Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до відповідача [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що 05 жовтня 2006 року він уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №643. Серія і номер Свідоцтва про шлюб [NUMBER] . У зв`язку з цим відповідач змінила своє прізвище на [PERSON] . Під час шлюбу у них народилися дочка - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказав, що стосунки між ними суттєво погіршились, подружня довіра закінчилась, вони вже декілька місяців проживають окремо, це все в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне життя з відповідачем не склалося. Кожен із подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Зазначив, що позивач та відповідач переконані, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить нашим інтересам.? На підставі вищенаведеного просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 05 жовтня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №643. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Судове засідання у справі було призначене на 25.07.2023 року на 15 год. 30 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 05.10.2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №643, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Як стверджує позивач стосунки між ними суттєво погіршились, подружня довіра закінчилась, вони вже декілька місяців проживають окремо, це все в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне життя з відповідачем не склалося. Кожен із подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 21\~СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~Сімейного Кодексу\~України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч. 3 ст. 105\~Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Питання щодо витрат зі сплати судового збору суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved