Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 05.05.2023 позивач звернувся до суду з позовом до Держави Україна\~в особі\~Державної казначейської\~служби України,\~Головного управління\~Національної поліції\~в Житомирській\~області про відшкодування моральної шкоди. Позовна заява мотивована тим, що 28 червня 2021 року інспектором СРПП ВП №1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області Смолінським І.В. стосовно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). Постановою судді Малинського районного суду Житомирської області від 16 липня 2021 року провадження по справі про адміністративне правопорушення було закрито у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що незаконним притягненням його до адміністративної відповідальності йому завдано моральних страждань, оскільки, будучи особою з інвалідністю 2 групи, під час складання незаконного протоколу мусив тривалий час стояти, що йому категорично протипоказано, та призвело до фізичного болю. Крім того, поліцейський відверто знущався з нього, не надав ручку та папір, щоб письмово викласти свої пояснення, не роз`яснив йому прав, чим позбавив його права на залучення захисника. Також під час освідування його на стан сп`яніння в медичному закладі була принижена його честь, ділова репутація, оскільки позивач впродовж 4 років працював у даній лікарні на посаді інженера-енергетика та мав серед колег репутацію порядного, доброчесного громадянина, а ситуація, що відбулася, створила про нього враження, як про п`яницю, який сів за кермо. Для відновлення порушених прав позивачеві довелося докладати зусиль, зокрема, неодноразово звертатися до поліції, щоб отримати належну копію протоколу, до прокуратури та центру безоплатної правової допомоги. І лише в судовому порядку вдалося довести незаконність притягнення його до адміністративної відповідальності. Такі додаткові навантаження з огляду на стан здоров`я позивача, значною мірою призвели до нервувань, хвилювання та моральних страждань. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з Держави Україна на його користь на відшкодування моральної шкоди 100000 грн. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 08.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 14 годину 24.05.2023, яке відкладалось. 09.05.2023 представник позивача звернулася до суду із клопотанням про залучення в якості співвідповідача ГУ НП в Житомирській області. Ухвалою від 10.05.2023 задоволено клопотання, залучено в якості співвідповідача ГУ НП в Житомирській області. 23.05.2023 від ГУ НП в Житомирській області надійшов відзив на позов. 11.07.2023 від позивача надійшло клопотання про визнання поважною причину пропуску строку на подання доказів та долучення до справи копії з медичної картки. Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялася належним чином, заяв та клопотань до суду не надходило. Позиція позивача У судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Аргументував суму, в яку оцінив завдану йому моральну шкоду, трьома середніми розмірами заробітної плати поліцейського Смолінського І.В., який складав протокол. Позиція відповідача 23.05.2023 на адресу суду надійшов відзив представника ГУ НП в Житомирській області, в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Відзив мотивовано тим, що правові підстави для відшкодування моральної шкоди, передбачені частиною другої статті 23, статтею 1174, частинами першою та шостою статті 1176 ЦК України, відсутні. Позов є не доведеним, оскільки не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду, а позивачем не доведене належними доказами те, що неправомірними діями поліцейського йому було завдано моральну шкоду, наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та заподіянням моральної шкоди, вину відповідача. Встановлені судом обставини 28.06.2021 інспектором СРПП ВП №1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області Смолінським І.В. відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно з протоколом серії ДПР18 № 453200 від 28.06.2021, який складено о 20 год. 40 хв., 28 червня 2021 року близько 19 год. 10 хв. « [PERSON] в [ADDRESS] в стані алкогольного сп`яніння». Огляд проводився за допомогою приладу «Drager» Alcotest-6810 та в медичному закладі, чим порушив вимоги п.2.9А Правил дорожнього руху( а.с 9-10). Постановою судді Малинського районного суду Житомирської області від 16 липня 2021 року провадження по справі про адміністративне правопорушення було закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно зі змістом постанови, за результатами перевірки стану сп`яніння 28.06.2021 близько 19 год. 56 хв. за допомогою приладу «Drager» Alcotest-6810, ARBН-0658 тест №21, рівень алкоголю 0,40‰; відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду [PERSON] від 28.06.2021, проведеного близько 20 год. 30 хв. в КНП «Малинська міська лікарня» за допомогою приладу «Drager» Alcotest-6810, рівень алкоголю 0,27‰. Постанова мотивована тим, що всупереч вимогам КУпАП, в протоколі серії ДПР18 №453200 суть адміністративного правопорушення вказана без зазначення дії, яку вчинив [PERSON] , та транспортного засобу, яким останній керував, що унеможливлює встановлення об`єктивної сторони правопорушення. Також в постанові констатовано, що поліцейським проігноровано усне клопотання [PERSON] про надання йому правової допомоги при складенні адміністративних матеріалів, що підтверджує порушення його права на захист, гарантоване ст. 59 Конституції України (а.с. 11-12). Позивач має статус особи з інвалідністю 2 групи загального захворювання та йому протипоказана тяжка фізична праця, тривале перебування у вертикальному положенні (а.с. 12-14). Позивач з 08.02.2005 по 31.12.2008 працював на посаді інженера-енергетика Малинського районного територіального медичного об`єднання (РТМО) ( а.с. 15). Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом Між сторонами виник спір з приводу відшкодування моральної шкоди, завданої притягненням до адміністративної відповідальності. Відповідно до частин першої та другої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди). Стаття 23 ЦК України\~передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями\~1166,\~1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми:\~статтю 56 Конституції України;\~статті 1173-1176 ЦК України,\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі- Закон № 266/94-ВР). Згідно зі\~статтею 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Статтями\~2,\~4 Закону № 266/94-ВР\~передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. На підставі пункту 2 частини першої\~статті 1 Закону № 266/94-ВР\~в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). У справі, яка розглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Позиція суду відповідає правовому висновку, визначеному у постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 569/1799/16-ц від 10.10.2019, а також висновкам ВС у постановах № 726/837/20 від 09.06.2021, № 953/6561/20 від 26.01.2022 та № 522/1024/19 від 16.02.2022; з огляду на дати вказаних вище постанов, посилання представника відповідача у відзиві на постанову ВС № 312/262/18 від 21.10.2020, суд вважає нерелевантною до спірних правовідносин. При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує наступне. Як роз`яснено в\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), та з урахуванням інших обставин справи. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Отже, законом установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду. Частиною 3 ст. 13 Закону № 266/94-ВР визначено, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Таким чином, суд при визначенні суми відшкодування моральної шкоди відкидає позицію позивача щодо визначення такого відшкодування, виходячи із середньої заробітної плати поліцейського, а бере до уваги розмір мінімальної заробітної плати на час виникнення спірних правовідносин (6000 грн) та кількість днів від складання протоколу до дати закриття провадження у справі судом (19 днів), а також те, що процедура складання протоколу від моменту зупинки позивача поліцейськими до фактичного виготовлення протоколу тривала 1 год. 30 хв., під час якої було порушено гарантовані Конституцією України права позивача, що встановлено судом у постанові від 16.07.2021. Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку про те, що розмір моральної шкоди, який слід стягнути з на користь позивача, виходячи з вимог закону, завданих позивачу страждань, дотримуючись принципів розумності, співмірності та справедливості, слід визначити в розмірі 5000 грн, що, на думку суду, буде достатньою компенсацією завданих йому моральних страждань. Розподіл судових витрат Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а інші учасники про понесені судові витрати не заявили, суд не проводить розподілу судових витрат.

Outcome: partial