Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

17 січня 2022 [PERSON] звернулася до Борівського районного суду Харківської області з позовом, який був уточнений в подальшому, до [PERSON] про стягнення з нього на її користь: 1/2 частину вартості понесених додаткових витрат в 2021 році на дочку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3861,28 грн; 1/2 частину вартості передбачуваних додаткових витрат на дочку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2708,28 грн щомісячно; заборгованість по додатковим витратам, які виникли до 2021 року на дочку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 24376,79 грн; пеню по заборгованості по додатковим витратам на дочку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 24376,79 грн. В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначила про те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому між ними був розірваний, від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Рішенням суду з відповідача на її користь стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу кожного місяця на утримання дочки. У 2011 році дочка тяжко захворіла, доходів не вистачає на придбання ліків для неї, значних витрат потребує оплата навчання у вищому навчальному закладі. [PERSON] аліменти сплачує нерегулярно і не в повному обсязі, має заборгованість станом на 31.12.2021 у розмірі 20507,70 грн. У 2017 році позивач зверталася до суду з позовом про стягнення з відповідача половини вартості понесених додаткових витрат на дочку і рішенням Борівського районного суду від 28.11.2017 позовні вимоги були частково задоволені. [PERSON] протягом 2017-2021 років фактично не приймає участі в додаткових витратах, пов`язаних з лікуванням дочки в розмірі половини від понесених нею витрат, у зв`язку з цим виникла заборгованість та пеня за несплату додаткових витрат. Ухвалою судді Борівського районного суду Харківської області Гуляєвої Г.М. від 21.01.2022 провадження по даній справі відкрито (а.с. 50). Розпорядженням Голови Верховного Суду №10/0/9-22 від 16.03.2022 Котелевському районному суду Полтавської області визначено територіальну підсудність справ Борівського районного суду Харківської області та Дергачівського районного суду Харківської області. Згідно з частиною 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідне рішення є підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 24.02.2023 цивільна справа №614/18/22 надійшла на розгляд судді Шолудько А.В. (а.с. 65). Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області Шолудько А.В. від 27.03.2023 справу 614/18/22 прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 66). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином (а.с. 141), подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 72). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с. 142-145), про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав. Представник відповідача адвокат Кривошея О.Є., який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 11.02.2022 (а.с. 60, 61), у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с. 146, 147), про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вирішив можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи, наявних у ній доказів, суд приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити частково, з наступних підстав. Відповідно до рішення Борівського районного суду Харківської області від 28.11.2017 у справі №614/782/17 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину вартості понесених додаткових витрат на дочку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 11719,11 грн, та 1/2 частину вартості передбачуваних додаткових витрат на дочку [PERSON] , [INFO] , в розмірі: за один місяць 2673,47 грн, та в подальшому 677,84 грн щомісячно, в якому також встановлено, що відповідно до копії рішення Борівського районного суду Харківської області від 26.08.2010 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу кожного місяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини: дочки [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня подачі заяви до суду 17.08.2010 до досягнення нею 18-річного віку; також рішенням встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.12.2011. Судове рішення набрало законної сили 11.12.2017 (а.с. 23-25). Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. [PERSON] є матір`ю дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.07.2004, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 02.11.2007 (а.с. 13, 17), свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.08.2012 (а.с. 15), свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.05.2018 (а.с. 16). Позивачка є багатодітною матір`ю, знаходиться на обліку в УСЗН Ізюмської РДА та отримує допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях, державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю, щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини (а.с. 12, 43-45, 74). Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення Ізюмської РДА №04-31/473 від 08.12.2021, [PERSON] знаходиться на обліку у відділі призначення державних соціальних допомог, соціальної підтримки пільгових категорій громадян та осіб з інвалідністю №3 Управління соціального захисту населення Ізюмської РДА та отримує допомогу як малозабезпечена сім`я згідно з Закону про «Державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» з 01.11.2021 по 30.04.2022 (а.с. 42). [PERSON] , [INFO] , місце проживання [ADDRESS] , потребує домашнього догляду, що підтверджується довідкою №27/02-08МК18 від 03.02.2023 про потребу дитини (дитини інваліда) у домашньому догляду (а.с. 73). Згідно з довідкою Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» №153/8ф-2022 від 30.05.2022 року, [PERSON] дійсно є студенткою Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» 1 курсу денного відділення факультету міжнародних комунікацій та підготовки іноземних громадян, термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025 (а.с. 18, 77). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , виданого 12.11.2020 Борівським УСЗН, [PERSON] , 2004 року народження, є дитина-інвалід, особова справа 601798, їй призначена державна соціальна допомога, законний представник [PERSON] , 1977 року народження (а.с. 14). Згідно з медичним висновком КНП «Борівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Борівської районної ради Харківської області №345/02-08МК№156 від 22.10.2020 про дитину-інваліда віком до 18 років, у [PERSON] наявне захворювання, а саме цироз печінки, внаслідок аутоімунного гепатиту з синдромом портальної компенсації. Висновок дійсний до 16.06.2022 (а.с. 22), діагноз також підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №4562 обласного дитячого гастроентерологічного центру КНП ХОР «Обласна дитяча клінічна лікарня» від 28.10.2021 (а.с. 19-21). Позивач зазначає, що у грудні місяці 2021 року нею понесено наступні додаткові витрати (на лікування й придбання ліків для дочки): - урсофальк 250 мг, упаковка 100 капсул вартістю 1000,00 грн., потреба на місяць 120 капсул на суму 1200,00 грн; - імуран 50 мг, упаковка 100 пігулок вартістю 804,00 грн, потреба на місяць 60 пігулок на суму 480,00 грн, - анапрілін 10 мг, упаковка 50 пігулок вартістю 47,80 грн, потреба на місяць 30 пігулок на суму 28,58 грн, - цистісорб 50 мг, упаковка 60 капсул вартістю 820,00 грн, потреба на місяць 30 капсул на суму 411,00 грн, - гептрал 500 мг, упаковка 20 пігулок вартістю 787,00 грн, потреба на місяць 60 пігулок на суму 2360,00 грн; -етанзілат 250 мг, упаковка 50 пігулок вартістю 95,04 грн, потреба на місяць 90 пігулок на суму 171,72 грн; -вітамін К 250 мг, упаковка 50 пігулок вартістю 60,14 грн, потреба на місяць 30 пігулок на суму 36,84 грн; - декрістол - 5600МО, вартістю 271,68 грн, потреба на місяць 2 упаковки на суму 543,36 грн; - кальцій 250 мг, упаковка 50 пігулок вартістю 60,14 грн, потреба на місяць 30 пігулок на суму 29,95 грн, - поштові витрати на пересилку ліків склали 158,00 грн; - обстеження дочки в 2021 році витрачено - 2370,00 грн. Таким чином загальні витрати на ліки, обстеження та на поштові витрати позивачки склали 7786,55 грн., однак при перерахунку вказаних сум судом встановлена інша сума 7789,45 грн (ліки на суму 5261,45 грн + обстеження 2370,00 грн + поштові витрати 158,00 грн) Між сторонами не досягнуто згоди щодо добровільної сплати додаткових витрат на утримання дочки. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно з ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до ст. 181, ст. 182 Сімейного кодексу України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20.03.201 у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12.12.2019 у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01.04.2020 у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 12.01.202 у справі № 545/3115/19 (провадження № 61-18145св20). З наданих позивачем доказів вбачається, що загальна сума понесених нею та підтверджених додаткових витрат на дитину, а саме: витрати на ліки в грудні 2021 року становлять 5232,87 грн (а.с. 29-31), оскільки доказів витрат позивачем на анапрілін 10 мг 30 пігулок на суму 28,58 грн не надано; поштові витрати для придбання ліків на суму158,00 грн (а.с. 31, 32, 38) та витрати на медичне обстеження становлять 2370,00 грн (а.с. 33, 34). Разом з тим, суд не може погодитись з розміром додаткових витрат на ліки щодо придбання позивачкою в грудні 2021 року деяких ліків для дочки, оскільки згідно з рішенням Борівського районного суду Харківської області від 28.11.2017 у справі №614/782/17 з відповідача стягуються щомісячно на користь позивача передбачувані додаткові витрати на суму 677,84 грн на придбання препарату «Урсофальк» й препарату «Імуран». Таким чином, витрати позивача на ліки для дочки в грудні 2021 року становлять 3552,87 грн. Враховуючи наведене, при визначенні розміру додаткових витрат суд враховує, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини та зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, та зважає на те, що позивачка особисто понесла документально підтверджені додаткові витрати на дитину в грудні 2021 року у розмірі 6080,87 грн (ліки на суму 3552,87 грн + обстеження 2370,00 грн + поштові витрати 158,00 грн), половину з яких необхідно стягнути з відповідача в розмірі 3040,44 грн. Позовні вимоги про стягнення передбачуваних додаткових витрат, які складаються з придбання ліків в розмірі 2708,28 грн щомісячно не підлягають задоволенню, оскільки вже передбачені рішенням Борівського районного суду Харківської області від 28.11.2017 у справі №614/782/17 на суму 677,84 грн щомісячно, та позивач не звертається до суду з вимогою про збільшення даних витрат й не надає доказів і не вказує про зміни існування особливих обставин, на яких ґрунтувалося вищевказане прийняте рішення суду. Відповідно до наданої довідки Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області №25 від 04.01.2021, головним державним виконавцем Ізюмського відділу ДВС в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню 21221412 з виконання виконавчого листа 2-553, виданого 04.09.2010 року Борівським районним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.08.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 31.12.2021 заборгованість зі сплати аліментів складає 20507,70 грн. Також на підтвердження вказаної заборгованості зі сплати аліментів надано розрахунки (а.с. 39-41). Однак, у своїх позовних вимогах [PERSON] просить стягнути з [PERSON] заборгованість по додатковим витратам у розмірі 24376,79 грн та пеню по заборгованості по додатковим витратам у розмірі 24376,79 грн, при цьому зазначає, що: у матеріалах справи є розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, наданий Ізюмським відділом ДВС в Ізюмському районі Харківської області від 13.12.2021, де зазначено, що станом на 13.12.2021 заборгованість складає 24376,79 грн; та на підставі ч. 1 ст. 196 СК України розраховує пеню за кожним простроченим місячним платежем (677,84 грн, у січні березні 2018 року сума - 627,84 грн, у жовтні 2018 року сума - 227,84 грн, у листопаді 2018 року сума - 477,84 грн) з грудня 2017 року по серпень 2021 року, яка склала 175619,24 грн, однак враховує вимоги вищевказаної статті щодо обмеження заборгованості, й просить стягнути пеню в розмірі 24376,79 грн. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано до суду докази про заборгованість відповідача зі сплати аліментів на суму 20507,70 грн по виконавчому провадженню 21221412 з виконання виконавчого листа 2-553, виданого 04.09.2010 року Борівським районним судом Харківської області. [PERSON] до суду не надані докази про прострочення [PERSON] оплати саме додаткових витрат на дитину, що передбачені рішенням Борівського районного суду Харківської області від 28.11.2017 у справі №614/782/17. Крім того, проведений розрахунок (здійснено розрахунок пені аліментів) не відповідає вимогам ч. 4 ст. 196 Сімейного кодексу України, якими передбачено, що у разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов`язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми. Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обов`язок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або за домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі невстановлення такого строку - після спливу семи днів після пред`явлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив. Суд не має можливості самостійно здійснити вказаний розрахунок, у зв`язку з відсутністю даних про прострочення [PERSON] оплати додаткових витрат на дитину. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити частково. Позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягти судовий збір у справі.

Outcome: partial