Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

23 червня 2023 року позивач [PERSON] (далі- Позивач, [PERSON] ), звернувся до суду з позовом до відповідача АТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі Відповідач, АТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я в сумі 360 000 гривень. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 05 квітня 2004 року по 03 березня 2022 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, та працював підземним учнем прохідника, підземним гірником очисного забою з повним робочим днем в підземних умовах, і 03 березня 2022 року звільнився з підприємства відповідача за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію. Вказав, що рішенням МСЕК від 13 червня 2023 року йому первинно було встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 65%, у зв`язку з професійними захворюваннями - радикулопатія, вібраційна хвороба, та ХОЗЛ, а також встановлено третю групу інвалідності, безстроково. У зв`язку із отриманим профзахворюванням позивач постійно переносить моральні страждання від постійного лікування, дуже поганого стану здоров`я, який не покращується а навпаки погіршується, великого відсотку втрати працездатності, а також витрачання великих коштів та часу на лікування, страху за своє майбутнє через стан здоров`я, постійних болів, які турбують його все сильніше. Вказав, що професійне захворювання змінило рівень його життєвої діяльності, і він прикладає багато зусиль для організації свого життя. Зазначив, що він щоденно переносить фізичні страждання, його постійно турбує задишка, навіть при незначному фізичному навантаженні, постійний кашель з виділенням мокротиння, болі та важкість в грудній клітині, загальна слабкість, швидка втома, також його часто турбує головний біль. Крім того вказав, що його турбує біль у шийному відділі хребта та попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією болів у руки та ноги, від чого виникає утруднення ходи та обмеження в рухах. Через болі в суглобах йому важко ходити та робити активні рухи руками, довго сидіти в статичному положенні, болі та утруднена хода не дають можливості займатися чоловічими фізичними навантаженнями навіть в оселі, від того, що у нього мерзнуть та німіють кінцівки рук він не може довго тримати щось в руках. Зазначив, що внаслідок усього викладеного він відчуває себе безпорадним та слабким. Ухвалою судді від 26 червня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 11 липня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, визнав позовні вимоги частково, у розмірі 76212,50 гривень. В обґрунтування відзиву, та часткового визнання позовних вимог зазначив, що заявлена позивачем сума відшкодування моральної шкоди у розмірі 360\~000 гривень не доведена та значно завищена. Вказав, що враховуючи загальний стаж роботи позивача на підприємстві відповідача, в умовах впливу шкідливих факторів -14 років, розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, ступінь втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання в розмірі 65% та застосовуючи 1,25% у випадку відсутності будь-якої вини працівника у виникненні профзахворювання, відповідач розрахунковим засобом частково погоджується на компенсацію виплати моральної шкоди позивачу, яка дорівнює 76212,50 гривень. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з 05.04.2004 по 03.03.2022 перебував у трудових відносинах з відповідачем, і працював підземним учнем прохідника, підземним гірником очисного забою з повним робочим днем в підземних умовах, та був звільнений з підприємства відповідача 03 березня 2022 року, за власним бажанням, в зв`язку з виходом на пенсію за віком, згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с.7-13). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 25 квітня 2023 року, складеного на АТ «Криворізький залізорудний комбінат», встановлено наявність у [PERSON] професійного захворювання хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. ЛН другого ступеня; вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії локальної вібрації з периферичним ангіодистонічним синдромом, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), деформуючим артрозом дрібних суглобів кистей; радикулопатія попереково-крижова L5, S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозами колінних суглобів (ПФ- другого ступеня), із зазначенням причин його виникнення- пил переважно фіброгенної дії, вібрація локальна, важкість праці (а.с. 15-19). Згідно пункту 17 даного Акту професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи підземним гірником очисного забою на дільниці №5 шахти «Родіна» («Криворізька») АТ «Кривбасзалізрудком» у період з 17.09.2007 по 03.03.2022 [PERSON] виконував комплекс робіт під час очисного виймання корисної копалини: керував скреперними лебідками під час скреперування гірничої маси поза зоною вибою; проводив кайлування гірничої маси та подріблення великих шматків; підкидав гірничу масу на скреперну доріжку; кріпив лебідку; закріплював і перевішував блочки, перевіряв заземлення, сточував і міняв канати; брав участь у монтажі, демонтажі, перенесені та ремонті обладнання. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перевантаженням. Внаслідок недосконалості підземного видобутку руди, порушень в роботі систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив локальної вібрації, аерозолів фіброгенної дії, що перевищували нормативні значення. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український НДІПМ» від 19.01.2023 №103 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також є профмаршрут: з 28.07.2003 по 22.03.2004 підземний учень прохідника шахти «Гвардійська» ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат»; з 05.04.2004 по 17.09.2007 підземний прохідник (учень) шахти імені Леніна ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат». Відповідно до пункту 20 вказаного Акту зазначено, що враховуючи роботу [PERSON] в шкідливих умовах, та неодноразову зміну керівників структурного підрозділу, визначити конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, неможливо. Внаслідок зазначено вище захворювання позивач [PERSON] , 13 червня 2023 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності 65%, з яких 30% по радикулопатії, 20% по вібраційній хворобі, 15% по ХОЗЛ, з 22 травня 2023 року, безстроково, а також встановлено третю групу інвалідності з 22 травня 2023 року, безстроково. Також визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування. Вказані обставини підтверджується копіями довідок МСЕК серії 12ААА №129534 від 13.06.2023, серії 12ААВ №130998 від 13.06.2023 (а.с.6, 14). У зв`язку з отриманим професійним захворюванням позивач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з медичної карти (а.с. 23-25, 28-29). Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.\~ Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності.\~ Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 65% первинно та безстроково, та встановлення третьої групи інвалідності безстроково, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він постійно відчуває больові почуття, загальну слабкість. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує період роботи позивача на підприємстві відповідача протягом понад 18 років в шкідливих умовах, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що\~позивачу первинно та безстроково встановлено 65% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, із визначенням третьої групи інвалідності, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 220 000 гривень, задовольнивши частково позовні вимоги. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 2 200 гривень.

Outcome: partial