Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

У квітні 2023 року [PERSON] , через адвоката Мартинишина П.В. (а.с.17,18), звернулась до суд з позовом до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ, в якому просила суд виключити відомості з Єдиного державного реєстру транспортних засобі, держателем якого є МВС України, щодо автомобіля марки Daewoo Matіz, державний реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , власником якого згідно договору купівлі-продажу № 7571/20/002767 є [PERSON] . Справу просить розглядати у порядку спрощеного позовного провадженні без виклику сторін, стягнути з відповідача судові витрати. Позов мотивував тим, що на підставі договору-купівлі продажу від 16 жовтня 2020 року № 7571/20/002767, укладеного між ВП №1 ТОВ «ТОРАТО» і [PERSON] , позивач є добросовісним набувачем автомобіля марки Daewoo Matіz, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Вказується, що на момент укладання договору обтяжень на транспортний засіб не було, відтак було здійснено розрахування за придбаний автомобіль. 09 червня 2021 року [PERSON] звернулась до територіального сервісного центру МВС № 2341 з метою оформлення автомобіля на ім`я позивачки, процедура оформлення ТЗ була зареєстрована, але оформити до належного кінця транспортний засіб не вдалось, оскільки на VIN код автомобіля накладено обтяження, автомобіль подано у розшук Дніпровським ВДВС м.Києва, ВП [NUMBER], ВП [NUMBER] від 18 грудня 2013 року. Після цього позивач звернулась до попереднього власника ТЗ [PERSON] з проханням, щоб він відреагував на обтяження та закри виконавче провадження. Постановою Дніпровським ВДВС м.Києва виконавче провадження ВП [NUMBER], ВП [NUMBER] закрито, відомості з державної бази Національної автоматизованої інформативної системи (НАІС) не ліквідовано. Згідно відповіді державного виконавця, перевіркою автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що станом на 10 червня 2022 року виконавчі провадження відносно [PERSON] на виконання у відділі не перебувають. Будь-яких обмежень у реєстрі рухомого майна не виявлено, арешт обліковується виключно в Єдиному реєстрі транспортних засобів МВС України, відсутні відомості в Єдиному реєстрі боржників щодо наявних боргів [PERSON] .Наявність такого арешту не дає можливості позивачці реалізувати права на розпорядження належного їй транспортного засобу. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 травня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін, роз`яснено учасникам справи право на подання заяв по суті спору у визначені ухвалою суду строки (а.с.22,23). Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 липня 2023 року уточнену позовну заяву представника [PERSON] залишено без розгляду (а.с.47-49). Третьою особою Головним сервісним центром МВС, головний сервісний центр ГСЦ МВС у Запорізькій області (філія ГСЦ МВС) у справі надано пояснення, з яких вбачається, що перереєстрація транспортного засобу Daewoo Matіz, державний реєстраційний номер [NUMBER] , на ім`я позивача можлива лише після зняття (скасування) арешту, накладеного державним виконавцем, з подальшим відображенням таких дій в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів. Підставами для відображення в даному реєстрі про скасування обмежень (арешт чи розшук) є рішення компетентних органів. Відповідно до діючого законодавства України, сервісні центри МВС не наділені повноваженням щодо самостійного прийняття рішень про зняття(скасування) розшуку чи арештів (обтяжень) з транспортних засобів, а лише здійснюють їх відображення в єдиному Державному реєстрі транспортних засобів, на підставі отриманих рішень, прийнятих уповноваженими органами. Відтак, за наслідками розгляду цивільної справи, судом не може бути ухвалена рішення зобов`язального характеру відносно ГСЦ МВС (а.с. 33-36). Інших заяв по суті спору матеріли справи не містять, інші учасники справи, будучи обізнаними про перебування в провадженні суду вказаної цивільної справи, своїм правом на подання заяв по суті справи не скористались. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 28 травня 2009 року, власником автомобіля марки Daewoo Matіz, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , є [PERSON] (а.с.8). 16 жовтня 2020 року між ВП № 1 ТОВ «ТОРАТО» (комісіонер) та [PERSON] (комітент) укладено договір комісії № 7571/20/002767, за умови якого комісіонер зобов`язується за комісійну плату, за рахунок комітента вчинити правочин щодо продажу автомобіля марки Daewoo Matіz, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] (а.с.11). 16 жовтня 2020 року між ВП №1 ТОВ «ТОРАТО» і [PERSON] укладено договір купівлі-продажу № 7571/20/002767, відповідно до якого позивач купила автомобіль марки Daewoo Matsz, державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.10). Як вбачається з витягу № 78803350 від 01 червня 2022 року з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відсутня інформація про обтяження рухомого майна за номером державної реєстрації майна [NUMBER], серійний номер: [NUMBER] (а.с.14). Відповідно до інформації Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 10 червня 2022 року № 18550, у Відділі перебувало виконавче провадження АСВП № [NUMBER] з примусового виконання постанови [NUMBER] від 18 грудня 2013 року, виданого Дніпровським районним судом м.Києва про стягнення з [PERSON] на корить [PERSON] заборгованості у розмірі 3 059,00 грн. 06 жовтня 2014 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з направленням ВД за належністю до іншого відділу ДВС на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 10 червня 2022 року перевіркою автоматизованої системи виконавчі провадження відносно [PERSON] на виконанні у відділі не перебувають (а.с.15). Отже, відповідно до наданої інформації відділу виконавчої служби, на виконанні відділу перебувало виконавче провадження № [NUMBER], стягувачем у якому зазначений [PERSON] , боржником - [PERSON] . Згідно ст. 13 ЦК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи і на підстав доказів, поданих учасниками справи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. (ч. 1 ст. 48 ЦПК України). Позивачем є особа, яка через суд пред`являє матеріально - правову вимогу до відповідача (порушника права позивача). Відповідачем, відповідно, є особа, яка має відповідати за позовом, тобто особою, яка порушила право позивача, про захист якого позивач просить суд, та до якої власне звернуто матеріально - правову вимогу позивача. Предметом позову, який на даний час перебуває у провадженні суду, є виключення відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, держателем якого є МВС України. Як роз`яснено у п. 2 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справи від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI). Слід також зазначити, що відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачами у справі про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Пред`явлення позову до неналежного відповідача (або непред`явлення позову до належного відповідача (співвідповідача)) не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Вказане може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог по суті заявлених вимог. Такий висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року, справа № 607/3769/21. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як встановлено ч.ч. 6,7 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Поряд з цим суд констатує, що позивач всупереч викладеному вище, зокрема необхідності пред`явлення вказаної позовної вимоги до особи, стосовно майна якої накладено обтяження, за даних фактичних обставин визначив відповідачем Дніпровський відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), який є неналежним, оскільки не є ні боржником, ані стягувачем в рамках виконавчого провадження. Як встановлено ч.ч. 1,2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Суд надав позивачу доступ до правосуддя та не міг з підстави невизначення належних відповідачів на стадії прийняття справи до розгляду відмовити у відкритті провадження. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 17.04.2018 (справа № 523/9076/16 - ц, провадження 14-61цс18 від 17.04.2018 року дійшла наступних висновків: «Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Суд на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскільки процесуальний закон правом визначення відповідача наділяє виключно позивача, суд позбавлений можливості з власної ініціативи здійснити заміну неналежного відповідача на належного чи залучити належного відповідача до участі у справі в якості співвідповідача. Позовні вимоги заявлено про виключення відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів про обтяження транспортного засобу, внесення інформації до реєстру відноситься до повноважень ТСЦ МВС України. Отже, за заявленими [PERSON] вимогами Дніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) є неналежним відповідачем. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у позові, оскільки стороною позивача заявлено позовні вимоги до неналежного відповідача. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати позивача на підставі ст. 141 ЦПК України слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed