконавчим комітетом 18 серпня 1993 року та на підставі договору дарування, посвідченим приватним нотаріусом Романій Н.В. за № 18635 від 04 жовтня 2001 року. 20 травня 2022 року КП «ЧООБТІ» за замовленням [PERSON] виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до висновку № 091422 суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] , ринкова вартість житлової двокімнатної квартири [ADDRESS] станом на 14 вересня 2022 року становить 353000 грн.00коп. Просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом, право власності на квартиру [ADDRESS] . 03 листопада 2022 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. 29 листопада 2022 року ухвалою суду замінено відповідача, а саме, Черкаську міську раду на [PERSON] та [PERSON] . 18 січня 2023 року через канцелярію суду адвокатом Грушевим Ю., який діє в інтересах відповідача [PERSON] , надано Відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що просять позовні вимоги задовольнити частково та визнати за [PERSON] право власності на частку квартири [ADDRESS] , з врахуванням обов`язкової частки [PERSON] . 14 березня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. Адвокат Гаврильченко В.М., який діє в інтересах позивача [PERSON] , в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задоволити. Адвокат Грушевий Ю.В., який діє в інтересах відповідача [PERSON] , в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши через канцелярію суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Також зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує та покладається на розсуд суду. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України) Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.\~3, 4 ст.\~77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.\~2 ст.\~78 ЦПК України). Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст.\~13 ЦК України). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6 ст. 13 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Лукашівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, [INFO] померла [PERSON] . Відповідно до Заповіту від 18 березня 2020 року, [PERSON] квартиру за адресою [ADDRESS] заповіла сину [PERSON] , 1962 р.н. Як вбачається із матеріалів спадкової справи, які надані до суду нотаріусом Чорнобаївської державної нотаріальної контори Бабак Л.М. після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , звернулись [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 25 листопада 2021 року державним нотаріусом Чорнобаївської державної нотаріальної контори Бабак Л.М. винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою встановлено, що виявлено відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на заявлене майно. А тому, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] відмовлено. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Відповідно до ст.319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено статтею 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в результаті втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Крім того, згідно з п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392\~ЦК України, власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~статей 1216-1218\~ЦК України\~спадкуванням є\~перехід прав\~та обов`язків\~(спадщини)\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~(спадкодавця),\~до інших\~осіб (спадкоємців).\~Спадкування здійснюється\~за заповітом\~або за\~законом.\~До складу\~спадщини входять\~усі права\~та обов`язки,\~що належали\~спадкодавцеві на\~момент відкриття\~спадщини і\~не припинилися\~внаслідок його\~смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях\~1261-1265 цього\~Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст.\~1223 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, судом встановлено, що відсутність правовстановлюючого документу на майно перешкоджає позивачу у здійсненні спадкових прав. Враховуючи вищевикладене, надані письмові докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для повного задоволення даного позову. Відносно судового збору суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач [PERSON] є інвалідом 2 групи захворювання, відповідно до Пенсійного посвідчення № [NUMBER] , а тому, при зверненні до суду, був звільнений від сплати судового збору. А тому, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] в прибуток держави судовий збір в розмірі 496 грн.20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved