Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] , звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу в обґрунтування якого зазначила, що з 09 червня 2011 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №795. Від шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON] [INFO] . Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв`язку з цим шлюбні відносини були фактично припинені. Вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки відносини з відповідачем тривалий час мають негативний характер, відсутнє нормальне спілкування. Позивачка продовжувати шлюбні відносини не бажає, вважає що надання строку на примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, та після розірвання шлюбу замінити їй прізвище набуте в шлюбі « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] ». Позивачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність та наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 09 червня 2011 року, актовий запис № 795. Від даного шлюбу подружжя має малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.01.2014, актовий запис №322 року. Після одруження відповідачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв`язку з цим шлюбні відносини були фактично припинені. Вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки відносини з відповідачем тривалий час мають негативний характер, відсутнє нормальне спілкування. Позивачка продовжувати шлюбні відносини не бажає, вважає що надання строку на примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, та після розірвання шлюбу замінити їй прізвище набуте в шлюбі « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] ». Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка в своїй позовній заяві просить суд при вирішенні питання про розірвання шлюбу, замінити їй прізвище « [PERSON] », яке було набуте у зв`язку із реєстрацією шлюбу, на дошлюбне « [PERSON] ». Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09 червня 2011 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві, дошлюбним прізвищем [PERSON] дійсно є « [PERSON] », а тому вимога про заміну прізвища обґрунтована та підлягає задоволенню. У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved