Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

01.06.2023 [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вказаним позовом, в якому просив скасувати обтяження №12091183 від 25.01.2012 року, зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за яким об`єктом обтяження є невизначене майно, все нерухоме майно, зареєстроване за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , накладене на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП [NUMBER] від 16.01.2012 року, виданої ВДВС Миргородського МРУЮ, державним виконавцем Радченко Л.А. В обґрунтування позовної заяви вказував, що він маючи намір оформити спадщину звернувшись до нотаріальної контори дізнався про накладення арешту на його майно. Через свого представника- адвоката Борзовець О.В., звернувшись з запитом до Миргородського ВДВС у Миргородському районі Полтавської області отримали відповідь, в якій зазначено, що згідно перегляду відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , боргу на виконанні у відділі станом на 02.03.2023 року не знаходіться. Додатково повідомили, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження №12091183 від 25.01.2012 року. За яким об`єктом обтяження є невизначене майно, все нерухоме майно, зареєстроване за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , накладене на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. ВП [NUMBER] від 16.01.2012 року виданої ВДВС Миргородського МРУЮ, державним виконавцем Радченко Л.А. Також повідомлено про відсутність можливості надання копій за вищевказаним виконавчим провадженням у зв`язку із знищенням архіву у 2016 році, в якому зберігалася дана справа. Наявність арешту нерухомого майна порушує його право, як законного власника майна, перешкоджає вільно розпоряджатися своєю власністю, тому з метою відновлення своїх порушених прав змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді від 02.06.2023 відкрито провадження по вище зазначеній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача- адвокат Гавриш Б.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. 20.06.2023 року від представника відповідача Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відповідно до розділу 11 Правил ведення діловодства та архіву органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5 передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню. Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 01 січня року, наступного за роком завершення їх діловодством. Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець вживає передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень в межах відкритого виконавчого провадження. Станом на 02.03.2023 року у Миргородському відділі державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відсутні відкриті ВП відносно [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ). Відповідно до п.3 ч. 1 ст.10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону. Посилаючись на ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також на те, що у зв`язку з відсутністю на примусовому виконанні у відділі ВП відносно [PERSON] у відділу відсутні повноваження для вчинення реєстраційних дій щодо зняття арешту з майна , просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Також, до суду надіслали листа, в якому повідомили, що згідно даних Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт на майно [PERSON] накладено 25.01.2012 на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП [NUMBER] від 16.01.2012 виданої ВДВС Миргородського МРУЮ, державним виконавцем Радченко Л.А. 10.07.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому останній не погодився з аргументами, наведеними представником відповідача у своєму відзиві, вважав їх хибними та не обґрунтованими. Зазначив, що у нього були відсутні можливості в інший спосіб, ніж в судовому порядку, зняти накладений арешт. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вислухавши представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта виявлено тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер №12091183, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, власник - [PERSON] , [INFO] , код [NUMBER] , [ADDRESS] , підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, ВП [NUMBER], 16.01.2012 ВДВС Миргородського МРУЮ Державний виконавець Радченко Л.А. (а.с.8) Відповідно до листа за вих.№ 9349 від 02.03.2023 Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції представнику позивача [PERSON] - адвокату Борзовець О.В. було повідомлено, що згідно перегляду відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , боргу на виконанні у відділі станом на 02.03.2023 року не знаходиться. Додатково повідомили, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження №12091183 від 25.01.2012 року за яким об`єктом обтяження є невизначене майно, все нерухоме майно, зареєстроване за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. ВП [NUMBER] від 16.01.2012 року виданої ВДВС Миргородського МРУЮ, державним виконавцем Радченко Л.А. Також повідомлено про відсутність можливості надання копій за вищевказаним виконавчим провадженням у зв`язку із знищенням архіву у 2016 році, в якому зберігалася дана справа (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч. 1,2 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно з ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За приписами ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України). Відповідно до п. 9 ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Частина 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:1)отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2)надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3)отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 закону "Про виконавче провадження", письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Частиною 5 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" встановлено ,що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. З аналізу ст. 59 ЗУ " Про виконавче провадження" вбачається, що арешт з майна може бути знятий виконавцем в рамках існуючого виконавчого провадження, або на виконання рішення суду шляхом відкриття нового виконавчого провадження Таким чином, суд дійшов висновку, що накладена заборона на майно порушує права позивача вільно володіти та розпоряджатися своєю власністю. Іншого способу зняти наявну заборону немає. Отже, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. В зв`язку з тим, що позивач просив

Outcome: approved