Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

19.05.2023 позивач в особі представника звернувся до суду із даним позовом. В обґрунтування якого вказує. У період з 1992 року по 2022 рік працював у шкідливих умовах на підприємствах: 1) ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», стаж 15 років, 06\~місяців; 2) ПрАТ «Дніпроспецсталь» ім. А.М.Кузьміна стаж 02 роки, 01 місяць; Так, загальний стаж роботи цих підприємствах в умовах впливу шкідливих факторів - 17 років 07 місяців. 13.12.2022 позивач звільнився з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» за власним бажання, на сьогодні не працює. Позивачу було встановлено професійні захворювання: «1. Вібраційна хвороба 2 ст. (другого ст.) від дії загальної вібрації (хронічна плірадикулнейропатія з помірними статико динамічними порушеннями м`язово тонічним та больовим синдромами); 2. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. (третій ст.) за класифікацією [PERSON] , та [PERSON] ; 3. Хронічний бронхіт 2 ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмофіброз, ЛН 1 -2 ст. (першого другого ст.)». Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 07.03.2023 року (Форма П - 4): Пункт 9: дата встановлення остаточного діагнозу за вказаними вище професійними захворюваннями 15.02.2023. Пунктами 17, 18 цього акту встановлено: Хронічне професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПрАТ «Дніпроспецсталь» ім.\~А.М.Кузьміна» (02\~роки 01 місяць), на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (15 років 06 місяців). Причиною виникнення отриманих позивачем професійних захворювань є наявність на його робочих місцях на ПрАТ «Дніпроспецсталь» ім. А.М.Кузьміна», ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» шкідливих виробничих факторів (перелік яких визначено в пункті 18 цього акту) та перевищення їх показників по ГДК (вібрація, виробничий шум, запиленість повітря). Позивачу встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності: професійне захворювання. Ступінь втрати професійної працездатності позивача складає 60 %. Вважає, що за таких обставин з боку роботодавців (відповідачів) позивачу має бути відшкодована моральна шкода, завдана ушкодженням здоров`я (а саме отриманням професійного захворювання). Отримання позивачем професійного захворювання, і як наслідок цього - 3 група інвалідності та втрата професійної працездатності на 60 % - призводить його до фізичних та моральних страждань, які мають бути компенсовані одноразово відповідачами. Позивач має постійні фізичні страждання, внаслідок вказаних вище професійних захворювань, що спричиняє йому душевні страждання, призводить до хвилювань, депресивного стану. Позивачу 50 років, з яких значну частину життя він працював за робітничим професійним напрямком на підприємствах Відповідачів, інших спеціальностей він не має. Однак, станом не теперішній час, працювати за фахом позивач фізично не зможе ніколи, за станом свого здоров`я, змінився стан та якість життя позивача, що завдає йому постійних моральних страждань. Отже, позивач оцінює спричинену йому відповідачами моральної шкоду (внаслідок фізичних та душевних страждань) в загальному грошовому вимірі в розмірі 60\~000,00 грн. Просить суд: -\~стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь позивача одноразово грошову суму в розмірі 52\~890 грн., як відшкодування завданої моральної шкоди, а також понесені позивачем судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу в процентному співвідношенні 88, 15 % від загальної суми витрат на правову допомогу; -\~стягнути\~з ПрАТ\~«Дніпроспецсталь» ім.\~А.М.Кузьміна»,\~на користь\~позивача одноразово\~грошову суму\~в розмірі\~7\~110\~грн.,\~як відшкодування\~завданої моральної\~шкоди,\~а також\~понесені позивачем\~судові витрати\~на професійну правничу (правову) допомогу в процентному співвідношенні 11, 85 % від загальної суми витрат на правову допомогу. 29.05.2023 ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. 21.06.2023 представник відповідача 1 подав до суду відзив в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у розмірі 52\~890, 00 грн., з підстав зазначених у ньому, судові витрати покласти на позивача. В обґрунтування заперечень проти позову зазначено , що позивач, згідно з наказом №293 від 05.06.2007 року, був прийнятий на роботу та Наказом №720 від 13.12.2022 року позивача було звільнено з роботи за його заявою в зв`язку з виходом на пенсію. Позивач був обізнаний про шкідливі фактори, що були присутні на його робочому місці,та добровільно без примусу погодився виконувати доручену йому роботу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Працюючи, він кожен рік проходив періодичний медичний огляд, що підтверджено медичними довідками , був визнаний придатним для роботи за професією вогнетривник. Жодної інформації, \~ \~ \~ \~щодо виявлення початкових стадій професійних захворювань, довідки не містять. Тобто, протягом роботи позивача та на момент його звільнення з роботи, відсутні будь які докази наявності в нього професійних захворювань. Вважають не доведеною причинного зв`язку між шкодою завданою здоров`ю [PERSON] та діями роботодавця. Крім того зазначили , що позивач не обґрунтував належним чином розмір моральної шкоди . Також вважають завищеними та необґрунтованими витрати на правову допомогу. 22.06.2023 представник позивача подав до суду відповідь на відзив представника відповідача 1, в якій наполягає на задоволенні раніше заявлених позовних вимог з підстав зазначених в останній. 07.07.2023 представник відповідача 2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги просив зменшити до 2000,00 грн. В обґрунтування якого зазначено. Позивач з 29.05.1992 по 11.07.1994 працював на роботах, які відносяться до Списку\~№\~1. Таким чином, після того, як [PERSON] , відпрацював на вказаних роботах певний час та має стаж, який дає право на отримання пенсії на пільгових умовах відповідно до Закону\~України «Про пенсійне забезпечення» № 1788 - ХІІ від 05.11.1991. Позивач при настанні певного віку має право оформити пільгову пенсію. З ПрАТ\~«Дніпроспецсталь» ім.\~А.М.Кузьміна»,\~ [PERSON] ,\~звільнився 11.07.1994\~за ст.\~38\~КЗпП\~України.\~Стан здоров`я\~ [PERSON] ,\~на момент\~звільнення з\~ПрАТ\~«Дніпроспецсталь» ім.\~А.М.Кузьміна»,\~був задовільний,\~оскільки,\~надалі 05.08.1998\~ [PERSON] ,\~був прийнятий\~до глиноземного\~цеху «Алюмінієвий\~комбінат»,\~а надалі\~дробильником в\~ агломераційний\~цех ПАТ\~«Запоріжсталь».\~Факт укладання\~трудового договору\~та допуск\~до роботи\~ [PERSON] ,\~дробильником в\~агломераційний цех\~ПАТ\~«Запорізький металургійний\~комбінат «Запоріжсталь»,\~свідчить про\~те,\~що за\~результатами медичного\~огляду позивач\~був придатний\~працювати у\~важких та\~шкідливих умовах\~праці.\~Стан здоров`я\~ [PERSON] ,\~після звільнення\~з ПрАТ «Дніпроспецсталь» ім.\~А.М.Кузьміна» був задовільний. Підприємство виконало всі вимоги законодавства, залучення до праці здійснювалось відповідно до попереднього медичного огляду, Позивач був попереджений про важкі та шкідливі умови праці, у яких він погодився працювати, щорічно проходив періодичні мед. огляди, відповідно до яких зазначалось, за станом свого здоров`я позивач придатний до виконуваної роботи, що виконувана позивачем робота не протипоказана йому за станом здоров`я, а відтак стан здоров`я позивача дозволяв йому працювати у вказаних умовах праці. Так, позивач отримував додаткові пільги та компенсації, у тому числі, призначення пенсії на пільгових умовах, («Список № 1, доплата за шкідливість, додаткова відпустка, спец харчування..». Позивач був забезпечений засобами індивідуального захисту. А отже, з боку ПрАТ «Дніпроспецсталь» ім. А.М.Кузьміна», відсутні, як порушення прав позивача, так і неправомірні рішення, дії чи бездіяльність відносно позивача. Позивачем не\~надано доказів\~того,\~що з\~боку відповідача\~відносно позивача\~були порушені\~його права\~чи охоронювані\~законом інтереси,\~що відносно\~Позивача встановлений\~факт спричинення\~йому моральної\~школи.\~Позивачем не\~вказано,\~як зазначений\~розмір моральної\~шкоди у\~сумі 60\~000,00\~грн./7\~110,\~00\~грн.,\~залежить від\~характеру та\~обсягу його\~страждань (фізичних,\~душевних,\~психічних тощо),\~яких зазнав\~позивач,\~який характер\~немайнових втрат\~був у\~позивача (їх\~тривалості,\~можливості відновлення\~тощо),\~доказ того,\~що у\~позивача є\~порушення нормальних\~життєвих зв`язків чи інші порушення сталого способу життя, зменшення його суспільної активності, які саме зусилля, докладає позивач для відновлення попереднього стану, тощо. Позивач проходив лікування після встановлення професійного захворювання, що він докладав якихось додаткових зусиль для організації та відновлення свого життя та інше. Просив суд зменшити суму відшкодування моральної шкоди до 2000,00 грн., та відмовити у стягненні витрат на професійну правничу (правову) допомогу. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, подали до суду заяву, в якій позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача 2, надав суду заяву про розгляд справи за її відсутності , не визнала позовні вимоги, просила їх зменшити до 2000,00 грн., та відмовити у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу з підстав, викладених у відзиві на позов. Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представників сторін, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Згідно зі ст. 153 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), ст.\~13\~Закону України «Про охорону праці» на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно - побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Згідно з ст. 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно з ч. 8 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. Статтею 237 - 1 КЗпП України передбачено відшкодування власником чи уповноваженим ним органом моральної шкоди робітнику, що здійснюється у випадку, якщо порушення законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих стосунків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Судом встановлено, що позивач у період з 1992 року по 2022 рік працював у шкідливих умовах на підприємствах: 1) ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», стаж 15 років, 06 місяців; 2) ПрАТ «Дніпроспецсталь» ім. А.М.Кузьміна стаж 02 роки, 01 місяць; Так, загальний стаж роботи цих підприємствах в умовах впливу шкідливих факторів - 17 років 07 місяців. 13.12.2022 позивач звільнився з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» за власним бажання, на сьогодні не працює. Позивачу було встановлено професійні захворювання: «1. Вібраційна хвороба 2 ст. (другого ст.) від дії загальної вібрації (хронічна плірадикулнейропатія з помірними статико динамічними порушеннями м`язово тонічним та больовим синдромами); 2. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. (третій ст.) за класифікацією [PERSON] , та [PERSON] ; 3. Хронічний бронхіт 2 ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмофіброз, ЛН 1 -2 ст. (першого другого ст.)». Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 07.03.2023 року (Форма П - 4): Пункт 9: дата встановлення остаточного діагнозу за вказаними вище професійними захворюваннями 15.02.2023. Пунктами 17, 18 цього акту встановлено: Хронічне професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПрАТ «Дніпроспецсталь» (02 роки 01 місяць), на ПАТ «Запоріжсталь» (15 років 06 місяців). Причиною виникнення отриманих позивачем професійних захворювань є наявність на його робочих місцях на ПрАТ «Дніпроспецсталь», ПАТ «Запоріжсталь» шкідливих виробничих факторів (перелік яких визначено в пункті 18 цього акту) та перевищення їх показників по ГДК (вібрація, виробничий шум, запиленість повітря). Згідно довідки до акта огляду МСЕК серія 12 ААГ № 159786 від 24.04.2023 позивачу встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності: професійне захворювання. Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серія 12 ААА № 125052 від 24.04.2023 ступінь втрати професійної працездатності позивача складає 60 (шістдесят) %. З`ясувавши усі обставини справи, оцінивши надані сторонами докази з точки зору їх належності та допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що позивач [PERSON] , в період тривалого виконання роботи на підприємствах відповідачів, через перевищення впливу шкідливих виробничих факторів, отримав ряд професійних захворювань, в результаті чого йому встановлена 3 група інвалідності з втратою професійної працездатності 60%. Також суд вважає встановленим та доведеним спричинення позивачу [PERSON] , моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я під час виконання трудових обов`язків, відповідальність за що покладається на відповідачів ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» та ПрАТ «Дніпроспецсталь». Посилання представників відповідачів про те, що позивач був обізнаний із шкідливими умовами праці, погодися на них добровільно, а також те, що під час роботи на стан здоров`я не скаржився, за результатами періодичних медичних оглядів визнавався придатним для роботи за професією, і фактично приховав погіршення стану свого здоров`я, чим сприяв настанню більш тяжких наслідків, суд відхиляє через те, що добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та його обов`язок дбати про своє здоров`я жодним чином не знімає з відповідачів обов`язку виконати вимоги ст. 153 КЗпП України та ст.\~13\~Закону України «Про охорону праці» щодо забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та не звільняє від відповідальності за їх невиконання. При цьому, суд враховує, що причиною професійного захворювання позивача є не сама по собі робота в шкідливих умовах, а робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого процесу. Доводи представників відповідачів про здійснення підприємствами компенсаційних заходів у вигляді безоплатного лікувально - профілактичного харчування, забезпечення спеціальним одягом, взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, не спростовують факту впливу негативних факторів на позивача. Також такі заходи не впливають на право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої у випадку ушкодження здоров`я під час виконання трудових обов`язків. Визначення позивача придатним для роботи за професією за результатами періодичних медичних оглядів жодним чином не виключає наявність у нього хронічних професійних захворювань і відповідно відповідальність підприємства за шкоду, спричинену ушкодженням здоров`я. Обставини справи свідчать про те, що позивач має ряд хронічних захворювань, у зв`язку з чим відчуває фізичний біль, слабкість, потребує постійного медикаментозного та іншого лікування, перебуває під спостереженням лікарів, лікарями йому рекомендовано проходити стаціонарне лікування, він не може виконувати тяжкий фізичний труд. Вказане однозначно викликає у позивача відповідні фізичні та душевні страждання і вимагає від нього докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Доводи представників відповідачів про відсутність доказів спричинення позивачу моральної шкоди суд вважає безпідставними, оскільки вони об`єктивно спростовуються встановленими вище обставинами. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд відповідно до ст. 23 ЦК України, враховує характер порушення прав позивача, ушкодження здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, глибину фізичних і моральних страждань позивача, погіршення його здібностей або позбавлення можливості їх реалізації, зокрема, бере до уваги характер отриманих ним захворювань, внаслідок яких він визнаний інвалідом 3 групи з втратою 60% професійної працездатності, йому протипоказана праця в тяжких фізичних умовах та стато - динамічні навантаження, тобто він втратив можливість працювати за обраною професією та мати постійне джерело доходу, щоб належним чином утримувати себе та свою родину, вимушений проходити стаціонарне лікування в лікарняних установах, перебуває під спостереженням лікарів та потребує медикаментозного лікування, на що вимушений витрачати як фізичні, так і матеріальні ресурси. Вказані обставини, на думку суду, свідчать про істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача та необхідність докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь -який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди. Тому, виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача моральну шкоду в загальному розмірі 60000,00 грн., розподіливши її пропорційно до його стажу роботи на вказаних підприємствах. Так, загальний стаж роботи [PERSON] , на підприємствах із шкідливими умовами праці становить 17 років 07 місяці (тобто 211 місяців), з них на ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» 15 років 06 місяців, що становить 88, 15 %, на ПрАТ «Дніпроспецсталь» 02 роки 01 місяць (25 місяців), або 11, 85 %. Відповідно з ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» на користь [PERSON] , слід стягнути моральну шкоду в сумі 52\~890, 00 грн., а з ПрАТ «Дніпроспецсталь» 7\~110, 00 грн. Щодо оподаткування моральної шкоди, судом встановлено, що відповідно до пп. а)пп. 164.2.14 пункту 162.2 ст. 162 Податкового кодексу України (далі ПК України) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Суд акцентує увагу представників відповідачів на тому, що чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок ушкодження здоров`я, а отже заподіяння шкоди життю та здоров`ю найвищого ступеня, а тому вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок ушкодження його здоров`я на виробництві. Подібні правові висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 21\~червня\~2022\~року у справі № 599/645/21 (провадження № 61-18490 св 21). Щодо розподілу судових витрат. За змістом ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5.\~У\~разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій. Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат. За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від\~30\~вересня 2009 року №\~23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Крім того, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір\~доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі від 28 листопада 2002\~року\~«Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд погоджується\~з доводами\~представника відповідача\~щодо зменшення\~розміру судових\~витрат (про\~зменшення яких\~стороною відповідача\~обґрунтованого клопотання\~в порушення\~норм ЦПК України, так і не було подано). Так, дійсно, в заявах по суті справи представником позивача було зазначено очікуваний розмір витрат, пов`язаних з розглядом справи у сумі 10000,00 грн., що включали в себе наступну роботу адвоката: аналіз всіх матеріалів справи, представництво інтересів позивача у справі, підготовка та подання заяв по суті справи (відповідь на заяви по суті справи сторони відповідача), підготовка клопотань. Враховуючи викладене, проаналізувавши наведений перелік послуг, їх обсяг, додані до справи представником позивача документи, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. Перевіривши наявні у матеріалах справи докази та доводи сторін, на відповідність заявлених до стягнення сум наданому обсягу адвокатських послуг, беручи до уваги доводи представника відповідача щодо зменшення розміру заявлених представником позивача витрат на професійну правничу (правову) допомогу, суд вважає, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат представника позивача на професійну правничу (правову) допомогу до 8000, 00 грн. З урахуванням того, що справа не є складною, розглядається в порядку спрощеного провадження (з повідомленням сторін ухвала суду від 29.05.2023, ), практика з розгляду подібних справ є сталою. Докази по справі складаються із копій особистих документів позивача [PERSON] , та медичних документів, які отримані позивачем. Будь - яких процесуальних дій для збирання доказів адвокат не здійснював. В ході розгляду справи суд не витребовував додаткові документи, не допитував свідків. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимоги представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00\~грн., що становить 8000,00 грн., які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також не суперечать принципу розподілу таких витрат. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір», пропорційно до розміру задоволених вимог, що складає 946, 37 грн. (88,15% від 1073,60 грн.), та 127, 22 грн., (11,85 % від 1073, 60 грн.). Всього стягненню з відповідачів підлягає сума витрат на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Оскільки адвокат надав позивачу [PERSON] , послуги щодо складання та подання позову до двох відповідачів, а суд задовольнив позовні вимоги повністю в тих пропорціях, як заявляв позивач, то і витрати на професійну правничу (правову) допомогу відповідно до ч.\~6\~ст. 141 ЦПК України мають бути розподілені пропорційно до частини задоволених позовних вимог. Оскільки суд стягнув з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» 88, 15 % від заявленої суми моральної шкоди, то сума витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню складає 7052, 00 грн. (88,15% від 8000,00 грн.). Так, суд стягнув з Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» 11,85 % від заявленої суми моральної шкоди, то сума витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню складає 948, 00 грн. (11,85% від 8000,00\~грн.). Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Outcome: approved