Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

1. 21 червня 2023 року заявники звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги заявники обґрунтували тим, що сторони перебувають у шлюбі від серпня 2017 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Взаємини між заявниками розладилися. Вони не ведуть спільне господарство, мешкають окремо одне від одного, шлюбних відносин не підтримують. З приводу місця проживання дитини та їхньої участі в її вихованні та утриманні заявники уклали відповідний договір. Зберігати сім`ю заявники не бажають, вважають, що шлюб носить формальний характер, просять суд шлюб розірвати. (а.с. 1). 2. Заявник у судовому засіданні підтримав подану заяву, пояснивши, що подружжя перебуває у шлюбі від 03.08.2017. Від шлюбу заявники мають малолітню дочку [PERSON] , яка після розірвання шлюбу мешкатиме разом з батьком. Заявники мешкають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство від кінця травня 2023 року. Спору щодо спільного майна не існує. заявники зберігати сім`ю не бажають, вважають, що сім`я розпалася остаточно, і її збереження неможливе. 3. Заявниця у суді також підтримала подану заяву, пояснивши, що подружжя дійсно мешкає окремо одне від одного, не веде спільне господарство від кінця травня 2023 року. Спору щодо спільного майна дійсно не існує. 4. Суд, заслухавши пояснення заявників, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. 5. Відповідно до частин 1, 3 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. 6. Згідно з\~частиною першої статті 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. 7. За правилами, встановленими частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України (далі СК), сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. 8. Частиною 1 статті 21 СК визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. 9. За приписами частини 1 статті 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 10. Відповідно до частин 3, 4 статті 56 СК кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. 11. Згідно зі статтею 112 СК шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. 12. Таким чином, у розумінні норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, у якому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. 13. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. 14. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. 15. За правилами, встановленими частиною 2 статті 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. 16. Частинами 1, 3, 4 статті 109 СК визначено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. 17. За приписами статті 112 СК суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. 18. Судом встановлено, що заявники перебувають у шлюбі від 03.08.2017. Шлюб зареєстровано Центральним районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис 545) (а.с. 7). 19. Від шлюбу заявники мають малолітню дочку [PERSON] [INFO] , яка згідно з договором про визначення місця проживання дитини та участь батьків у її вихованні та утриманні від 19.06.2023 після розірвання шлюбу мешкатиме разом з батьком (а.с. 8). 20. Від кінця травня 2023 року заявники не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. 21. Спору щодо спільно нажитого майна між заявниками судом не встановлено. 22. Підстав для надання заявникам строку для примирення протягом розгляду справи судом встановлено також не було. 23. 19 червня 2023 року на виконання частини 1 статті 109 СК між заявниками було укладено договір про визначення місця проживання дитини та участь батьків у її вихованні та утриманні (а.с.а.с. 2, 3). 24. З огляду на викладене суд доходить висновку про необхідність задоволення поданої у справі заяви. 25.

Outcome: approved