Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

03.06.2010 у м. Краматорську народився [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народжень 11.06.2010 зроблено актовий запис №801, що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] . Батьками [PERSON] є - батько [PERSON] , матір - [PERSON] , які перебували у шлюбі з 10.08.2002 по 18.05.2013. Шлюб розірвано рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 18.05.2013 по справі №234/4523/13-ц. Фактично шлюбні відносини припинені у 2012 році, що не заперечується сторонами. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З довідки №12829 від 21.02.2022 про склад сім`ї судом встановлено, що малолітній [PERSON] зареєстрований разом із матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (квартира знаходиться у спільній власності з таким розподілом часток: 1/3 частки належить [PERSON] , 2/3 частки - позивачці), але з 27.07.2022 разом з матір`ю є внутрішньо переміщеною особою та фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 27.07.2022 №3002-5001926459. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] є учнем 7-Б класу спеціалізованої школи №291 м. Києва. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 21.12.2021 року у справі № 234/2708/21 стягнуто з відповідача на користь позивачки частки з усіх видів заробітку/доходу. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30.03.2023 рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 21.12.2021 року у справі № 234/2708/21 залишено без змін. Також судом встановлено, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області 12.06.2019 року у справі № 234/1354/19 за позовом [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні, встановлення способів та порядку участі у вихованні дитини визначено відповідачу способи участі у спілкуванні - щотижневі зустрічі щосереди з 18-30 години до 20-00 години, кожну першу та третю неділю місяця з 17-30 години до 20-00 години в загальнодоступних громадських місцях. Нормами ст. 19 СК передбачено, що при розгляді судом спорів місця проживання дитини, виселення дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 22.05.2023 року, складеного спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, на час складання акту встановлено, що [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де для проживання, розвитку та навчання дитини створено належні умови. З висновку про визначення місця проживання дитини від 16.06.2023 №101-5049/02 зробленого Службою у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації випливає, що райдержадміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Отже судом встановлено, що, після розлучення батьків та на час розгляду справи у суді, малолітній [PERSON] мешкає разом з матір`ю, що не заперечується сторонами та підтверджено матеріалами справи. Приписами статті 141 СК України визначено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Частина 2, 3 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтями 11 та 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.2 та ч.3 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Системний аналіз вищезазначених правових норм дозволяє зробити висновок про те, що законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Кожна дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.111989) Зібрані у справі докази свідчать про те, що позивач [PERSON] приділяє дитині багато уваги та турботи, при цьому не зловживає спиртними напоями та не веде асоціальний спосіб життя. Позивач разом із сином мешкають у квартирі, де створені умови для належного виховання та розвитку сина, а відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Щодо клопотання про закриття провадження по справі. Частина перша ст. 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України). Крім того, між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Клопотання представника відповідача про закриття провадження у зв`язку з відсутністю спору між сторонами є необґрунтованими, так як позивач посилалась на те, що вони з відповідачем проживають окремо один від одного, позивач самостійно не може визначити місце проживання сина без згоди її батька за вказаних обставин окрім як в судовому порядку. При цьому, відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом із позивачем не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі. Щодо клопотання про залишення позову без розгляду суд зазначає наступне. Відкриття провадження у справі як стадія цивільного процесу складається з двох взаємопов`язаних дій: пред`явлення позову та прийняття його судом до свого провадження. Основним процесуальним наслідком відкриття провадження по справі є виникнення цивільних процесуальних правовідносин у конкретній справі. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень - 15.02.2022 ухвалою судді Краматорського міського суду Донецької області Костюкова Д.Г. по справі №234/1067/22 позовна заява [PERSON] до [PERSON] прийнята до розгляду та відкрите провадження по справі. Однак, у зв`язку з введенням воєнного стану на території України та неможливістю Краматорським міським судом Донецької області здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядження Верховного Суду України № 1/0/9-22 від 06.03.2022, відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», змінено територіальну підсудність судових справ з Краматорського міського суду Донецької області на Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська. З даних Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи документообігу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська КП «Д-3» судом встановлено, що справа №234/1067/22 з Краматорського міського суду Донецької області до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська не надходила. Враховуючи викладене судом не встановлено підстав для залишення позову [PERSON] до [PERSON] у даній справі без розгляду, а відтак клопотання задоволенню не підлягає. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1 073 грн. 60 коп. Приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем у позові, до закінчення судових дебатів, зроблена заява про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. У зв`язку з чим суд вважає за необхідне встановити [PERSON] строк у п`ять днів після ухвалення рішення суду для подання суду доказів на підтвердження витрат, які вона сплатила у зв`язку з розглядом справи. Для вирішення питання про розподіл судових витрат призначити судове засідання, у відповідності до п.5 ч.7 ст.265 ЦПК України.

Outcome: approved