Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

Позивач, орган опіки та піклування, в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з відповідачів [PERSON] та [PERSON] відносно дітей. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] . Діти з 02.07.2018 перебувають на обліку в управлінні-службі у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах, а саме: виховуються у сім`ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків, а з 09.09.2022 з підстав: «жорстоке поводження з дитиною (діяння домашнього насильства, внаслідок якого дитина постраждала або свідком якого вона була)». Позивач вказує, що сім`я [PERSON] отримує послугу соціального супроводу сім`ї, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Мати виявляє бажання щодо співпраці із фахівцями центру соціальних служб для подолання складних життєвих обставин, виконала рекомендації щодо дотримання санітарно-гігієнічних норм у помешканні. Під час спілкування з матір`ю та дітьми з`ясовано, що діти самовільно залишають домівку з причини недостатньої уваги з боку матері. Батько [PERSON] , [PERSON] , мешкає окремо з дитиною спілкується один-два рази на місяць. [PERSON] здатна займатися вихованням дітей, але не виявляє бажання їх виховувати, рівень психологіних та педагогічних знань щодо виховання дітей недостатній. Батько [PERSON] , [PERSON] , іноді спілкується з сином, але участі у його вихованні не приймає. Всі вищевикладені факти свідчать про байдужість та повне ігнорування батьками життя своїх дітей. Вони потребують уваги, допомоги з боку рідних, а у батьків дітей відсутній час та бажання розширювати їх кругозір, займатися підготовкою до самостійного життя, та взагалі повністю відсутнє навіть бажання спілкуватись, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із даними позовними вимогами. Ухвалою суду від 16.11.2022 відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 18.04.2023 закрито підготовче провадження по зазначеній справі та справу було призначено до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у позові, просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , а також просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , та стягнути з них аліменти. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, в частині позбавлення її батьківських прав відносно її синів, оскільки має бажання виховувати своїх дітей та займатися їхнім життям. Просила в позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є провідним фахівцем у центрі соціальної служби Чечелівського району. З 15.07.2022 управління взяло родина [PERSON] перебуває у них на обліку. Діти залишають свою домівку, оскільки мати недостатньо приділяє їм уваги, у зв`язку з тим, що має ще одну малолітню дитину. Відповідачка виконує всі рекомендації, тому свідок вважає, що на даний час недоцільно позбавляти її батьківських прав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є головним спеціалістом в управлінні у справах дітей Центральної адміністрації Дніпропетровської міської ради. Родина [PERSON] перебуває на обліку з 2018 року. Згідно акту доставки поліції від 15.07.2022 діти перебували без догляду дорослих на вулиці, після чого були доставлені до лікарні. 08.09.2022 діти були знов виявлені на вулиці без нагляду дорослих. Мати пояснила, що діти самі пішли гуляти, вона не встигла їх повернути. З матір`ю були проведені бесіди, дітей повернули. Умови проживання в будинку задовільні, мати не вживає алкогольні напої. Батько самоусунувся від виховання дітей. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, щовона була класним керівником [PERSON] , який навчався у першому класі в школі № 51 з 2021-2022 року. Починаючи з вересня 2022 дитина не навчалася в школі, у зв`язку із відсутністю технічної можливості продовжити навчання. Хлопчика було запрошено на консультацію до школи, але мати повідомила, що він втік. Крім того пояснила, що у дітей було все необхідне для школи, мати завжди була на зв`язку, перше півріччя приходила за ним до школи. Стосовно батька нічого не відомо, бачила його декілька разів. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріалами справи підтверджено, що, що [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дітей серії [NUMBER] від 20.03.2014 та серії [NUMBER] від 10.06.2015 (а.с.24,25). [PERSON] , є батьком малолітнього [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с.25). Відповідно до витягу № 00013627642 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, виданого 20.03.2014 Красногвардійським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, реєстрація народження [PERSON] проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.26). Відповідно до довідки з Чечелівського відділу ДРАЦС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 25.09.2022 № 1486/20.21-30 державна реєстрація народження [PERSON] , проведена відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України (а.с.27). Згідно наказів начальника управління-служби у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради № 51 та № 52 від 02.07.2018 діти з 02.07.2018 перебувають на обліку в управлінні-службі у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах, а саме: виховуються у сім`ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Згідно наказів В.о. начальника управління-служби у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради № 121 та № 122 від 09.09.2022 діти взяті на облікв управлінні-службі у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах, з підстав: «жорстоке поводження з дитиною (діяння домашнього насильства, внаслідок якого дитина постраждала або свідком якого вона була)» (а.с.). Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2022 справа № 204/4692/22 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КупАП. Відповідно до актів органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 15.07.2022 малолітні [PERSON] та [PERSON] , були виявлені без догляду дорослих, коли впали у фонтан у парку Лазаря Глоби та доставлені до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 6» Дніпровської міської ради (а.с.36-38). Згідно акту обстеження умов проживання від 15.07.2022, складеного головним спеціалістом управління-служби у справах дітей [PERSON], за адресою: [ADDRESS] , санітарний стан житла незадовільний, у шафах брудно, незатишно (а.с.39). Згідно акту обстеження умов проживання дітей від 22.07.2022, складеного головним спеціалістом управління-служби у справах дітей [PERSON], за адресою: [ADDRESS] , умови проживання дітей покращилися. [PERSON] виконала рекомендації комісії: здійснила вологе прибирання у кімнатах, підготувала спальні місця та випрану постільну білизну для дітей, звернулася до благодійної організації щодо надання їй допомоги в організації вільного часу для дітей (а.с.40). Відповідно до висновку заступника начальника управління-служби у справах дітей № 03/17-1228 від 22.07.2022 дітей [PERSON] та [PERSON] передано матері, [PERSON] (а.с.41). Відповідно до актів органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 08.09.2022 малолітні [PERSON] та [PERSON] , були виявлені без догляду дорослих біля магазину АТБ по вул. Робочій та доставлені до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня 6» Дніпровської міської ради (48-49). За заявою матері від 28.09.2022 та відповідно до висновку управління- служби у справах дітей Центральної адміністрації ДМР від 28.09.2022 № 03/17- 10 дітей [PERSON] та [PERSON] в черговий раз передано матері, [PERSON] (52-55). Відповідно до актів органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 02.10.2022 малолітні[PERSON] та [PERSON] були знову виявлені без догляду дорослих біля будинку по [ADDRESS] та доставлені до КНП «Міська клінічна лікарня № 9» Дніпровської міської ради, а 03.10.2022 - передані до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 6» Дніпровської міської ради, де перебувають по теперішній час (56-57). Зі змісту характеристики виданої на родину [PERSON] , наданої директором КЗ «Середня загальноосвітня школа № 51» Дніпровської міської ради від 28.10.2022 року вбачається, що [PERSON] навчається у школі з першого класу. Має хороший фізичний розвиток, навчається не в міру своїх можливостей. Має навчальні досягнення середнього рівня, потребує постійного контролю. Мати піклується про дитину, забезпечує всім необхідним для навчання. Мати не завжди контролює поведінку сина, але завжди реагує на телефонні дзвінки класного керівника, з`являється до школи за викликом. [PERSON] зарахований до першого класу у 2022. Об`єктивну характеристику на хлопчика школа надати не може, оскільки з 01.09.2022 року школа працює on-line (а. с. 63). Відповідно до листа Дніпровського міського центру соціальних служб від 14.10.2022 № 2/04-08-1780 сім`я [PERSON] отримує послугу соціального супроводу сім`ї, яка перебуває у складних життєвих обставинах (60). Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2022 справа №203/3868/22, провадження № 3/0203/2006/2022 [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 184 ч. 1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді попередження (62). Головою Центральної адміністрації Дніпровської міської ради прийнято розпорядження «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно відносно дітей (а.с.13) Згідно висновку № 244-р від 31.08.2022, голови центральної адміністрації Дніпропетровської міської ради є доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] відносно дитини [PERSON] (а.с. 14-16). Згідно із ст. ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Суд зазначає, що відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей, піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права є в той же час і обов`язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов`язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків (постанова Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі №638/6919/16-ц). Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» у своєму рішенні від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, який повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Положеннями статті 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14-ти років. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 Постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у Принципі №6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків. Таким чином, позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Частиною 8 ст. 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Зважаючи на те, що відповідач [PERSON] , будучи батьком дитини [PERSON] , не цікавиться життям дитини, не приймає участі в його вихованні та утриманні, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, а також враховуючи, що він не з`являвся на виклик до органу опіки і піклування на засідання щодо доцільності позбавлення батьківських прав, та у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про день і час розгляду справи, суд дійшов висновку, що [PERSON] свідомо нехтує батьківськими обов`язками та відмовляється приймати участь в житті своєї дитини. З огляду на вищенаведене, а також приймаючи до уваги висновок голови центральної адміністрації Дніпропетровської міської ради № 244-р від 31.08.2022, суд дійшов висновку, що вжиття таких крайніх заходів як позбавлення батьківських прав відповідає саме інтересам дитини, оскільки забезпечить її розвиток у безпечному, спокійному і стійкому середовищі, та ґрунтується на законі і є пропорційним заходом реагування на поведінку відповідача - [PERSON] , а тому наявні, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, підстави для позбавлення батьківських прав відповідача щодо його малолітнього сина [PERSON] , у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині є такими, що ґрунтуються на законі, внаслідок чого підлягають задоволенню. Що ж стосується позовної вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів, суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] [INFO] на користь державного закладу, у якому дитина буде виховуватись, але у вказаних вимогах не зазначено на користь якого саме державного закладу повинні стягуватись аліменти з відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні вказаної позовної вимоги необхідно відмовити, у зв`язку з тим, що суд своїм рішенням не може стягнути з відповідача аліменти на користь невстановленого державного закладу з обов`язками на майбутнє, що не позбавляє позивача можливості звернутись до суду з зазначеними вимогами, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для відмови у задоволені вказаних позовних вимог. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. В той же час, головою центральної адміністрації Дніпропетровської міської ради № 244-р від 31.08.2022складено вищезазначений висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні до малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідачка [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Навпаки, [PERSON] постійно цікавиться долею дітей, які наразі перебувають у комунальному закладі «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Барвинок», щодня телефонує дітям та цікавиться їхніми успіхами та здоров`ям, спілкується з директором закладу, про що свідчить лист в.о директора центру від 01.03.2023. [PERSON] направлялася до психолога, де проводилася певна робота, також остання пройшла курси «Батьківство в радість» та отримала сертифікат 30.03.2023, як зазначала в судовому засіданні, вона має бажання виховувати дітей, але діти дуже емоційні та не завжди слухняні, тобто після проведення з нею певної роботи з боку соціальних служб, психолога, зобов`язалася в подальшому належно виконувати свої батьківські обов`язки. Крім того, зазначила, що діти дуже чекають на повернення додому. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно її малолітніх синів - не забезпечуватиме інтересів самих дітей. Сторона позивача не довела та не надала суду документальних доказів, в чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення їх матері батьківських прав, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків відносно дітей. Твердження представника позивача, викладені в позовній заяві, про те, що відповідачка не цікавиться життям дітей, їх вихованням, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться навчанням, не сприяє їх підготовці до самостійного життя, судом не приймається, оскільки вказані факти спростовуються матеріалами справи та показами свідків, які були допитані в судовому засіданні. Відповідно до положень ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вищенаведене, за відсутності жодних об`єктивних та безсумнівних доказів свідомого ухилення відповідачкою від виконання батьківських прав, що можуть бути наслідком позбавлення останньої батьківських прав відносно її малолітніх синів, суд вважає позовні вимоги безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору то з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial