Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що 12.01.2023, приблизно о 18-00 годин, [PERSON] , перебуваючи в приміщенні супермаркету «АТБ-Маркет», який розташований за адресою: вул. Каруни, буд.131-М у м. Дніпрі, зустріла знайому їй [PERSON] , з якою раніше в неї виникали конфлікти в соціальних мережах, У [PERSON] виник кримінально-протиправний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] , реалізуючи який, [PERSON] придбала пляшку засобу для відбілювання речей, об`ємом 1 л., який містить хімічну речовину гіпохлорит натрію 15-30%, усвідомлюючи те, що потрапляння гіпохлориту натрію на шкіру може спричинити тілесні ушкодження [PERSON] , у вигляді опіків. Так, 12.01.2023 о 18-00 годин, знаходячись біля входу до приміщення супермаркету «АТБ-Маркет», дочекавшись коли [PERSON] вийде з вищевказаного супермаркету, підійшла до неї з лівого боку позаду й перебуваючи в безпосередній близькості до потерпілої, утримуючи в правій руці пляшку, вилила вказану речовину на голову та шию потерпілої. В результаті чого рідина, яка містить хімічну речовину, потрапила до очей потерпілої. Внаслідок своїх умисних дій, [PERSON] , спричинила потерпілій [PERSON] , згідно з висновком судово-медичної експертизи №453е від 21.02.2023, тілесні ушкодження у вигляді: хімічного опіки І ступеню верхніх повік та слизової оболонки обої очей, виявлені тілесні ушкодження відносяться до Легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, тобто не є небезпечними для життя. Таким чином, [PERSON] визнана потерпілою у кримінальному провадженні №12023046630000135. Вироком Амур-Нижньожніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.03.2023 [PERSON] визнано винною у пред`явленому обвинуваченні за ст. 125 КК України і призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 грн. 00 коп. Внаслідок спричиненого [PERSON] опіку, вона вимушена була звертатися до медичних спеціалістів, купувати ліки, що необхідні були для відновлення її здоров`я. Крім того, відповідачем було пошкоджено особисті речі позивача, так, речовими доказами у кримінальному провадженні є шкіряна будлянка, вартість відновлення якої становить 3 780,00 грн. Таким чином, матеріальна шкода завдана позивачу, неправомірними діями відповідача становить 4 869,36 грн. Також, позивачу спричинено моральну шкоду, яку вона оціную у розмірі 10 000 грн. На підставі зазначеного, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. та матеріальну шкоду у розмірі 4 869,36 грн. та судові витрати. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2023, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О. Ухвалою від 09.05.2023 відкрито провадження по справі та визначено проводити слухання по справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, надавши заяву про слухання справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягала, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, про причини не явки суд не повідомила. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.01.2023, приблизно о 18-00 годин, [PERSON] , перебуваючи в приміщенні супермаркету «АТБ-Маркет», який розташований за адресою: вул. Каруни, буд.131-М у м. Дніпрі, зустріла знайому їй [PERSON] , з якою раніше в неї виникали конфлікти в соціальних мережах, у [PERSON] виник кримінально-протиправний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] , реалізуючи який, [PERSON] придбала пляшку засобу для відбілювання речей, об`ємом 1 л., який містить хімічну речовину гіпохлорит натрію 15-30%, усвідомлюючи те, що потрапляння гіпохлориту натрію на шкіру може спричинити тілесні ушкодження [PERSON] , у вигляді опіків. Так, 12.01.2023 о 18-00 годин, знаходячись біля входу до приміщення супермаркету «АТБ-Маркет», дочекавшись коли [PERSON] вийде з вищевказаного супермаркету, підійшла до неї з лівого боку позаду й перебуваючи в безпосередній близькості до потерпілої, утримуючи в правій руці пляшку, вилила вказану речовину на голову та шию потерпілої. В результаті чого рідина, яка містить хімічну речовину, потрапила до очей потерпілої. Внаслідок своїх умисних дій, [PERSON] , спричинила потерпілій [PERSON] , згідно з висновком судово-медичної експертизи №453е від 21.02.2023, тілесні ушкодження у вигляді: хімічного опіки І ступеню верхніх повік та слизової оболонки обої очей, виявлені тілесні ушкодження відносяться до Легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, тобто не є небезпечними для життя. Таким чином, [PERSON] визнана потерпілою у кримінальному провадженні №12023046630000135. Згідно частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з положеннями ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною 1 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Як роз`яснено у п.п. 3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди , під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (ч. 1 ст. 1177 ЦК України). Отже, для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди. У відповідності до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 127 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. За змістом ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Суд зазначає, що позивачем надано доказів, що вона є потерпілою у кримінальному провадженні. Вироком Амур-Нижньожніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.03.2023 [PERSON] визнано винною у пред`явленому обвинуваченні за ст. 125 КК України і призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 грн. 00 коп. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Позивачем доведено належними доказами те, що їй завдана майнова шкода у розмірі 4 869,36 грн. внаслідок дій відповідача, причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача і шкодою, вина відповідача в заподіянні шкоди, що підтверджується матеріалами справи. Отже, суд, реалізуючи право особи на ефективний засіб правового захисту, оцінивши надані сторонами докази, встановив підстави для стягнення шкоди з відповідача, якими встановлено факт вчинення кримінального правопорушення та вина саме відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов"язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов"язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума матеріальної кшоди у розмірі 4 869,36 грн. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Як роз`яснено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 9 вказаної Постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що в результаті неправомірних дій відповідача, позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, моральних та психічних переживаннях, пов`язаних з пошкодженням майна, вишукуванням додаткового часу і додаткових психічних та фізичних зусиль для лікування, підготовки і подачі до суду необхідних документів з метою відшкодування завданої шкоди. Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме слід стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 3 000 грн. Що стосується позовних вимог щодо стягнення витрат пов`язаних з наданням правничої (правової) допомоги у розмірі 8 000 грн. 00 коп., то суд зазначає наступне. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Згідно ч.1 ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких згідно п.1 ч.3 цієї статті віднесено витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду надано -Договір про надання правової допомоги від 08 березня 2023 року укладений між Адвокатом Зоц Анастасією Олексіївною та [PERSON] ; квитанція до прибуткового касового ордеру від 08.03.2023 на суму 8 000 грн.; розрахунок розміру гонорару Адвоката від 08.03.2023; Ордер на надання правничої (правової) допомоги від 05.05.2023; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю - Серії ДП №4774 від 12.06.2020 на ім`я адвоката Зоц А.О. Таким чином, з урахуванням вимог ч.4 ст.137 ЦПК України та ч.ч.2,3 ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума пов`язана з наданням правничої (правової) допомоги у розмірі 8 000 грн. 00 коп. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, однак, позивач було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved