Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів та заборгованості по аліментам, стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування позову позивач вказує, що з 09.02.2008 року до 24.06.2010 року позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , відповідачем в даній справі. Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 11.07.2019 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим їй було присвоєно прізвище [PERSON] . 06.11.2018 року Бериславським районним судом Херсонської області було видано судовий наказ № 647/2899/18, яким з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.10.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що у 2018 році вона виїхала в росію разом з сином, якому там було дуже важко вчитися, він не знаходив спільної мови з дітьми. Тому приблизно через рік позивач домовилась з відповідачем про те, що син поживе з ним в Україні, а позивач буде брати участь в його утриманні. Після цього син став проживати з батьками відповідача, який має іншу сім`ю та проживає окремо. В лютому 2020 року відповідач звернувся до суду з позовом про звільнення його від сплати аліментів та заборгованості з аліментів. Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 20.03.2020 року (справа № 647/416/20) відповідача було звільнено від сплати аліментів на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які стягувалися з нього на підставі вказаного судового наказу. Цим же рішенням відповідача також було звільнено від сплати заборгованості за аліментами, нарахованими з 05.09.2019 року до 20.03.2020 року. Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 02.12.2020 року (справа № 647/2639/20) з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.09.2020 \~ \~ \~ \~року і до повноліття дитини, а також додаткові витрати на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1401 грн. 50 грн. 04.03.2021 \~ \~ \~ \~року Бериславським районним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрите виконавче провадження ВП № 64690074 з виконання виконавчих листів № 647/2639/20, виданих 02.12.2020 року Бериславським районним судом Херсонської області. Позивач зазначає, що її батьки [PERSON] та [PERSON] щомісячно перераховували батькам відповідача, з якими проживав син, грошові кошти відповідно до рішення суду від 02.12.2020 року. З 01.05.2022 року батьки у зв`язку з воєнними діями в Бериславському районі Херсонської області не мали змоги перераховувати кошти на утримання сина. В грудні 2022 року син зателефонував матері позивача [PERSON] і попрохав забрати його до себе, оскільки він не хоче проживати з бабусею та дідусем по лінії батька. У зв`язку з цим батьки позивача перевезли його до м. Херсона і з 20.12.2022 року син проживає разом з ними та знаходиться на утриманні позивача та її батьків. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд звільнити її від сплати аліментів та додаткових витрат на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , присуджених рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 02.12.2020 року, звільнити позивача від сплати заборгованості за аліментами, що утворилася з 01.05.2022 року до дати ухвалення рішення суду у даній справі, після набрання рішенням суду, ухваленим в даній справі, законної сили припинити стягнення з позивача аліментів за рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 02.12.2020 року, стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Тягинка Бериславського району Херсонської області, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом і до повноліття дитини, стягнути з [PERSON] , на користь позивача додаткові витрати на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 9710 грн. 10 коп. Ухвалою суду від 24 квітня 2023 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду. 22 травня 2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до наданого відзиву відповідач вказав, що дійсно, зараз дитина проживає з батьками позивача, однак той мав намір повернути його назад до своїх батьків. Вказав, що особисто він наразі працює у Польщі для належного забезпечення дитини. Загалом відповідач заперечує проти задоволення позову, вважає його безпідставним. 16 травня від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю. 05 червня 2023 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив відповідача. Ухвалою суду від 07 червня 2023 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання призначене на 18 липня 2023 року з`явився представник відповідача [PERSON] . Позивач про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином. Так, представник позивача був сповіщений про дату та час судового засідання шляхом отримання повідомлення у підсистемі «Електронний суд», про що було складено відповідну довідку. Під час судового засідання суд залишив без розгляду клопотання позивача про витребування доказів та допит свідків через невідповідність оформлення клопотань до вимог ЦПК України. Представник відповідача підтвердив, що дитина не проживає з батьками відповідача, а проживає разом з батьками позивача. Суд, заслухавши сторону відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. [PERSON] та [PERSON] , сторони по справі, перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.02.2008 року, який було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 02.09.2011 року Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.06.2008 року. Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 11.07.2018 року, [PERSON] 11.07.2018 року зареєстрував шлюб із [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». 06.11.2018 року Бериславським районним судом Херсонської області було видано судовий наказ № 647/2899/18, яким з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.10.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. У 2018 році позивач виїхала в росію разом з сином. Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 20.03.2020 року (справа № 647/416/20) відповідача було звільнено від сплати аліментів на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які стягувалися з нього на підставі вказаного судового наказу. Цим же рішенням відповідача також було звільнено від сплати заборгованості за аліментами, нарахованими з 05.09.2019 року до 20.03.2020 року. Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 02.12.2020 року (справа № 647/2639/20) було встановлено, що з вересня 2019 року дитина проживає разом з батьком [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , а тому з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.09.2020 року і до повноліття дитини, а також додаткові витрати на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1401 грн. 50 грн. У відповідності до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В силу ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Зі змісту ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За положеннями статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (звільнення від сплати аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Відповідно до ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З аналізу положень ст. ст. 179-181 СК України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. Сторонами по справі підтверджено, що наразі [PERSON] [INFO] проживає з 20.12.2022 року разом з батьками позивача, а отже, знаходиться на їх утриманні, що не спростовано відповідачем. За таких обставин, суд приходить до висновку, що проживання дитини з батьками позивача і перебування на їх утриманні свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою для стягнення аліментів з позивача, і має тягнути за собою звільнення від сплати аліментів, у зв`язку з чим позов щодо звільнення позивача від сплати аліментів підлягає задоволенню. Стосовно додаткових витрат, суд вказує, що згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Участь батьків у додаткових витратах на дитину регламентована статтею 185 Сімейного кодексу України, відповідно до якої, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину це витрати, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. За своєю суттю, додаткові витрати на дитини не є аліментами, а тому відсутні правові підстави для застосування до додаткових витрат положень стосовно звільнення від сплати аліментів. Згідно з частиною другою статті 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення . Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Позивач вказує, що у зв`язку з військовими діями її батьки з 01.05.2022 року не мали змогу надсилати кошти на утримання сина позивача. Суд приходить до висновку, що неможливість надсилати кошти батьками позивача не звільняє самого позивача від обов`язку сплачувати аліменти в повному обсязі, а тому суд не вбачає жодних правових підстав для звільнення позивача від заборгованості по сплаті аліментів з 01.05.2022 року і відмовляє в задоволенні позову в цій частині. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини суд приходить до висновку про відмову в задоволені цієї вимоги, адже позивач зазначає, що проживає за межами України, в той час коли син [PERSON] , [INFO] проживає з батьками позивача у місті Херсон. Аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Суд приходить до висновку, що у зв`язку з тим, що позивач проживає окремо від дитини відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , адже він перебуває на утриманні її батьків. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: partial