Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою про встановлення факту народження [INFO] на тимчасово окупованій території України сина [PERSON] . В обґрунтуванні заявлених вимог посилаються на те, що 01.09.2007 року у Відділі державної реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, Україна [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. [INFO] у пологовому будинку м. Сімферополя, АР Крим, [PERSON] народила дитину - сина [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, та копією виписного епікризу від 29.05.2018 року. Отримати свідоцтво про народження дитини у відділі державної реєстрації актів цивільного стану українського зразка неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України. У зв`язку з тим, що свідоцтво про народження дитини, яке видане органом на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків, заявники просили суд встановити факт народження дитини чоловічої статі - [PERSON] , [INFO] , у м. Сімферополі, АР Крим, Україна, від батьків: матері [PERSON] , [INFO] , громадянки України, та батька [PERSON] , [INFO] , громадянина України. Заявники та їх представник у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, при зверненні до суду разом із заявою представник [PERSON] заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив розгляд справи проводити без участі заявників, про що вказав у прохальній частині заяви. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом положень п. 5 ч. 2 ст. 293, п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі, справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Так, положеннями ч. 3-4 ст. 49 ЦК України встановлено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі. Згідно з ч.4 ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до порядку, визначеного в абз. 126 п. 8 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року N 52/5 (далі - Правила державної реєстрації актів цивільного стану N 52/5), державну реєстрацію народження на підставі рішення суду про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України проводить відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду в день надходження такого рішення в паперовій формі або будь-який відділ державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника в день отримання рішення суду у спосіб, передбачений абз. 5-6 п. 3 глави 1 розділу II цих Правил. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до положення ч. 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" із змінами, внесеними згідно із Законом N 2217-IX від 21.04.2022, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Водночас Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та Правила державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 N 52/5 (далі - Правила N 52/5), якими визначено правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану, не містять спеціальної норми права щодо порядку державної реєстрації народження на тимчасово окупованій території України відповідними органами державної реєстрації актів цивільного стану без рішення суду про встановлення такого факту, що унеможливлює встановлення факту народження та здійснення державної реєстрації народження в позасудовому порядку. У рішеннях по справах "Лоізіду проти Туречини" (Loizidou v. Turkey, рішення від 18.12.96), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, рішення від 10.05.2001), "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, рішення від 23.02.2016), Європейський суд з прав людини, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. При наданні оцінки, зокрема, свідоцтву про народження дитини, довідці медичного характеру, як доказам, потрібно враховувати, що хоча такі документи не є юридично дійсними, але вони можуть підтверджувати, що певна установа, яка не діє відповідно до українського законодавства, але de facto існує на тимчасово окупованій території, зафіксувала факт народження дитини. Аналогічний за змістом висновок викладений в постанові Верховного суду від 23.11.2022 у справі №759/7001/22, висновки якого щодо застосування відповідних норм права суд враховує відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Судом встановлено, що заявники [PERSON] та [PERSON] 01.09.2007 року у Відділі державної реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, Україна зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 01.09.2007 року, актовий запис №1138 (а.с. 6). [INFO] у пологовому будинку м. Сімферополя, АР Крим, [PERSON] народила дитину - сина [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, та копією виписного епікризу від 29.05.2018 року (а.с. 4, 5). Відповідно до наданого суду свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, батьком дитини [PERSON] , [INFO] , вказаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.4). На момент народження дитини заявники є громадянами України, що підтверджується копіями паспортів [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 18.02.2000 року Сімферопольським РВГУ МВС України в Криму, та [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 22.07.1999 року Чорноморським РВГУ МВС України в Криму. Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" Автономна Республіка Крим та місто Сімферополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року. Встановлення вказаного в заяві факту, що має юридичне значення, необхідно заявникам для державної реєстрації народження дитини та реалізації в подальшому всіх належних їй прав та свобод громадянина України. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що для проведення державної реєстрації народження дитини в установленому законом порядку існують об`єктивні перешкоди, тому з метою захисту прав і свобод громадян України, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянину України свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України визначені статтею 317 ЦПК України, якою запроваджено спрощений порядок встановлення таких фактів. Так, згідно з ч. 3 вказаної статті у рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Згідно з підпунктом "в" п. 12 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану N 52/5, у разі встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України підставою для внесення відомостей про батьків дитини є відповідне рішення суду, яким встановлені такі дані. У разі відсутності в рішенні суду про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України даних про підстави запису відомостей про батька або в такому рішенні суду зазначено, що шлюб зареєстровано на тимчасово окупованій території України, відповідна графа актового запису не заповнюється. У графі "Для відміток" зазначаються, що відомості про батька внесені згідно з рішенням суду, дата та номер рішення. Враховуючи вказані обставини, суд вважає заяву задовольнити та встановити факт народження дитини чоловічої статі - [PERSON] , [INFO] , у м. Сімферополі, АР Крим, Україна, від батьків: матері [PERSON] , [INFO] , громадянки України, та батька [PERSON] , [INFO] , громадянина України. Відповідно до положень ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved