Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який обґрунтував тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17.11.2012 року. З 30 грудня 2014 р. сімейні стосунки між ними були припинені через відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного. Мешкають окремо. Відновлення сімейних відносин позивач вважає неможливим, просить суд про розірвання шлюбу з відповідачем. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують та просять задовольнити заявлені вимоги, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала та про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідив надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб засновується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примусовість жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.51 СК України, дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За змістом ч.2 ст.104, 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року № 11, охорона сім`ї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши надані докази, суд встановив, що сторони з 17.11.2012 року одружені. З 30 грудня 2014 р. сімейні стосунки між ними були припинені через відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного. Мешкають окремо. В добровільному порядку відповідач відмовляється розірвати шлюб. Відновлення сімейних відносин позивач вважає неможливим, просить суд про розірвання шлюбу з відповідачем. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги заходи, вжиті судом для примирення сторін, вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження їхнього шлюбу суперечило б їхнім інтересам, у зв`язку із чим позовні вимоги слід задовольнити. В порядку ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved