Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

Позивач за первісним позовом Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з заборгованість за договором кредиту №ЛБ01.00205.009476913 від 16 лютого 2022 року в розмірі 155 563 грн. 89 коп. та судові витрати. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 16 лютого 2022 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено Договір кредиту №ЛБ01.00205.009476913 від 16 лютого 2022 року. Згідно Договору кредиту Відповідач отримав кредит у розмірі 149 999 грн. зі сплатою 0,01 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Станом на дату подання позову Відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений Кредитним договором термін та не с платив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за Кредитним договором, у зв`язку з чим Позивач був змушений звернутися до суду. Останню сплату за Кредитним договором відповідач здійснила 19.08.2022 року. Оскільки відповідач, у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, в тому числі кредит, відсотки за користування кредитом та інші обов`язкові платежі, позивач просить позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача 155 563 грн. 89 коп. заборгованості по Кредитному договору, що складається з: 140909 грн. 44 коп. основного боргу; 4 грн. 63 коп. строкових процентів та 14 699 грн. 92 коп. нарахованої плати за обслуговування кредиту. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 08.08.2022 року на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до [PERSON] будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Просить позов задовольнити повністю. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22.09.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 20.10.2022 року представником позивача за первісним позовом АТ «Ідея Банк» скеровано на адресу суду заяву про розподіл судових витрат, в якій просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2100,00 грн. Заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28.11.2022 року позов задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором №ЛБ01.00205.009476913 від 16.02.2022 року в сумі 155 563,89 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» 2 481,00 грн. судового збору. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» 2 100,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22.01.2023 року поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Галицького районного суду м. Львова від 28.11.2021 року у справі №461/4902/22. Заяву Буковинського Тараса Йосиповича в інтересах [PERSON] про перегляд заочного рішення суду від 28.11.2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Скасовано заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 04.11.2021 року винесене у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 30 січня 2023 року, [PERSON] не погоджуючись з позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк», звернулась до суду із зустрічним позовом про захист прав споживачів, застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором в якому просить зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів здійснених позичальником за Договором кредиту №ЛБ01.00205.009476913 від 16 лютого 2022 року, з часу його укладення, та зарахувати вже сплачені [PERSON] кошти в розмірі 5 571 грн. 74 коп., що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості (за нікчемним правочином) в рахунок погашення основного боргу по Договору кредиту №ЛБ01.00205.009476913 від 16 лютого 2022 року. В обґрунтування зустрічного позову покликається на те, що встановлена банком у кредитному договорі плата за обслуговування кредитної відповідно до ч.1 ст.11, ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною умовою договору, так як така інформація надається по запиту позичальника на безоплатній основі. Вказує, що пунктом 1.9 Кредитного договору Банком фактично було встановлено плату позичальнику за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 01.03.2023 року зустрічну позовну заяву представника позивача адвоката Буковинського Тараса Йосиповича в інтересах [PERSON] прийнято до розгляду. Об`єднано в одне провадження первісний позов (справа № 461/4902/22, провадження №2/461/614/23) Акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічний позов [PERSON] до АТ «Ідея Банк» про захист прав споживача, застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором, присвоївши справі номер 461/4902/22, провадження №2/461/614/23 та призначено підготовче судове засідання на 29 березня 2023 року о 13 год. 00 хв. 27.03.2023 року представником АТ «Ідея Банк» скеровано на адресу суду надійшла заява про залишення частини позовних вимог без розгляду, якій він просить стягнути з Відповідача загальну заборгованість у розмірі 135 475 грн. 89 коп., що складається: з строкового основного боргу у розмірі 109 094 грн. 70 коп.; простроченого основного боргу у розмірі 7 100 грн. 27 коп.; строкової плати за обслуговування кредиту у розмірі 14 699 грн. 92 коп. та інших штрафних санкцій у розмірі 4581 грн. 00 коп. 29.03.2023 року на адресу суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якій представник АТ «Ідея Банк» зазначив, що позивачем за зустрічним позовом не доведено нікчемності умови п.1. 9 Кредитного договору, оскільки сторони кредитного договору узгодили , що плати за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуг, які банк зобов`язаний надати позичальнику безоплатно, відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування», та які вказані в п.9.16.14. Просить у задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 27.04.2023 року підготовче провадження у справі за за первісним позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом Буковинського Тараса Йосиповича в інтересах [PERSON] до АТ «Ідея Банк» про захист прав споживача, застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором закрито та призначено справу до судового розгляду Представник позивача АТ «Ідея Банк», згідно позовної заяви просить розглядати справу за його відсутності, первісний позов підтримує та просить задоволити, в частині стягнення заборгованості у розмірі 135 475 грн. 89 коп., а у зустрічний позов залишити без задоволення. У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Буковинський Т.Й. позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Просив первісний позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити частково. Заслухавши пояснення представника відповідача Буковинського Т.Й. , дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи і мотиви викладені у первісному та зустрічному позовах, докази надані сторонами в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що між Позивачем та Відповідачем 16 лютого 2022 року укладено Договір кредиту №ЛБ01.00205.009476913. Згідно підпунктів 1.2.-1.4. пункту 1. Кредитного договору, Банк надає Відповідачу кредит у розмірі 149 999 грн. з фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,01 % річних строком кредиту на 36 місяців. Згідно п.1.9. Кредитного договору, під час користування кредитом Банк надає Позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ( надалі - «ДКБОФО»), за надання яких встановлена плата, відповідно до графіку щомісячних платежів за кредитом ( далі - Додаток №1) як «Обслуговування кредитної заборгованості». Згідно п.1.6. Кредитного договору датою повернення кредиту - до 16.02.2025 року. Повернення заборгованості за Договором здійснюється через рахунок [NUMBER] , відкритий у Банку (надалі - Рахунок) відповідно до порядку повернення кредиту, згідно Додатку №1 до даного Договору. Згідно п.1.10., 1.11 Кредитного договору, Банк надає кредит Позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів у розмірі 146 411 грн. 91 коп. на рахунок [NUMBER] Позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк», МФО 336310. Позичальник доручає Банку в день видачі кредитних коштів утримати з суми кредиту комісію за видачу кредитних коштів в розмірі 3587 грн. 09 коп. Згідно п.2.4. Кредитного договору, ДКБОФО та Тарифи є невід`ємними частинами ДКБОФО, Графік щомісячних платежів (Додаток №1 до Договору) є невід`ємними складовими цього Договору. Згідно п.3 Кредитного договору, усі інші умови Договору регулюються ДКБОФО, який містить додаткові умови надання та користування Кредитом, умови банківського рахунку в доповнення до тих, що вказані в Договорі, і є невід`ємною частиною Договору. Чинна редакція ДКБОФО розміщена на сайті Банку:www.ideabank.ua. Також, як вбачається з п. 4 Паспорту споживчого кредиту Банк встановив плату за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,45% середньомісячно від початкової суми кредиту згідно графіку в п.5. Так, згідно колонки 7 Таблиці Додатку №1 до Договору №ЛБ01.00205.009476913. Графік щомісячних платежів (надалі - «Додаток №1») загальний розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості складає 132 299 грн., що згідно п. 1.6. Кредитного договору та Додатку №1 я повинна сплачувати рівними платежами по 3674,98 грн. щомісячно через Рахунок відкритий у Банку в період з 16.03.2022 року по 16.02.2025 року 36 (тридцятьма шістьма) щомісячними внесками по 16 числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів. Як вбачається з підпункту 9.8.2. пункту 9.8 Розділу 9. «Умов споживчого кредитування без забезпечення» Публічної пропозиції АТ «Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що затверджений протоколом засідання Правління №02/02-15 від 02.02.2022 р., що ведений в дію з 07.02.2022 року (надалі - «ДКБОФО»), плата за обслуговування кредитної заборгованості, що сплачується Позичальником щомісячно до закінчення строку Договору кредиту, в терміни та в розмірах, визначених згідно з Графіком за Договором кредиту, що включає в себе надання необмеженого доступу до отримання Позичальником: - інформації за рахунками Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в Контакт-центрі Банку, шляхом направлення sms-повідомлень щодо суми платежу за Договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; - інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; - послуг з розрахунку суми чергового платежу за Договором та/або суми повного дострокового повернення заборгованості за Договором, що надаються: на відділенні, з використанням телефонного зв`язку, в Контакт - центрі Банку; - послуг з уточнення, повернення, анулювання, змін умов переказів на погашення кредитної заборгованості згідно з запитом Позичальника, тощо. Згідно пунктів 9.16.1., 9.16.4. пункту 9.16. ДКБОФО позичальник має право: одержувати від Банку інформацію про заборгованість за Договором кредиту; не частіше одного разу на місяць отримати у Банку надання безоплатної інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої Банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися Позичальнику за законом. Згідно п.9.18.2. ДКБОФО Банк зобов`язався надавати Позичальнику консультації з питань виконання Договору кредиту. Судом встановлено, що згідно з Рухом коштів по рахунку за період з 16.02.2022 року по 19.12. 2022 року Відповідачем по Кредитному договору було сплачено 6 платежів на загальну 39 382 грн. 91 коп. з яких 5 571 грн. 74 коп. було зараховано в рахунок погашення плати за обслуговування кредиту /а.с.14-15/. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав таобов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковимивідповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч. 2, 3 ст. 6 ЦК України). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України у редакції,чинній на час укладення кредитного договору). Особи мають право вибору: використати існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на власний розсуд. Цивільний договір як домовленість двох або більше сторін,спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі учасників щодо врегулювання їхніх відносин згідно з розсудом і у межах, встановлених законом, тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін, індивідуальним регулятором їхньої поведінки. Приписи ч. 2 та 3 ст. 6 і ст. 627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства та договором,зокрема ситуації, коли сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити. Свобода договору як одна із загальних засад цивільного законодавства (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України) є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Однак останні у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий у силу прямої вказівки акта законодавства, а також, якщо ці відносини врегульовані імперативними нормами. Тому сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим ст. 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦКУ країни). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням. Аналогічні висновки Велика Палати Верховного Суду сформулювала у постанові від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17(п. 22-25). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь (аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19 (п. 28, 29), у справі № 363/1834/17 (п. 27). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші(кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17 (п. 28). У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19 (п. 31.25). Розрахунок для позичальника суми його чергового платежу, суми дострокового повернення заборгованості, а також інформування позичальника у вигляді SMS-повідомлень, довідок за телефоном, електронною поштою, через інтернет-сервісбанку або в іншій формі щодо суми платежу, щодо стану кредитної заборгованості, щодо надходження та зарахування коштів на рахунок для повернення заборгованості, щодо зарахування коштів платежу на рахунок для погашення заборгованості тощо, є діями, які банк вчиняє, насамперед, на власну користь. Надання за ціною встановленої у кредитному договорі комісії інших послуг за обслуговування, не пов`язаних із інформуванням позичальника, не передбачено. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування, встановленому у договорі, який підписали сторони, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями,бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17 (п.29-31). Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом,іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. При цьому, перелік інформації та надання різного роду документів по кредиту, що передбачений ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» не є вичерпний, оскільки передбачає також надання іншої інформації, що передбачений договором про споживчий кредит, іншими актами законодавства. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до звичаїв ділового обороту у кредитних правовідносинах саме банк або інша фінансова установа розраховує заборгованість, маючи для цього необхідні технічні та професійні ресурси. Хоча такі дії кредитор вчиняє на власну користь, їхне вчинення зумовлює стан юридичної невизначеності, неможливість припинення боржником зобов`язання виконанням,проведеним належним чином, за відсутності інформації про дійсну суму його заборгованості. Тому боржник може вимагати належного розрахунку заборгованості, а кредитор повинен виконати такий обов`язок (п. 5 ч. 1 ст. 16 ЦК України) задля задоволення інтересу боржника у юридичній визначеності (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17 (п. 57). Згідно абзацу 3 ч. 3 статті 17 Закону «України «Про захист прав споживачів» забороняється примушувати споживача придбавати продукцію неналежної якості або непотрібного йому асортименту. В розумінні ст. 1054 ЦК України, статті 20 Закону України «Про споживче кредитування», статей 47 та 49 Закону України "Про банки та банківську діяльність», за користування кредитом позичальником, Банки на постійні основі отримують проценти. Таким чином, виключно проценти є винагородою банку на постійній основі, що супроводжується послугою у вигляді надання в користування кредитних коштів. Тобто, пунктом 1.9 Кредитного договору фактично Банком було встановлено плату позичальнику за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому, п.9.18.2. ДКБОФО також передбачено, що Позивач зобов`язався надавати Відповідачу консультації з питань виконання Договору кредиту, а саме одержувати від Банку інформацію про заборгованість за Договором кредиту; не частіше одного разу на місяць отримати у Банку надання безоплатної інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої Банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися Позичальнику за законом. При винесенні рішення, Суд також приймає до уваги, що окремих, доказів про те, чи взагалі така інформація надавалась в період дії кредитного договору Позивачем суду не надано. Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно зі ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає в користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь якою заінтересованою особою (абз. 1 ч. 5 ст. 216 ЦК України). Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Надані Відповідачем докази (у частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок платежів), суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, логічно пов`язані з обставинами справи, які підтверджують наявність підстав для задоволення зустрічного позову. Таким чином, оскільки Позивачем було встановлено щомісячну плату за надання інформації по кредиту, що за законом повинна надаватись на безоплатній основі, слід констатувати, що положення пункту 1.9. Кредитного договору укладеного між Позивачем та Відповідачем, щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором є нікчемною умовою договору. Таким чином, враховуючи діючу заборгованість Відповідача за Кредитним договором, сплачена вже Відповідачем плата за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 5571 грн. 74 коп. підлягає зарахуванню в рахунок погашення іншої заборгованості по кредиту. Окремо нарахована Позивачем ще строкова плата за обслуговування кредиту, що зазначена у розрахунку Банку у розмірі 14 699 грн. 92коп є нікчемною та не підлягає до задоволення. З врахуванням зарахованих Позивачем сум на погашення кредиту у розмірі 33 804,03 грн., та перерозподіл сплаченої плати за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 5571,74 грн. в рахунок погашення кредиту станом на день прийняття рішення у справі Відповідачем було погашено по кредиту (основному боргу) суму у розмірі 39 375 грн. 77 коп. (33804,03+5571,74=39375,77) . Враховуючи суму отриманого кредиту в розмірі 149999 грн., заборгованість Відповідача за основним боргом по Кредитному договору таким чином становить 110 623 грн. 23 коп. (149999-39375,77=110623,23). Відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, вимога Позивача в частині стягнення з Відповідач 4581 грн. інших штрафних санкцій до задоволення не може підлягати. При цьому, Позивачем також не наведено за який період та за які порушення було нараховано штрафні санкції Відповідачу. Таким чином, позов Позивача підлягає до часткового задоволення в частині стягнення з Відповідача заборгованості по кредиту у розмірі 110 627 грн. 86 коп., з яких: заборгованість за основним боргом становить 110 623 грн. 23 коп; заборгованість за строковими процентами - 4 грн. 63 коп., що також відповідає доданим Позивачем до Відзиву детальному розрахунку заборгованості за Кредитним договором із зарахування сплаченої комісії в погашення іншої заборгованості за кредитним договором станом на 22.03.2023 року та складає 110 623 грн. 23 коп. (а.с. ). Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» [PERSON] звільнена від сплати судового збору за подання до суду зустрічної позовної заяви. За подання позовної заяви повинен сплачуватись судовий збір в розмірі гривень. Таким чином, з банку на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп., що відповідає вимогам ч.1 ст. 141 ЦПК України, виходячи зі ставки судового за позовами немайнового характеру, яка подана фізичною особою (0,4х2684=1073,6). Разом з цим, слід стягнути з [PERSON] на користь Позивача судовий збір за подання банком позовної заяви, що складає 1764 грн. 34 коп. (110627,86/155563,89 х 2481,00=1764,34). Стосовно вимоги Позивача про відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Як встановлено судом, між АТ «Ідея Банк» та адвокатським об`єднанням «АСТРІМ» укладено Договір про надання правової допомоги №ЮО-01/01/19 від 01.01.2019 року,предметом якого є надання клієнту правової допомоги. Відповідно до витягу з додатку до акту приймання-передачі наданих послуг від 30.09.2022 року, згідно договору, вартість послуг, наданих адвокатським об`єднанням становить 2 100 гривень, що складається з таких складових: 500 грн. - за аналіз справи по боржнику, надання консультацій (усної) та узгодження правової позиції (перша інстанція); 800 грн. - за складання позову до боржника ; 800 грн. - за підготовку заяви про розподіл судових витрат по справі за позовом до боржника (перша інстанція). Відтак, з Відповідача також підлягає стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу. З [PERSON] на користь Позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1493 грн. 39 коп. гривень (110627,86/155563,89х2100=1493,39). Вирішуючи питання про стягнення з Позивача на користь Відповідача судових витрат ( судового збору та витрат на професійну правничу допомогу), суд виходить із наступного. Відповідачем 23 грудня 2022 року сплачено 496 грн. 20 коп. судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення. Також із доданих до заяви матеріалів встановлено, що між [PERSON] та Адвокатським Бюро «Тараса Буковинського» від імені якого виступає адвокат Буковинський Т.Й. 19 грудня 2022 року укладено Договір про надання правової допомоги №10-19/12/2022 ( надалі - «Договір»). Так, як вбачається з пункту 4.2. Договору судові витрати на професійну правову допомогу гонорар ( винагорода адвоката) за надання правової допомоги та представництво інтересів Клієнта у суді першої інстанції є фіксованим та становить 10 000 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок), що сплачується Клієнтом у безготівковому або у готівковому порядку на протязі 3 (трьох) календарних днів з дня прийняття Галицьким районним судом м. Львова Рішення у справі. Згідно пунктів 4.2.1.,4.2.2. Договору, при визначені структури ціни гонорару, що зазначена у п 4.2. Договору, сторони керуються рекомендованими мінімальними розмірами ставок адвокатського гонорару за годину роботи, що згідно Рішенням Ради адвокатів Чернігівської області №57 від 16 лютого 2018 року та Рішення №17 Ради адвокатів Харківської області від 21.03.2018 року становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб за годину роботи встановленого на день такої оплати, що станом на дату укладення цього Договору складало 1342 грн». З урахування підпункту 4.2.1. цього Договору, сторони дійшли взаємної згоди, що у випадку, коли розмір сумарної кількості годин роботи послуг адвоката за Договором, перевищує розмір гонорару (вартість послуг Адвоката/ціну), що зазначений у п. 4.2. Договору, застосовується положення п.4.2. Договору, при визначені максимального сумарного значення розміру гонорару. Згідно пункту 4.5. Договору, факт наданої правової допомоги підтверджується фактичним виконанням (вчиненням Адвокатом дій) необхідних для захисту інтересів Клієнта у справі. Детальний опис виконаних адвокатом робіт відображений в остаточному розрахунку сум судових витрат та детальному описі виконаних адвокатом робіт на суму 16 104 грн. та обмежений фіксованою сумою відповідно до п. 4.2.2. Договору. При визначені розміру судових витрат, судом також взято до уваги неодноразова участь адвоката Буковинського Т.Й. у судових засіданнях по справі/ подання відповіді на відзив у справі, що вчинялось після складання адвокатом детального опису виконаних робіт та в ньому вже не відображено. Таким чином суд вважає, що визначена адвокатом сума гонорару є обґрунтованою, такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих адвокатом послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі, а також судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення також з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь [PERSON] судових витрат, що складаються витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., та сплаченого судового збору у розмірі 496 грн. 20 коп., що підтверджені належними доказами у справі.

Outcome: approved