Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] , заінтересована особа Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), із заявою, в якій просить встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у місті Маріуполь, Донецької області, який помер [INFO] у м. Маріуполь, Донецької області. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що [PERSON] , є дружиною [PERSON] , разом зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . 3 24.02.2022 року на території України запроваджено та діє воєнний стан через збройну агресію Російської Федерації проти України згідно Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». При цьому, протягом березня-квітня 2022 року у місті Маріуполь Донецької області тривали постійні активні бойові дії, а місто опинилось в окупації. Дані обставини є загально відомими та доказуванню не підлягають. На момент, початку збройної агресії Російської Федерації, я проживала разом із своїм чоловіком за адресою [ADDRESS] . 3 початку війни 24 лютого 2022 року ми з чоловіком знаходились вдома. Чоловік важко хворів (цукровий діабет), і спускатись до підвалу дому не міг, спочатку пересувався по квартирі від крісла до дивану, а потім перестав вставати взагалі. Одного разу його оглянула жінка, яка ховалась у підвалі нашого дому від обстрілів (вона назвалась медсестрою), допомогла перевдягти, сказала що він ще дихає, що йому вже нічого не допоможе. 20.03.2022 року я позвала сусідів, бо чоловік нічого не казав і не відповідав. Жінка, яка назвалась медсестрою, оглянула його і сказала що він помер. Через дуже сильні обстріли чоловіка поховали не одразу, а через декілька днів. Сусіди допомогли винести тіло з 3-го поверху, та поховали у ямі від вибуху у дворі дому. Свідками поховання були сусіди, у тому числі [PERSON] , [INFO] , яка з моменту побудови будинку проживала у кв.66 та знала всю нашу родину, зараз мешкає [ADDRESS] . Через похилий вік та хворобливий стан вона не може приїхати до суду в м. Дніпро, тому надала свідчення у нотаріально завіреній заяві (додається).Я встигла забрати паспорт чоловіка та свідоцтво про шлюб, потім сиділа в підвалі з усіма сусідами та людьми з інших зруйнованих будинків району. 10-11 квітня нас вивезли окупаційні війська до Новоазовського району, я змогла зв`язатися з сином, який був у Дніпрі . Через територію рф я потрапила до Білорусі (м. Мінськ), де мене тимчасово прихистила давня подруга, а потім через територію Польщі приїхала 07.05.2022 до м. Дніпра. 3 метою реєстрації факту смерті на території України та отримання свідоцтва про смерть чоловіка я звертаюсь до суду. Заявниця [PERSON] була належним чином повідомлена про дату час і місце судового засідання, проте в судове засідання не з`явилась. Представник за довіреністю [PERSON] через канцелярію суду надала заяву в якій просить розглянути справу за відсутності заявника та її представника. Заінтересована особа Шевченківський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпра) свого представника до суду не направила. Про розгляд справи повідомлялись належним чином. Заперечення на заяву не надали. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Заявниця [PERSON] , [INFO] є дружиною [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 29.07.1966 року, виданого Виконавчим комітетом міської ради депутатів уряду місто Жданов Донецької області. На підтвердження факту смерті заявником долучена копія заяви [PERSON] , [INFO] , посвідченої Приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Йосипчук К.П., з якої вбачається, що [PERSON] поховано в [ADDRESS] від вибуху, що знаходилась у кінці будинку поряд з вуличним майданчиком для сушіння білизни, сусідами померлого, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Окрім того, факт смерті [PERSON] підтверджується внесеними відомостями до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.04.2023 року за № 12023041030001079 за заявою [PERSON] з правовою кваліфікацією злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Частиною першою статті 315 ЦПК України визначено перелік фактів, які можуть бути встановлені судом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи, а згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Частиною 1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ст. 1 Закону України №389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»). Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до ч.ч.3, 4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014р №1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Відповідно до статті 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1064 від 22 серпня 2007 року. Відповідно до роз`яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000р, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час… Разом з цим, положення цивільного процесуального закону не вимагають від осіб, які звертаються із заявою до суду про встановлення відповідного факту, подання до суду письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів. При цьому, слід зважити, що згідно з частиною другою статті 319 ЦПК рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Крім того, відповідно до висновків ЄСПЛ, зроблених у справах проти Туреччини («Loizidou v.Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії («Mozer v. The Republic of Moldova and Russia», «llascu and Others v. Moldova and Russia»), де грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справ Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. За змістом ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 10 травня 2001 року у справі «Cyprus v. Turkey» (заява №25781/94) ЄСПЛ вказав, що «зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів далеке від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним від влади de facto, включаючи й їхні суди; і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які стосуються сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, зокрема і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавити людей, які проживають на цій території, всіх їхніх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це також означало б позбавити їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать (§ 96).» Під час розгляду справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України вимога щодо отримання письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів не ґрунтується на положеннях чинного законодавства. Сукупність наданих заявником доказів свідчить про те, що [PERSON] , громадянка України, дійсно померла у м. Донецьк, Україна, а тому суд вважає необхідним встановити факт її смерті в судовому порядку, задовольнивши тим самим вимоги заявника. Таким чином, судом встановлено, що смерть [PERSON] , [INFO] , сталася [INFO] у місті Маріуполь, Донецької області, тобто частини України, яка розташована у районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточені (блоковані), відповідно до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточені (блоковані), затвердженого Наказом міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309. Враховуючи те, що повномасштабна військова агресія російської федерації проти України розпочалася 24 лютого 2022 року, і наразі чинним законодавством України не встановлений порядок набрання рішенням у справах про встановлення факту смерті особи на території, на якій ведуться бойові дії законної сили, слід застосувати аналогію закону та відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України визначити, що рішення про встановлення факту смерті особи на території, де ведуться воєнні (бойові) дії/перебувають у тимчасовій окупації/оточені (блоковані), підлягає до негайного виконання. Згідно п.8 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved