Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що її батько [PERSON] , який помер [INFO] був головою дворогосподарства за адресою [ADDRESS] . На момент смерті останнього у даному житловому будинку були зареєстровані: його дружина [PERSON] , його донька (позивачка) - [PERSON] , зять - [PERSON] та онук - [PERSON] . Зазначає, що [INFO] померла її мама - [PERSON] , на момент смерті якої у спірному житловому будинку були зареєстровані: її донька (позивачка) - [PERSON] , зять - [PERSON] та онуки - [PERSON] та [PERSON] . Вказує, що її покійна мати зробила заповітне розпорядження, яким все своє майно заповіла їй. Звернувшись до ДНК для оформлення права власності на вищевказаний будинок їй було відмовлено, так як відсутні правовстановлюючі документи на такий. Вважає, що прийняла спадщину за покійною мамою, так як вона була зареєстрована у спірному житловому будинку і проживала в ньому. Тому просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські будівлі за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом за померлою мамою [PERSON] . Сторони у судове засідання не з`явилися. Подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Представник Полянської сільської ради просила розгляд справи провести за наявними в матеріалах справи документами (а.с. 30, 32). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.09.2016 року, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 27 від 29.09.2016 року, проведений Виконавчим комітетом Сусківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області (а.с. 4). Відповідно до довідок Полянської сільської ради №150 від 10.02.2023 року та №149 від 10.02.2023 року, [PERSON] , який помер [INFO] був головою дворогосподарства за адресою [ADDRESS] . На момент смерті останнього у даному житловому будинку були зареєстровані: його дружина [PERSON] , його донька (позивачка) - [PERSON] , зять - [PERSON] та онук - [PERSON] (а.с. 5-6). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.08.2022 року [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №121 від 30.08.2022 року, проведений Виконавчим комітетом Полянської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області (а.с. 7). Як убачається з довідки Полянської сільської ради № 802 від 09.12.2022 року на момент смерті останньої у спірному житловому будинку були зареєстровані: її донька (позивачка) - [PERSON] , зять - [PERSON] та онуки - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Як убачається з заповіту від 09.03.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №3, [PERSON] , [INFO] , заповіла спірний житловий будинок та все інше майно, яке їй належало своїй доньці [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.01.1990 року, батьками позивачки є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27.05.2012 року позивачка змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 13). Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] - матері [PERSON] , який помер [INFO] , виділено земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку та надано дозвіл на будівництво такого, за адресою [ADDRESS] (а.с. 22-26). На спірний житловий будинок за адресою [ADDRESS] видано технічний паспорт, та відповідно до довідки № 20 від 24.02.2023 року, його вартість складає 96780,00 грн (а.с. 19-20). Вищезгадані обставини стверджуються відповідними документами і ніким не оспорюються. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, було встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20). Таким чином, на час будівництва житлового будинку, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті ніким не оспорюється. Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом від 17.07.97 № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Згідно з нормою ст. 319 цього кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити з своїм майном,

Outcome: approved