Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Богуславського районного суду Київської області з позовом до Держави Україна в особі Київської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури. В обґрунтування позовних вимог вказує, що він у період з 03.04.2020 по 19.07.2022 був незаконно притягнутий до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 42019111190000004. Загальний термін тривання кримінального провадження - 2 роки 3 місяці 17 днів. Крім того, в період з 05.03.2021 по 19.07.2022 він був незаконно притягнутий до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 42021111190000013. Загальний термін тривання кримінального провадження - 1 рік 4 місяці 15 днів. Вказані кримінальні провадження ухвалою суду були об`єднані в одне провадження та вироком Миронівського районного суду Київської області від 29.03.2021 року його визнано невинуватим у пред`явлених обвинуваченнях та виправдано з підстав не доведення наявності в діянні складу кримінального правопорушення. Ухвалою суду апеляційної інстанції від 19.07.2022 вказаний вирок залишений без змін. Внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури йому було завдано майнову шкоду, оскільки він був змушений нести витрати на залучення захисника (адвоката) для захисту його прав і законних інтересів на стадії досудового розслідування, в судах першої та апеляційної інстанцій. Розмір понесених ним витрат на правничу допомогу у кримінальному провадженні складає - 55 610 грн. Крім того, йому було завдано моральної шкоди, оскільки через неправомірне притягнення до кримінальної відповідальності у нього погіршився психологічний стан; відбулася різка втрата позитивної репутації у постійних клієнтів та, відповідно, втрата заробітку. Вказані обставини завдали йому суттєвих психологічних страждань, підвищили стрес, викликали почуття невизначеності у майбутньому та зневіри у справедливість правоохоронної системи. В результаті несправедливих обвинувачень було принижено його ділову репутацію перед колегами, потенційними клієнтами, що мало вплив при обранні з ким саме укладати договори (контракти) з ним, або іншими підрядниками. Відбулося значне погіршення його рекомендаційних характеристик на ринку праці та ділових відносин з партнерами. Розмір моральної шкоди визначений позивачем з урахуванням обставин справи в межах, які встановлено цивільним законодавством та на підставі ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Таким чином, моральна шкода за перебування 28 місяців під слідством та судом у кримінальному провадженні № 420191111900000004 становить 155 115,00 грн; кримінальному провадженні № 420211111900000013 становить 99 500,00 грн за 17 місяців під слідством та судом. Загальний розмір моральної шкоди - 254 615,00 грн. Разом із тим, з урахуванням фактичних обставин справи, особливостей впливу події незаконного притягнення до кримінальної відповідача на позивача, тривалість його перебування під слідством і судом, глибину переживань у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, наявність вимушених змін у житті, необхідність несення додаткових витрат на пошук та оплату послуг захисника у кримінальному провадженні, що негативно відобразилось на сімейному бюджеті родини, остаточний розмір моральної шкоди, визначений позивачем, становить 270 000,00 грн. Позивач просить стягнути на його користь з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби кошти на відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду в розмірі 270 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, витрати на правову допомогу у кримінальному провадженні 55 610,00 грн та стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України понесені судові витрати на правничу допомогу у цивільній справі, попередній (орієнтовний) розрахунок яких наведений у позовній заяві та складає 13 500,00 грн. Ухвалою суду від 21.03.2023 року відкрито провадження у справ та призначено підготовче судове засідання. 05.04.2023 року в суд надійшов відзив представника відповідача Державної казначейської служби України на позовну заяву, з якого вбачається, що позов він не визнає. Свою позицію обгрунтував наступним. Так, на переконання представника відповідача, Державна казначейська служба України є неналежним відповідачем, оскільки згідно із своїми функціональними обов`язками не є учасником спірних відносин і не володіє будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до вимог Конституції України, ЦК України, обов`язкових висновків Конституційного суду України (рішення від 03.10.2001 № 12-рп/2001). В частині вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди представник відповідача зазначив, що відповідач - Державна казначейська служба України жодних прав та інтересів позивача не порушував, не вступав у правовідносини із ним, шкоди позивачу не завдавав. Вважає безпідставними твердження позивача про відшкодування моральної шкоди за перебування під судом та слідством у кримінальному провадженні № 42021111190000013, оскільки в даному провадженні позивачу повідомлено про підозру 05.03.2021, а вже 09.03.2021 вказане провадження було направлено до суду та в той же день об`єднано з матеріалами іншого кримінального провадження № 12019111190000004. Таким чином, у кримінальному провадженні № 42021111190000013 позивач перебував лише 4 дні. Крім того зазначив, що позивачем не доведено факту заподіяння моральної шкоди, душевних страждань, погіршення стану здоров`я та його причинно-наслідковий зв`язок. Щодо визначення розміру моральної шкоди зазначив, що слід виходити з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року, - відповідно до п.3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів». Щодо витрат позивача у кримінальному провадженні на правничу допомогу зазначив, що всупереч рекомендацій Верховного Суду, не надано обгрунтувань розрахунку погодинної вартості правової допомоги, позивачем не надано жодної інформації щодо обсягу виконаних робіт. Визначений позивачем розмір на професійну правничу допомогу у кримінальному провадженні не доведений, документально не обгрунтований та безпідставно збільшений. В частині витрат на правничу допомогу у даній цивільній справі зазначив, що відповідач ДКСУ не порушував права позивача, тому безпідставним є покладення на нього обов`язку відшкодувати понесені позивачем судові витрати. Крім того вказує, що предмет спору в даній справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність процесуальних документів не є значними. З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 19.04.2023 року в суд надійшов відзив представника відповідача Київської обласної прокуратури на позовну заяву, з якого вбачається, що позов він не визнає. Заперечення проти позову обґрунтував наступним. Так, позивачем не наведено аргументованих доводів та конкретних прикладів на підтвердження факту вчинення органами Київської обласної прокуратури фізичного чи психічного впливу на позивача в ході здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 420191111900000004 та № 42021111190000013, що вказувало б на спричинення останньому моральних страждань, настання інших негативних подій та явищ. Здійснення процесуальних дій органом досудового розслідування й суду в межах та порядку, передбаченому КПК України з чітким та безумовним дотриманням загальних засад кримінального провадження, не може саме по собі заподіювати моральні страждання особі, стосовно якої вони здійснюються, без доведення такою особою складу заподіяного правопорушення та всіх його елементів. Ухвалення виправдувального вироку у кримінальному провадженні не може безумовно свідчити про незаконність дій органів прокуратури, які відповідали вимогам, передбаченим нормами ст.ст.9,11,12,132,177,178 КПК України. Таким чином, за відсутності факту незаконності дій органів досудового розслідування, прокуратури та суду, відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди. Позивачем не надано доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди відповідачами, не доведено наявність жодного з елементів складу цивільно-правової відповідальності щодо заподіяння моральної шкоди, як і самого факту моральної шкоди, причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями відповідачів. Крім того, оскільки кримінальні провадження № 420191111900000004 та № 42021111190000013 були об`єднані судом 09.03.2021 року, вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди за кожним кримінальним провадженням окремо - є безпідставними. Розмір відшкодування моральної шкоди підлягає зменшенню, оскільки стадія кримінального переслідування закінчується прийняттям судом першої інстанції виправдувального вироку. Крім того, на переконання представника відповідача, спір про відшкодування матеріальної шкоди у вигляді витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні повинен вирішуватися під час ухвалення вироку, а не в порядку цивільного судочинства. З цих підстав просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 04.05.2023 року в суд надійшла відповідь представника позивача - адвоката Суровцова А.Ю. на відзив Київської обласної прокуратури. 10.05.2023 року в суд надійшла відповідь представника позивача - адвоката Суровцова А.Ю. на відзив Державної казначейської служби України. Ухвалою суду від 15.05.2023 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до розгляду в судовому засіданні по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги з підстав, зазначених у позові, та просив задовольнити в повному обсязі. В ході подальшого судового розгляду позивач [PERSON] був допитаний як свідок в даній справі. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Суровцов А.Ю. підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві та у відповідях на відзиви відповідачів. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, вирішити питання про судові витрати та в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України до судових дебатів зазначив, що докази понесених позивачем витрат на правничу допомогу у цивільній справі будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. В судовому засіданні представник відповідача - Київської обласної прокуратури Фрей Р.А. позов не визнала з підстав, зазначених у відзиві та просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача - Державної казначейської служби України не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, клопотань про відкладення судового розгляду від нього не надходило. Суду та сторонам наданий відзив на позов. Судом, з урахуванням думки сторін, протокольно ухвалено проводити судовий розгляд за даною явкою відповідно до вимог ст.223 ЦПК України. Заслухав пояснення позивача, його представника, представника відповідача, свідка [PERSON] , повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази суд прийшов до наступних висновків. 03.04.2020 позивачу [PERSON] було повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 42019111190000004 від 15.01.2019 за ч.5 ст.27, ч.1 ст.366, ч.5 ст.27, ч.2 ст.191, ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України слідчим у кримінальному провадженні - заступник начальника слідчого відділення Миронівського ВП ГУНП в Київській області капітаном поліції Мовчан А.Ф. за погодженням прокурора у кримінальному провадженні - заступником керівника Кагарлицької місцевої прокуратури Бущаком В.В. 02.06.2020 [PERSON] була вручена копія обвинувального акту в вказаному кримінальному провадженні та 04.06.2020 року обвинувальний акт з додатками направлений до Миронівського районного суду Київської області для розгляду по суті. 20.01.2021 в ході судового розгляду прокурором надано до суду змінений обвинувальний акт, погоджений керівником Кагарлицької місцевої прокуратури Яцишиним Я.Я., в якому дії [PERSON] перекваліфіковано на ч.5 ст.27, ч.1 ст.366, ч.5 ст.27, ч.2 ст.191, ч.1 ст.358, ч.2 ст.190 КК України. 05.03.2021 [PERSON] було повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 42021111190000013 від 25.02.2021 за ч.4 ст.358 КК України. 09.03.2021 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 42021111190000013 направлений до Миронівського районного суду Київської області для розгляду по суті. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 09.03.2021 року кримінальні провадження № 42019111190000004 та № 42021111190000013 об`єднані в одне провадження. 29.03.2021 вироком Миронівського районного суду Київської області [PERSON] визнано невинуватим у пред`явлених обвинуваченнях та виправдано з підстав не доведення наявності в діянні складу кримінального правопорушення. 19.07.2022 ухвалою Київського апеляційного суду вказаний вирок залишений без змін. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд враховує наступне. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Згідно із статтею 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина. Частиною другою статті 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Згідно з пунктом 4 статті 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові підлягають також поверненню суми, зокрема сплачені ним у зв`язку з наданням юридичної допомоги. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, які встановлено цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом (стаття 13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду"). Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством, за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-2203цс15, постанові Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі №61-11708св18, та узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду викладеної в постанові від 20 вересня 2018 року у справі №14-298цс18. Як встановлено в судовому засіданні, загальний розгляд кримінального провадження № 42019111190000004 від 15.01.2019 щодо [PERSON] тривав з 03.04.2020 (день повідомлення про підозру) до 19.07.2022 (день набрання вироком законної сили). Загальний термін - 2 роки 3 місяці 17 днів (838 днів). Загальний розгляд кримінального провадження № 42021111190000013 від 25.02.2021 щодо [PERSON] тривав з 05.03.2021 (день повідомлення про підозру) до 19.07.2022 (день набрання вироком законної сили). Загальний термін - 1 рік 4 місяці 15 днів (502 дні). При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідачів про те, що позивачем не надано доказів завдання йому моральної шкоди враховуючи наступне. Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі "Недайборщ проти Російської Федерації" (Скарга №42255/04) від 01 липня 2010 року зокрема зазначив про те, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс (в числі багатьох прикладів, рішення від 15 жовтня 2009 у справі "Антипенко проти Російської Федерації" (Antipenkov v. Russia), скарга №33470/03, §82; Постанова Європейського Суду від 14 лютого 2008 у справі "Пшеничний проти Російської Федерації" (Pshenichnyy v. Russia), скарга №30422/03, §35 1; рішення у справі "Гарабаев проти Російської Федерації (Garabayev v. Russia), скарга №38411/02, §113, ECHR 2007-VII (витяги) 2 а також Постанова Європейського Суду від 01 червня 2006 року) у справі "Грідін проти Російської Федерації" (Gridin v. Russia), скарга Ns4171/04, §20 березня). Так, рішенням від 27 липня 2004 року у справі "Ромашов проти України" Європейський суд з прав людини присудив заявнику у відшкодуванні моральної шкоди 3000 євро, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви Суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій і може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, "без наявності яких (Суд) може відхилити вимогу повністю або частково. Проте суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення. Таким чином, як вбачається з практики Європейського Суду з прав людини, заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, тобто при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. При цьому суд також не приймає уваги відзив відповідача Державної казначейської служби України про те, що казначейство не є належним відповідачем, не вступало у будь-які правовідносини з позивачем і своїми діями чи бездіяльністю не завдавало останньому шкоди, оскільки такі доводи не мають правового значення з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №641/8857/17 від 25 березня 2020 року, у якій Велика Палата Верховного Суду вказала, що залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган. Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. ДКСУ та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства. Така правова позиція міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №242/4741/16-ц, провадження №14-515цс19. Щодо доводів відповідачів, що право на відшкодування шкоди, завданої громадянинові діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду дає лише встановлена вироком або іншим рішенням незаконність дій посадових осіб вказаних органів, суд зазначає, що вказані доводи не грунтуються на законі та суперечать пункту 2 частини першої статті 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", відповідно до якого - право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Щодо доводів відповідача Київської обласної прокуратури, що стадія кримінального переслідування закінчується прийняттям судом першої інстанції виправдувального вироку, тому у спірних правовідносинах повинен бути обрахований час з моменту вручення особі письмового повідомлення про підозру та до моменту винесення виправдувального вироку, суд не погоджується з вказаними доводами оскільки, відповідно до ч.1 ст.43 КПК України, виправданим у кримінальному провадженні є обвинувачений, виправдувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили. Крім того, в разі апеляційного оскарження вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції та обов`язковому виконанню підлягають лише рішення суду, які набрали законної сили ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». В частині вимог позивача щодо розміру моральної шкоди, суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.5, 6ст.4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду"встановлено нижчу межу розміру місячного відшкодування моральної шкоди, яка не може бути меншою ніж один мінімальний розмір заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відповідно до ч.2, 3 ст.13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Позивач зазначає, що незаконними діями та рішеннями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури, йому завдано моральну шкоду в сумі 270 000 грн. Розрахунок позивачем проведений наступним чином. Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 року № 294-ІХ, ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 року № 1082-ІХ, ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 року № 1928-ІХ, встановлені наступні розмірі мінімальної заробітної плати: У 2020 році: з 1 січня - 4723, з 1 вересня - 5000 гривень; У 2021 році: з 1 січня - 6000, з 1 грудня - 6500 гривень; У 2022 році: з 1 січня - 6500, з 1 вересня - 6700 гривень. Загальний розгляд кримінального провадження № 42019111190000004 від 15.01.2019 щодо позивача тривав з 03.04.2020 (день повідомлення про підозру) до 19.07.2022 (день набрання вироком законної сили) - 2 роки 3 місяці 17 днів - 28 місяців. З квітня 2020 по серпень 2020 (5 місяців) мінімальна заробітна плата становила 4723 грн (4723 х 5 = 23 615 грн); З вересня 2020 по грудень 2020 (4 місяці) мінімальна заробітна плата становила 5000 грн (5000 х 4 = 20 000грн); З січня 2021 по листопад 2021 (11 місяців) мінімальна заробітна плата становила 6000 грн (6000 х 11= 66 000 грн); З грудня 2021 року по липень 2022 (набрання вироком законної сили) (7 місяців) мінімальна заробітна плата становила 6500 грн (6500 х 7= 45 500 грн); Загальний розмір моральної шкоди у кримінальному провадженні № 42019111190000004 від 15.01.2019 становить 155 115,00 грн. Загальний розгляд кримінального провадження № 42021111190000013 від 25.02.2021 щодо [PERSON] тривав з 05.03.2021 (день повідомлення про підозру) до 19.07.2022 (день набрання вироком законної сили) - 1 рік 4 місяці 15 днів - 17 місяців. З березня 2021 по листопад 2021 (9 місяців) мінімальна заробітна плата становила 6000 грн (6000 х 9 = 54 000 грн); З грудня 2021 року по липень 2022 (набрання вироком законної сили) (7 місяців) мінімальна заробітна плата становила 6500 грн (6500 х 7= 45 500 грн); Загальний розмір моральної шкоди у кримінальному провадженні № 42021111190000013 від 25.02.2021 становить 99 500,00 грн. Таким чином, розмір моральної шкоди у 2-х кримінальних провадженнях складає 254 615,00 грн. Разом із тим, з урахуванням фактичних обставин справи, на переконання позивача, вказаний розмір моральної шкоди підлягає збільшенню до 270 000 грн. Допитаний як свідок позивач по справі [PERSON] в обгрунтування вимог про стягнення моральної шкоди саме в розмірі 270 000 грн суду показав, що через неправомірне притягнення до кримінальної відповідальності у нього погіршився психологічний стан; відбулася різка втрата позитивної репутації у постійних клієнтів та, відповідно, втрата заробітку. Кількість замовлень, зокрема у 2021 році, зменшилася приблизно у 5 разів. Він був змушений витратити багато часу для пошуку адвоката та витратив родинні заощадження на оплату послуг адвоката. Витрачені кошти на оплату послуг адвоката були призначені для забезпечення гідного освітнього процесу його дітей. Вказані обставини завдали йому суттєвих психологічних страждань, підвищили стрес, викликали почуття невизначеності у майбутньому та зневіри у справедливість правоохоронної системи, оскільки він одразу казав, що не винен. В результаті несправедливих обвинувачень було принижено його ділову репутацію перед колегами, потенційними клієнтами, що мало вплив при обранні з ким саме укладати договори (контракти) з ним, або іншими підрядниками. Відбулося значне погіршення його рекомендаційних характеристик на ринку праці та ділових відносин з партнерами та він змушений був закрити діяльність ФОП - 29.12.2022. Суд погоджується з доводами позивача про необхідність збільшення розміру моральної шкоди внаслідок негативного впливу на життя та свідомість позивача з приводу безпідставного кримінального переслідування. При цьому суд враховує тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках позивача, час і зусилля, необхідні для відновлення його прав. Також суд враховує, що тривалий проміжок часу позивач був змушений неодноразово відвідувати судові засідання, що безперечно призвело до вимушених змін у житті. Щодо доводів представника відповідача Державної казначейською служби України про необхідність при визначенні розміру мінімальної заробітної плати необхідно керуватися п.3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а саме, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат та як розрахункова величина вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року, суд зазначає наступне. Правовідносини сторін в даній справі врегульовано нормами Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", який є спеціальним нормативно-правовим актом. Таким чином, виходячи із загальних засад права, застосуванню, в даному випадку, підлягають саме норми спеціального закону, до якого не вносилися зміни щодо визначення мінімальної заробітної плати як розрахункової величини, тому суд погоджується із розрахунком, який проведений позивачем. Щодо доводів представників відповідачів про необґрунтоване проведення позивачем розрахунку моральної шкоди у 2-х кримінальних провадженнях, оскільки під час розгляду справи судом вони були об`єднані, суд зазначає наступне. Представником позивача позиція обгрунтована тим, що згідно ч.2 ст.217 КПК України не можуть бути об`єднані в одне провадження матеріали досудових розслідувань щодо кримінального проступку та щодо злочину. Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12019111190000004 проводилось щодо злочину, в кримінальному провадженні № 42021111190000013 - щодо кримінального проступку. Ухвалою суду від 09.03.2021 року вказані кримінальні провадження були об`єднані на підставі того, що окремий розгляд цих проваджень може негативно вплинути на повноту судового розгляду. Відповідно до ч.6 ст.217 КПК України рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування не може бути оскаржене. Поглинання строків за час перебування під слідством чи судом у різних кримінальних провадженнях, які в подальшому були об`єднані в одне провадження в суді, щодо відшкодування гарантованої суми моральної шкоди Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" не передбачено. Суд погоджується з вказаними доводами представника позивача щодо відсутності врегулювання нормами вказаного закону поглинання строків та, в обгрунтування своєї позиції зазначає, що порядок судового провадження, зокрема, у першій інстанції врегульовано Розділом ІV КПК України. Згідно ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Таким чином, у випадку об`єднання кримінальних проваджень для їх одночасного розгляду, обсяг доказів досліджується за кожним провадженням окремо та винесення виправдувального вироку в одному з об`єднаних проваджень не тягне за собою в обов`язковому порядку закриття іншого провадження. Захист обвинуваченого, в такому випадку, здійснюється за кожним обвинуваченням окремо. Таким чином, суд вважає правомірним розрахунок позивача за кожним з кримінальних проваджень окремо. Враховуючи, як обставини спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідивши надані докази, оцінивши їх та визначивши мінімальний розмір моральної шкоди, зважаючи на обставини справи, особливості впливу події незаконного притягнення до кримінальної відповідальності на особу позивача, тривалість перебування під слідством і судом, глибину його переживань у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, вимушені зміни у житті у зв`язку з цим, а також врахувавши принцип вимоги розумності, виваженості і справедливості, суд приходить до висновку, що відшкодування моральної шкоди слід встановити в розмірі, який визначений позивачем, а саме в сумі 270 000 грн. В частині позовних вимог про стягнення витрат за правову допомогу, надану у кримінальному провадженні, в розмірі 55 610 грн, суд виходить з наступного. Право на відшкодування витрат на правову допомогу гарантовано державою, є правом особи, яка обирає спосіб захисту на власний розсуд. Право на відшкодування витрат в цивільно - правовому порядку, яких особа зазнала у кримінальному провадженні, передбачене ст.3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", що спростовує доводи представника відповідача Київської обласної прокуратури про їх безпідставність. Згідно з пунктом 4 статті 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові підлягають також поверненню суми, зокрема сплачені ним у зв`язку з наданням юридичної допомоги. Внаслідок закриття кримінального провадження позивач має право на відшкодування шкоди, у тому числі й відшкодування (повернення) сум, сплачених за надання йому юридичної допомоги, і право на таке відшкодування виникає згідно прямої вказівки закону. Аналогічні висновки стосовно стягнення майнової шкоди у розмірі витрат громадянина, сплачених ним у зв`язку з наданням юридичної допомоги у кримінальному провадженні, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 383/596/15 (провадження № 14-342цс18), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 333/7311/16-ц (провадження № 61-32057св18), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 березня 2020 року у справі № 452/635/19 (провадження № 61-1369св20). Відповідно до ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Як вбачається з рішення Конституційного Суду України №23-рп/2009 від 30.09.2009 року, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", видами адвокатської діяльності, зокрема, є: -надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; -складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; -захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого; -представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Суд виходить з того, що чинним КПК України не передбачено необхідності надання захисником розрахунку погодинної вартості правової допомоги у кримінальному провадженні, тому відхиляє доводи представника відповідача - ДКСУ в цій частині. Судом встановлено, що у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності позивач був змушений звернутись за юридичною допомогою. Зокрема, для надання правової допомоги у кримінальній справі було укладено договір про надання правової допомоги № 05/05-20/З від 05.05.2020 між [PERSON] та АО «Адвокатський центр». Оплата за договором здійснюється за домовленістю сторін. Протоколом погодження ціни № 1 до договору про надання правової допомоги № 05/05-20/З від 05.05.2020, сторонами договору погодження сума послуг виконавця - 55 610,00 грн. Вказана сума грошових коштів була сплачена [PERSON] одержувачу - АО «Адвокатський центр», що підтверджується платіжними дорученнями: № 109 від 15.05.2020 - 18 610 грн; № 110 від 26.06.2020 - 20 000,00 грн; № 111 від 16.07.2020 - 17 000,00 грн. Актом прийому передачі виконаних робіт від 13.02.2023 по договору про надання правничої допомоги № 05/05-20/З від 05.05.2020 підтверджено надання [PERSON] професійної правничої допомоги АО «Адвокатський центр» у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, під час розгляду справи в суді першої інстанції та на стадії апеляційного перегляду. Крім того, до відповіді представника позивача адвоката Суровцова А.Ю. на відзив ДКСУ наданий розрахунок часу, витраченого адвокатом у кримінальному провадженні за договором правничої допомоги № 05/05-20/З від 05.05.2020 із визначенням вартості і кількості наданих послуг з правничої допомоги та журнали судових засідань в судах першої та апеляційної інстанцій. При цьому, надаючи правову допомогу, адвокат складав та подавав клопотання, скарги, взяв участь у 24-х судових засіданнях. Таким чином, з урахуванням складності справи, тривалістю надання правової допомоги позивачу та виконаних адвокатами робіт; часом, витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт в ході досудового розслідування та судового розгляду, оформлення документів, обсягом та змістом наданих адвокатом послуг; значенням кримінального провадження та його результату для позивача, суд приходить до висновку, що понесені [PERSON] витрати на правову допомогу у кримінальному провадженні у розмірі 55 610,00 грн підлягають відшкодуванню у повному обсязі. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.13 ч.2ст.3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. Таким чином, судовий збір за розгляд справи необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: approved