Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач вказала, що 09 січня 1993 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що виконавчим комітетом Есеньської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області було зроблено відповідний актовий запис №01 від 09 січня 1993 року, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] виданим повторно від 22 березня 2023 року. Від шлюбу в сторін неповнолітніх дітей немає. Позивач також зазначила, що шлюб між ними з 2021 року існують лише формально, особисті відносини уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування, подружжя не проживають разом. Спроби про примирення не дали жодних результатів. Просить не надавати строк для примирення, оскільки вважає такий недоцільним. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] .. Відзиву на позовну заяву у встановлений строк відповідач не подав. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 травня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 червня 2023 року постановлено відкласти судове засідання,через неявку відповідача та викликати останнього через оголошення на сайті Ужгородського міськрайонного суду. Згідно правил ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. У відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін. У судове засідання 21 липня 2023 року: - позивач не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними в справі матеріалами, проти ухвалення заочного рішення позивач не заперечує. - відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи, був повідомлений належним чином, шляхом надіслання судових повісток та розміщення оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, про що подав відповідну заяву, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено: відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09 січня 1993 року, про що виконавчим комітетом Есеньської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області було зроблено відповідний актовий запис № 01 від 09 січня 1993 року. Як вбачається з матеріалів справи, подружнє життя між сторонами не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, шлюбних стосунків сторони між собою не підтримують. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, виходячи з їх належності та допустимості прийшов до наступних висновків. Згідно зі ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст.24, ст.25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин, і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачкою судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп.. На підставі наведеного,

Outcome: approved