Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Служба у справах дітей Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вимог посилається на те, що 01 грудня 2015 року, між нею та відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано у виконавчому комітеті Білоцерківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, за актовим записом № 7. Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області, ухваленим 23 травня 2018 року, шлюб між ними було розірвано. Від даного шлюбу разом з позивачем мають одна спільну дитину, сина [PERSON] [INFO] . Зазначає, що відповідач не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в подальшій долі сина, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання. Відповідач також не спілкується з сином в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, а тому створились умови, які шкодять інтересам дитини. Додає, що відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Син знаходиться на повному її утриманні. Враховуючи наведене, просить позбавити [PERSON] , батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 лютого 2023 року вказану позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 20.02.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, та призначено підготовче засідання. 07 червня 2023 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка та її представник, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та просили позов задовольнити. Проти проведення заочного розгляду справи, не заперечили. Позивачка додала, що відповідач не тільки не піклується сином, а й взагалі не признає себе його батьком. З цього приводу він навіть звертався до суду з позовом про оспорювання батьківства, однак позов було залишено без розгляду, жодної матеріальної допомоги на утримання сина він не надає та стягнуті з нього згідно судового наказу аліменти сплатив лише за перші чотири місяці. Син його навіть не впізнає, оскільки в останнє відповідач приходив до нього коли дитині було два роки. Відповідач, будучи відповідно до положень п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями за штрих кодовими ідентифікаторами за №№ 9050001651897, 9050001698737 та 9050001707280 повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила, відзив не подавав. Представник третьої особи, Служби у справах дітей Солотвинської селищної ради, в особі начальника служби Реднік М. в судове засідання не з`явилася, водночас 29.03.2023 року подала до Тячівського районного суду Закарпатської області заяву в якій просить справу розглядати без її присутності, позовні вимоги викладені в заяві підтримує. Суд, виконуючи вимоги ст.280 ЦПК України, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив, а також те, що представник позивача та позивачка не заперечили проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши всі матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження виданого виконкомом Ганичівської сільської ради 05.04.2017 р., батьками малолітнього [PERSON] [INFO] , являються [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про шлюб виданого виконавчим комітетом Білоцерківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області від 01.12.2015 р., позивачка 01.12.2015 року уклала шлюб з [PERSON] та після одруження отримала прізвище [PERSON] (а.с.12). Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 23 травня 2018 року ухваленим у цивільній справі № 305/571/18 провадження 2/305/454/18, яке набрало законної сили 25 червня 2018 року, шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] розірвано. (а.с.5-6). Згідно свідоцтва про шлюб виданого Тячівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, 13 вересня 2018 року позивачка перебуває у шлюбі з [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Згідно доданої до матеріалів справи довідки №2 про участь батьків вихованця ЗДО № 1 у дошкільному житті дитини від 17.01.2023 року виданої директором [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON] , контакту із ЗДО №1, де вчиться дитина, не підтримує, із вихователями не спілкується. Дитину до ЗДО №1 приводять і забирають мати і бабуся. (а.с.15). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов складеним депутатом Солотвинської селищної ради Марінчан Ю.Ю. вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , мешкають [PERSON] з донькою та внуком, у хороших умовах поживання. (а.с.16). Згідно судового наказу виданого Рахівським районним судом Закарпатської області від 20 червня 2018 року винесеним у справі № 305/1016/18 провадження 2/305/58/18, з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.17). З письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] від 22.01.2023 року, які як встановлено в судовому засіданні є сусідами позивачки вбачається, що [PERSON] не відвідує свого сина, не приймає участі у його вихованні та матеріально не забезпечує (а.с.18,20). Вказані та встановлені під час розгляду справи обставини, дають суду підстави дійти висновку про неналежність та небажання виконання відповідачем, свого батьківського обов`язку з утримання та виховання дитини. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 27.03.2023 року, орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітнього [PERSON] [INFO] (а.с. 50-52). Зі змісту вказаного висновку вбачається, що комісією встановлено, що малолітній [PERSON] [INFO] знаходиться на повному вихованні та утриманні матері. Проживає дитина з матір`ю, вітчимом та бабусею у власному житловому будинку. Батько дитини [PERSON] ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в подальшій долі, не цікавиться, успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з сином в обсязі необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, органом опіки та піклування розцінено, як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Окрім цього на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Солотвинської селищної ради 22 березня 2023 року, яке відбулося за участі відповідача в телефонному режимі (через Viber), останній повідомив, що дитину він не визнає, так як він не може мати дітей, і він не проти позбавлення батьківських прав. (а.с. 50-52). Повною мірою вищезгаданий висновок відповідає висновкам суду, є всебічним, об`єктивним щодо суттєвих обставин, які пов`язуються з позбавленням відповідача [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON] . Наведені у висновку факти та обставини підтверджуючі доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, самі по собі мають місце, та оцінюються судом в контексті дійсних взаємовідносин батька та дитини, яких по суті більше трьох років не існує, на що вказує бездіяльність поведінки батька, що має істотне значення для правильного, законного і обґрунтованого висновку з чутливого сімейного питання. Таким чином, позивачкою доведено, відсутність можливості зберегти зв`язок між батьком і дитиною та доведено наявність винної поведінки відповідача щодо ухилення його від участі у виконанні покладеного на нього Законом батьківського обов`язку, щодо утримання та виховання сина. Статтею 150 СК України, передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно частини 4 статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" вказано, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. В абзаці 2 п. 16 тієї ж Постанови визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінки. У своєму рішення (справа "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року) суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Враховуючи встановлені та досліджені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо, без будь-яких поважних на те причин, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням сина, не піклується про його здоров`я, фізичний та духовний розвиток та взагалі не признає його як свою дитину, а отже позбавлення його батьківських прав повністю відповідає інтересам дитини, є виправданою мірою, спрямованою на захист прав дитини, що має пріоритетне значення при вирішенні справи, а відтак позовні вимоги позивачки про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою були понесені судові витрати за подання до суду позовної заяви про позбавлення батьківських прав в розмірі 1073,80 гривень, які у відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved