Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача ПП «Транс-Сервіс» про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. В позовній заяві посилалась на те,що 20 березня 2020 року близько 15 год. 41 хв. в м. Харкові по вул. Сергія Грицевця поблизу буд. 44 сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій маршрутне таксі №262 автомобіль марки «І-VAN А07А-30», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , здійснило раптове гальмування, внаслідок чого пасажир вказаного маршрутного таксі [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Цим їй спричинена значна моральна шкода. Шкода їй спричинена у ДТП за участю автомобіля, який є джерелом підвищеної небезпеки, і управління яким здійснював водій, що працював у ПП «Транс-Сервіс». Завдану їй моральну шкоду позивач оцінює у 240000 грн. Частково, а саме в розмірі 2692,35 грн. шкоду їй було відшкодовано ПАТ «СК «Країна». Невідшкодований залишок становить 237307,65 грн. Тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь 237307,65 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди та витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 35000 грн. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2020 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Розпорядженням голови Верховного Суду\~від 14 березня 2022 року №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Донецької, Запорізької та Харківської областей. Відповідно до даного Розпорядження\~справи, які перебували в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, підсудні Київському районному суду м. Полтави. Справа №644/8380/20 також передана на розгляд до Київського районного суду м.Полтави. Після цього справу в порядку, передбаченому ч.3 ст. 14 ЦПК України, передано на розгляд судді Самсоновій О.А. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 24 лютого 2023 року справу прийнято до свого провадження. Розгляд справи вирішено продовжувати в загальному позовному провадженні зі стадії підготовчого розгляду (а.с.139). Відповідач ПП «Транс-Сервіс» надав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив. У відзиві посилався на те, що згідно постанови про закриття кримінального провадження від 30 листопада 2020 року в ході досудового розслідування встановлено, що в діях водія [PERSON] відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, ДТП сталося внаслідок власних необережних дій пасажира [PERSON] . Крім цього, в постанові про закриття кримінального провадження зазначено, що водій дверцята автобусу зачинив, після того, як [PERSON] зупинилась поруч з двійним сидінням та намагалася передати водієві автобусу посвідчення, згідно з яким остання має право на проїзд у громадському транспорті, водій таксі пришвидшився і вона не втримавшись впала у задню частину салону автобусу. ДТП відбуваються за участю джерела підвищеної небезпеки - транспортних засобів. Моральна шкода відшкодовується, якщо ушкодження здоров`я знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку із дією транспортного засобу. В даній справі дії, як такої, фізичного впливу транспортного засобу на [PERSON] не було. Так само падіння [PERSON] сталося в силу її віку ( [INFO] ), остання могла впасти, де інде, більш того падіння [PERSON] сталося з її вини, яка не трималася за поручні, не зайняла місце тощо. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України). Як зазначає позивач він просив страхову компанію ПАТ «СК «Країна» відшкодувати моральну шкоду, та отримав таке відшкодування у розмірі 2 692,35 грн., з яким погодився. Тому моральна шкода їй є відшкодованою Моральна шкода у розмірі 237307,65 грн. необґрунтована позивачем ні підстави, ні розмір такої шкоди. Крім того, розмір витрат на правову допомогу у справі в розмірі 35000 грн. відповідач вважає таким, що не відповідає складності справи, принципам співмірності та розумності судових витрат, є значно завищеним. Тому позивач просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник позивача надав відповідь на відзив, у якій не погодився з доводами позивача, викладеними у відзиві. Зазначив, що викладені у відзиві заперечення та вимоги відповідача вважає необґрунтованими (а.с. 90-92). Відповідач надав заперечення, у якому, посилався на те, що падіння [PERSON] сталося з її вини, оскільки вона не трималася за поручні, не зайняла вільне місце в автобусі, тощо. Доказами у справі не підтверджується наявність прямого причинного зв`язку ДТП з травмою позивача. Вини водія в ДТП немає. Тому в задоволенні позову просив відмовити (ас. 97-99). Інші заяви по суті справи або клопотання учасники справи суду не подавали. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, уповноваживши адвоката Стефківського В.І. представляти її інтереси в суді. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Уточнив, що сума яку позивач просить стягнути на її користь 237307,65 грн. є відшкодуванням лише завданої їй моральної шкоди. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, в задоволенні позовних вимог просила відмовити. Третя особа [PERSON] , який повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в порядку, встановленому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання також не з`явився, про причини неявки не повідомив. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Заслухавши представника позивача, представника відповідача та дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено,\~що 20 березня 2020 року близько 14 год. 50 хв. в районі буд. [ADDRESS] сталося падіння [PERSON] у маршрутному таксі №262 І-VAN, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Вказана обставина встановлена постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області від 30 листопада 2020 року у кримінальному провадженні №12020220000000350 від 21 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 50-51). Зазначеною постановою також встановлено, що в діях водія [PERSON] відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, ДТП сталася внаслідок власних необережних дій пасажира [PERSON] . З цих підстав кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020220000000350 від 21.03.2020, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином не підлягають доказуванню та є встановленими обставини, викладені у постанові слідчого від 30 листопада 2020 року у кримінальному провадженні №12020220000000350 від 21 травня 2020 року, а саме, що 20 березня 2020 року близько 14 год. 50 хв. в районі буд. [ADDRESS] сталося падіння [PERSON] у маршрутному таксі №262 І-VAN, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , а результаті чого [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Згідно висновку судово-медичної експертизи №09-1665/2020 від 15.05.2020, у [PERSON] , виявлено наступні тілесні ушкодження: медіальний перелом шийки правої стегнової кістки зі зміщенням кісткових відломків, що відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості (а.с. 10-12). У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] з 20 березня 2020 року по 10 квітня 2020 року перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «Міська клінічна лікарня №17» Харківської міської ради, що підтверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого №4478 (а.с.32-33). Та обставина, що водій транспортного засобу [PERSON] на час ДТП перебував в трудових відносинах з ПП «Транс Сервіс», не спростована відповідачем під час розгляду справи, а також підтверджується постановою слідчого від 30 листопада 2020 року у кримінальному провадженні №12020220000000350. Цивільно-правова відповідальність ПП "Транс-Сервіс", пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «І-VAN А07А-30», р.н. [NUMBER] , була застрахована АТ "СК "Країна", що підтверджується полісом №4929003 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 52). 07.06.2020 року позивач через представника по довіреності повідомила страховика ПАТ «СК «Країна» про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 21). 09 червня 2020 року [PERSON] через представника по довіреності також звернулась до ПАТ «СК «Країна» з заявою на виплату страхового відшкодування (а.с. 22). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2021 року в частині, що залишена без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року, у справі №644/4221/21 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь [PERSON] стягнуто 27 604 грн. 56 коп. страхового відшкодування, 1380 грн. 23 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 6000 грн. в рахунок компенсації судових витрат на оплату правничої допомоги. Вказаними судовим рішеннями також встановлено, що розмір страхового відшкодування моральної шкоди становить 5% від суми 55209,12 грн. та дорівнює 2 760,46 грн. З урахуванням проведеної відповідачем виплати стягненню підлягає сума 1380,23 грн. (2 760,46 грн. / 2). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України \~особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Таким чином, оскільки встановлено, що [PERSON] отримала тілесні ушкодження у зв`язку з експлуатацією джерела підвищеної небезпеки водієм ПП «Транс-Сервіс», саме на відповідача покладається обов`язок відшкодування завданої їй шкоди. При цьому будь-якими доказам у справі не підтверджується наявність підстав для звільненні відповідача від обов`язку відшкодувати завдану позивачу шкоду, як то непереборна сила або умисел потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як передбачено ч. 3 ст. 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Звертаючись до суду з даним позовом та обґрунтовуючи розмір завданої їй моральної шкоди, позивач зазначила, що через фізичну травму змушена змінити свій звичний стиль життя, втратила працездатність, сон та апетит. У зв`язку з цією травмою позивачу в перспективі буде встановлено групу інвалідності, втрачено працездатність, відчуття запаху і смаку. На теперішній час позивач пересувається на ходунцях, пробує вставати і ходити по кімнаті на милицях, за своїм станом здоров`я має пройти тяжкий і довгий курс реабілітації. Після отриманої травми позивачка тривалий час знаходилася на лікуванні у різних лікарнях, де їй застосовувалися різні методи лікування як наслідків травми, так і загострення у зв`язку з травмою інших захворювань, при цьому їй було показано у певний період постільний режим, який вона дотримала. З урахуванням викладеного, глибини вже перенесених позивачем моральних страждань та тих нескінченних страждань, що будуть переслідувати позивача довготривалий час, перенесених нею моральних переживань, які продовжують тривати по даний час і ніколи не закінчаться, та пов`язаних з цим істотними вимушеними змінами у її життєвих стосунках, часу та зусиль, які можливо хоч частково відновлять стан її психологічного здоров`я, позивач оцінила завдану їй моральну шкоду у 240000 грн. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Проте, позивачем до справи не надано доказів на підтвердження зміни її звичного стилю життя, істотних вимушених змін у її життєвих стосунках, втрати працездатності, сну та апетиту, як і відчуття смаку та запаху. При цьому з матеріалів справи не вбачається, що втрата смаку та запаху взагалі може бути пов`язана з дорожньо-транспортною пригодою. Також на час розгляду справи позивачем не надано суду доказів встановлення їй інвалідності, що вона припускала в позовній заяві. Тому суд встановив, що розмір завданої їй внаслідок дорожньо-транспортної пригоди моральної шкоди, визначений позивачем у розмірі 240000 грн. не підтверджується доказами у справі, є необґрунтованим та не відповідає вимогам розумності та справедливості. Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої позивачу, суд бере до уваги, що така моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Суд враховує вік позивача на час одержання нею травми, що збільшує період одужання та тяжкість періоду відновлення. Також суд враховує відсутність вини водія у дорожньо-транспортній пригоді та необережність позивача, що встановлено постановою слідчого від 30 листопада 2020 року. На підставі викладеного, враховуючи всі обставини в сукупності, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає доведеним розмір моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 40000 грн. Оскільки страховою компанією «Країна» позивачу частково відшкодовано моральну шкоду у розмірі 1380, 23 грн., а рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2021 року у справі №644/4221/21 з АТ «СК «Країна» на користь [PERSON] стягнуто ще 1380, 23 грн. на відшкодування завданої їй моральної шкоди (тобто всього: 1380, 23 грн. + 1380, 23 грн. = 2760,46 грн.), невідшкодованою залишається сума у розмірі 37239,54 грн.: 40000 грн. - 2760,46 грн. = 37239,54 грн. При цьому суд відхиляє доводи відповідача про те, що фактично позивачу вже відшкодовано моральну шкоду, і вона погодилась з розміром відшкодування. Часткове відшкодування позивачу завданої шкоди відбулося на підставі ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Зазначена норма є гарантією прав потерпілого на відшкодування завданої йому шкоди та не перешкоджає відшкодуванню завданої шкоди в повному обсязі. При цьому 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, - це максимальний розмір моральної шкоди, який відшкодовується страховиком на підставі вказаного Закону. На підстав викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні з позовом до суду позивач на підставі. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не сплатила. При цьому на час звернення позивача з позовом до суду судовий збір у даній справі становив 840,80 грн. Оскільки судом позов задоволено на 15,69 %, пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 131,92 грн. До закінчення судових дебатів сторони зробили заяви, що докази понесених ними судових витрат на професійну правничу допомогу будуть подані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Тому судом не вирішувалось питання про розподіл між сторонами витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial