Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 08.10.2005 між сторонами зареєстрований шлюб. У даному шлюбі народились діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказала, що впродовж останнього часу сторони не ведуть спільного господарства, не виконують сімейні обов`язки та не проживають разом як сім`я. Відповідач не проживає разом з позивачем та дітьми, теперішнє місце проживання відповідача позивачу невідоме. Відповідач не приймає участі у спільному господарстві, вирішенні будь-яких поточних та побутових проблем. Також позивач зазначила, що попередні спроби зберегти сім`ю не дали позитивного результату і відносини між сторонами як між подружжям переросли в ще більш ворожі. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження сім`ї суперечить її інтересам. За таких підстав позивач просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 08.10.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, про що складений актовий запис № 309. 29.06.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 07.08.2023 та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. У судовому засіданні 07.08.2023 представник позивача адвокат Фльорків О.В. позов підтримав та просив позов задовольнити повністю. Зазначив, що позивач категорично заперечує щодо примирення з відповідачем та наполягає на розірванні шлюбу. У судовому засіданні 07.08.2023 відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу між сторонами. Разом з тим зазначив, що заперечує щодо підстав позову, зазначених позивачем, зокрема, щодо необізнаності позивача про місце його перебування, а також щодо невирішення ним побутових та сімейних проблем. Вказав, що з початком військової агресії РФ на території України дружина з дітьми виїхала за кордон, де проживає станом на даний час. Натомість відповідач продовжує проживати у їх спільній квартирі, що спростовує доводи позивача щодо необізнаності про місце перебування відповідача. Також зазначив, що сторони періодично спілкуються між собою, зокрема, щодо спільного виховання дітей та вирішення необхідних побутових проблем. Так само не відповідають дійсності обставини щодо ворожих стосунків між сторонами. Вважає, що у позивача за кордоном виникли відносини з іншим чоловіком, а тому позивач звернулася до суду з даним позовом. У судове засідання 07.08.2023 позивач [PERSON] не з`явилася, однак приймає участь у судовому процесі через свого представника. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд установив, що 08.10.2005 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області складений актовий запис № 309. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Указане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області (а.с. 4). У даному шлюбі у сторін народились діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 12, 13). Стаття 24 СК України визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в ст. 51 Конституції України. При цьому згідно з ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Стаття 112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, як на підставу позовних вимог про розірвання шлюбу, позивач посилалася, зокрема на те, що впродовж останнього часу сторони не ведуть спільного господарства, не виконують сімейні обов`язки та не проживають разом як сім`я. Відповідач не проживає разом з позивачем та дітьми, теперішнє місце проживання відповідача позивачу невідоме. Відповідач не приймає участі у спільному господарстві, вирішенні будь-яких поточних та побутових проблем. Також позивач зазначила, що попередні спроби зберегти сім`ю не дали позитивного результату і відносини між сторонами як між подружжям переросли в ще більш ворожі. Разом з тим відповідач такі обставини заперечував та вказав, що позивачеві відоме місце проживання відповідача, а також що відповідач спілкується з позивачем та дітьми, зокрема, щодо спільного виховання дітей та вирішення необхідних побутових проблем. Так само відповідач заперечував, що стосунки між сторонами стали ворожими. Відтак, приймаючи до уваги те, що позивачем не надані докази, які б підтверджували вказані обставини, суд вважає, що такі обставини не є доведеними та не можуть бути враховані судом як підстава для розірвання шлюбу. Так само недоведеним відповідачем є те, що у позивача за кордоном виникли стосунки з іншим чоловіком, а тому такі обставини також не враховуються судом як підстава для розірвання шлюбу. Поряд з цим як на підставу позовних вимог про розірвання шлюбу позивач також посилалася на те, що впродовж останнього часу сторони не ведуть спільного господарства та не проживають разом як сім`я. Попередні спроби налагодити сімейне життя між сторонами позитивного результату не дали. Такі обставини визнав у судовому засіданні відповідач та не заперечував проти їх існування. Також суд враховує, що позивач та відповідач заперечують щодо збереження шлюбу та наполягають на його розірванні, в той час як норми чинного сімейного законодавства України визначають однією з засад шлюбу саме його добровільність. Відтак, ураховуючи фактичні взаємини сторін як подружжя, встановлені судом причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя сторін, суд має усі підстави вважати, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам сторін та їхніх дітей. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією № 76776 від 12.06.2023 (а.с. 3). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved