Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати виконавчий напис №75288, вчинений 02.04.2021року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача судові витрати по оплаті послуг за надання правової допомоги у розмірі 4500, 00 грн. та судовий збір. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. був вчинений виконавчий напис за №75288 від 02.04.2021 про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 38395,90грн. Постановою приватного виконавця Подолянко І.А. від 05.11.2021 було відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Постановою приватного виконавця Подолянка І.А. від 18.04.2023 було передано виконавче провадження приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. Постановою приватного виконавця Нордіо В.В. від 18.04.2023 було прийнято до виконання виконавче провадження [NUMBER]. Вважає виконавчий напис незаконним, а тому таким, що не підлягає виконанню, виходячи з наступного. Так, вона не погоджується із розміром заборгованості, а тому вона не є безспірною, що свідчить про відсутність безспірності заборгованості, та є підставою для скасування виконавчого напису. Крім цього позивач зазначає, що приватний нотаріус взагалі не мав права вчиняти вказаний виконавчий напис по стягненню заборгованості за споживчим кредитом, який нотаріально не посвідчений, оскільки це заборонено законодавством. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30.06.2023року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30.06.2023року, забезпечено позов. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач відзив на позовну заяву не надав. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідно до копії договору, 26.09.2019 між ТОВ «СС ЛОУН» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №662812-А. Як вбачається з копії виконавчого напису, приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинений виконавчий напис №75288 від 02.04.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова кампанія «Онлайн Фінанс», який є правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ «СС ЛОУН», заборгованості за Кредитним договором №662812-А від 26.09.2019року. Строк, за який проводиться стягнення: з 28.12.2020 року по 10.03.2021року. Загальна сума заборгованості в тому числі плата за вчинення виконавчого напису складає 38395,90 грн. На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Подолянко І.А., 05.11.2021 відкрито виконавче провадження № 67400934 щодо стягнення з позивача вищезазначеної суми. Постановою від 08.12.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Подолянко І.А. у ВП № 67400934 було накладено арешт на кошти боржника. Постановою від 18.04.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Подолянко І.А. передано виконавчий документ: виконавчий напис №75288 виданий 02.04.2021 приватному виконавцю Нордіо В.В. Постановою від 18.04.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. прийнято виконавче провадження [NUMBER] до виконання. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затверджений постановою КМУ№ 1172 від 29.06.1999 року. Згідно пункту 1 Переліку, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік доповнений пунктом 2, який передбачає отримання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 в частині положень, які доповнювали пункт 2 Порядку. Оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом 02.04.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідач не подав до суду доказів про те, що між [PERSON] та ТОВ «СС Лоун» правонаступником всіх прав та обов`язків є ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» було укладено нотаріально посвідчений договір кредиту, а відтак не надано документів на підтвердження безспірності щодо заборгованості боржника, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073гривні 60 копійок за подання позову та 536,80грн. за подання заяви про забезпечення позову. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу, зазначивши у позовній заяві, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, становить у розмірі 4500,00 грн. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Так, ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». В якості доказу витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено такі докази: копію договору про надання правової допомоги №51/22 від 30.12.2022року, копію Додатку №1 до Договору з описом послуг, акт виконаних робіт від 21.06.2023року, у якому вказано, що загальна вартість послуг складає 4500,00грн., а також квитанцію до прибуткового касового ордера №51 від 30.12.2022року про оплату послуг адвоката у загальному розмірі 4 500,00грн. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 4500 грн.

Outcome: approved