Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

12 травня 2023 року [PERSON] звернувся до суду про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у 2002 році він з сім`єю переїхав проживати до будинку у [ADDRESS] , який належав його двоюрідному брату [PERSON] , оскільки останній передав йому житловий будинок для проживання, так як не мав правовстановлюючого документу на нього. Таким чином, він з 2002 року по теперішній час, постійно, безперервно, відкрито та добросовісно володіє і користується вказаним житловим будинком. За весь час проживання в будинку, ним було проведено ряд поліпшень, добудов, капітальних ремонтів як житлового будинку так і господарських споруд, з 2002 року і по день звернення з позовом до суду виключно ним проводилася оплата за комунальні послуги. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати за ним за набувальною давністю право власності на житловий будинок літ. «А», житловою площею 28,7 кв.м, загальною площею 53,2 кв.м, сарай літ. «Б», погріб літ. «Бп», сарай літ. «б1», гараж літ. «В», огорожу № 1, ворота № 2, розташовані за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Федорівської сільськох ради Глобинського району Полтавської області № 120 від 10.06.2013 року, [PERSON] , проживає без виїзду з 2002 без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до довідки виконавчого комітету Глобинської міської ради Полтавської області №02-36.20/32 від 06.07.2022 року, [PERSON] проживає із 2002 без реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Згідно технічного паспорту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] від 15.07.2022 року, будинок має наступні технічні характеристики: житловий будинок літ. «А», житловою площею 28,7 кв.м, загальною площею 53,2 кв.м, сарай літ. «Б», погріб літ. «Бп», сарай літ. «б», сарай літ. «б1», гараж літ. «В», огорожа № 1, ворота № 2 (а.с. 13-17). Як вбачається з Довідки № 61/987 від 07.03.2023 року, за даними архівного обліку, станом на 28.12.2012 року в КП «КМБТІ», право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.19). Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.05.2021, право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] не зареєстроване (а.с.29-31). Згідно Експертного звіту будівельно-технічного обстеження нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , технічний стан будинку є задовільний і конструкція об`єкту придатна для постійної експлуатації за його призначенням (а.с.20-28). Як встановлено судом, з 2005 року позивачем укладалися договори з обслуговування вказаного домоволодіння, позивачем сплачуються кошти за надання комунальних послуг у вказане домоволодіння (а.с.34-42). Письмовими поясненнями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтверджується факт постійного користування [PERSON] житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. За ч.4 ст.344 Цивільного кодексу України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Згідно з п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати,зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Приймаючи до уваги те, що позивачем доведено його добросовісне, відкрите, безперервне володіння житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] більше 10 років, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved