Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

У липні 2023 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.07.2005 року сторони зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, свідоцтво серії [NUMBER] . У період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюб між подружжям припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 17.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивачка у судове засідання не з`явилася проте у позовній заяві просила розгляд справи здійснити у її відсутність, розірвати шлюб, залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] », а судові витрати залишити за нею. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату час та місце повідомлявся належним чином, суду надав заяву в якій просив розгляд справи здійснити у його відсутність. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд вважає за можливе взяти до уваги клопотання позивача та залишити судові витрати за нею. На підставі викладеного та

Outcome: approved