Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (далі Департамент) звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та закріплення житла в обґрунтування якого зазначив, що відповідачі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , який перебуває на первинному обліку Служби у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (далі Служба) як дитина, позбавлена батьківського піклування. Згідно Акту органу поліції та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 16.02.2022 малолітнього [PERSON] знайдено на вулиці та доставлено до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 24» Харківської міської ради. Мати дитини [PERSON] у своїх поясненнях заперечує проти позбавлення її батьківських прав та 22.02.2022 зверталась до Служби з метою отримання направлень для проходження обстеження у лікарів нарколога та психіатра, проте, отримавши дані направлення, довідок з відповідних лікувальних закладів не надала, на телефонні дзвінки не відповідає, за місцем мешкання була відсутня. У зв`язку з введенням на території України воєнного стану малолітнього [PERSON] переведено до КЗОЗ Обласний спеціалізований будинок дитини «Зелений Гай», а в наступному, згідно наказу Служби у справах дітей та сім`ї Височанської селищної ради від 06.04.2022 малолітнього [PERSON] тимчасово влаштовано у родину [PERSON] та [PERSON] , які мешкають по [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Височанської селищної ради Харківського району Харківської області від 26.04.2022 Малолітньому Кирилу надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 47 від 23.05.2022, малолітнього [PERSON] влаштовано на виховання та спільне проживання у прийомну сім`ю [PERSON] та [PERSON] . За час перебування [PERSON] у прийомних батьків його біологічні батьки на зв`язок не виходили, зустрічі з дитиною не шукали, не цікавились її життям, здоров`ям та розвитком, ними не прийнято жодних заходів щодо подолання складних життєвих обставин в родині, не виявлено бажання щодо повернення дитини їм на виховання та спільне проживання. З погляду на викладені в позовній заяві обставини, положення ст.ст. 143, 150, 165, 166, 180-182 Сімейного кодексу України, норми Закону України «Про охорону дитинства» та Конвенції про права дитини Департамент просить позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідачів аліменти на утримання малолітнього [PERSON] та закріпити за останнім житло за адресами реєстрації відповідачів. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18.05.2023 провадження у даній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання на 07.06.2023. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07.06.2023 підготовче судове засідання закрито та справа призначена до судового розгляду на 27.06.2023. 27.06.2023 розгляд справи відкладено на 08.08.2023 через неявку відповідачів до суду. В судове засідання, призначене на 10:30, 08.08.2023 представниця позивача подала заяву про розгляд справи у свою відсутність, позов просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили, про дату й час слухання справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не подали. Зі згоди представника позивача суд розглянув справу в порядку заочного провадження на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши надані суду докази в їх сукупності суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, копією паспорт відповідачки (а.с. 8-10, 12). [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, відповідно, по [ADDRESS] та [ADDRESS] (а.с. 14, 15). Згідно Акту органу поліції та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 16.02.2022 малолітнього [PERSON] о 23:00 знайдено на вулиці та доставлено до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 24» Харківської міської ради (а.с. 16, 17). 22.02.2022 [PERSON] у своїх поясненнях на ім`я Начальника Служби заперечувала проти позбавлення її батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , зобов`язалась пройти обстеження у лікарів нарколога та психіатра, для чого отримала відповідні направлення, і надати до Служби довідки зазначених лікарів (а.с. 18, 19, 27). У зв`язку з введенням на території України воєнного стану 09.03.2022 малолітнього [PERSON] переведено до КЗОЗ Обласний спеціалізований будинок дитини «Зелений Гай», а в наступному, згідно наказу Служби у справах дітей та сім`ї Височанської селищної ради від 06.04.2022 тимчасово влаштовано у родину [PERSON] та [PERSON] , які мешкають по [ADDRESS] (а.с. 20, 21, 28-34). Рішенням виконавчого комітету Височанської селищної ради Харківського району Харківської області від 26.04.2022 Малолітньому Кирилу надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 22). Розпорядженням Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 47 від 23.05.2022, малолітнього [PERSON] влаштовано на виховання та спільне проживання у прийомну сім`ю [PERSON] та [PERSON] (а.с. 23, 24). 27.06.2022 наказом № 64 заступника начальника Служби у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Алтуніна Кирила Антоновича, 25.07.2019, взято на облік як дитину, позбавлену батьківського піклування (а.с. 11). Листом від 28.04.2023 начальник Служби у справах дітей та сім`ї Височанської селищної ради сповістив Службу у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, що ними обстежено умови проживання малолітнього [PERSON] у прийомних батьків; з`ясовано, що за час перебування дитини у прийомних батьків його біологічні батьки чи інші родичі на зв`язок не виходили, зустрічі з дитиною або прийомними батьками не шукали, не цікавились її життям, здоров`ям та розвитком (а.с. 25). Згідно відповіді начальника відділу соціальної роботи по Салтівському району Харківського міського центру соціальних служб «Довіра» (далі Відділ) від 27.04.2023 на лист Служби родина малолітнього [PERSON] на обліку Відділу не перебувала, батьки дитини для вирішення складних життєвих обставин не звертались, соціальні послуги не отримували (а.с. 26). Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради наданий висновок від 08.05.2023 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 53, 54). Принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 (далі Декларація) визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Згідно принципу 8 Декларації дитина за\~будь-яких\~обставин має\~бути серед\~тих,\~які першими\~одержують захист\~і допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частиною 1 ст. 18 Конвенції передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини… . Позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які її незаконно утримують тощо, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Аналізуючи надані докази в їх сукупності суд дійшов наступних висновків, що відповідачі не спілкуються з дитиною більше року, не приймають участі у її вихованні та розвитку, будь-яких заходів, які б свідчили про зацікавленість долею дитини не приймають. Розглядаючи позбавлення батьківських прав як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків, виходячи з характеру такого засобу, суд вважає, що позивачем доведена наявність підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Таким чином, суд вважає позов в частині позбавлення відповідачів батьківських прав щодо свого малолітнього сина обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, при цьому вважає за необхідне роз`яснити останнім, що у разі зміни їх поведінки та обставин, що стали підставою для позбавлення батьківських прав, вони матимуть право на звернення до суду в порядку ст. 169 СК України із позовом про відновлення батьківських прав до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна\~дитина має\~право на\~рівень життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як вказано у ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Отже, вимога про стягнення аліментів з відповідачів є цілком обґрунтованою та має бути задоволена. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~167\~СК України\~якщо дитина\~не може\~бути передана\~другому з\~батьків,\~переважне право\~перед іншими\~особами на\~передання їм\~дитини мають,\~за їхньою\~заявою,\~баба та\~дід,\~повнолітні брати\~та сестри,\~інші родичі\~дитини,\~мачуха,\~вітчим.\~ Якщо дитина\~не може\~бути передана\~бабі,\~дідові,\~повнолітнім братам\~та сестрам,\~іншим родичам,\~мачусі,\~вітчиму,\~вона,\~відповідно до\~ч.\~5\~ст.\~167\~СК України,\~передається на\~опікування органу\~опіки та\~піклування. Частиною 6 ст. 167 СК України передбачено, що дитина, яка була передана родичам, мачусі, вітчиму, органові опіки та піклування, зберігає право на проживання у житловому приміщенні, в якому вона проживала, і може у будь-який час повернутися до нього. За вказаних умов суд вважає необхідним закріпити за малолітнім [PERSON] житло за місцем реєстрації його біологічних батьків. Таким чином, позов Департаменту підлягає повному задоволенню. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 141 ЦПК України, а саме: стягує з відповідачів на користь держави судовий збір за три позовні вимоги по 1073,60 грн за кожну, у загальному розмірі 3220,80 грн, тобто по 1610,40 грн з кожного відповідача.

Outcome: approved