Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

07.07.2023 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на його користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду. Позовні вимоги у змісті позову та в судовому засіданні позивач обґрунтував тим, що 11.12.2015 він та відповідачка [PERSON] зареєстрували шлюб, в якому [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . У 2020 році сторони припинили подружні відносини та проживають окремо. Дитина [PERSON] проживає разом з батьком - позивачем у справі у м. Переяславі, куди вони переселились з м. Костянтинівка Донецької області, у зв`язку з воєнними діями у тому регіоні. Відповідачка - мати дитини залишилась проживати в Донецькій області, долею дитини з моменту припинення подружніх відносин не цікавиться, участі у її розвитку та вихованні не бере, обов`язки матері не виконує. Також не допомагає матеріально та не несе витрат на їжу, лікування, оздоровлення та розвиток здібностей дитини. Відповідачка веде асоціальний спосіб життя, ухиляється від обов`язків, пов`язаних з вихованням дитини. Дитина повністю перебуває на утриманні позивача, однак, враховуючи зростання цін та потреб дитини, позивачу одному важко матеріально утримувати дитину та забезпечити її всебічне виховання та розвиток. А тому він просить стягнути аліменти з матері дитини. В судові засідання 21.07.2023 та 02.08.2023 відповідачка [PERSON] не з`явилася, відзиву на позов не направила. Про час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. За таких обставин, суд за згодою позивача ухвалив проводити заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.280 та ч.4 ст. 223 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 11 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за №395. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] ». Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.5). [INFO] у м. Костянтинівка Донецької області народилася [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за №654. Батьком дитини записано - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 20.09.2016 Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Донецькій області (а.с.6). З інформації Автоматизованої системи документообігу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області встановлено, що 27.07.2023 [PERSON] звернувся до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON] (справа №373/1496/23). Згідно Акту про житлово-побутові умови проживання [PERSON] за №339 від 15.06.2023, складеного депутатом Переяславської міської ради, громадянин [PERSON] , який зареєстрований по [ADDRESS] , являється внутрішньо переміщено особою з Донецької області внаслідок агресії Росії проти України, та проживає разом з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , на території релігійної громади «Оселя благодаті» за адресою: [ADDRESS] . У будинку є газ, водопостачання та світло. [PERSON] з дочкою проживає у виділеній їм з дочкою кімнаті, де у дитини є спальне місце та робоча зона. Кімната умебльована сучасними меблями, має холодильник, мікрохвильову піч та електрочайник. [PERSON] перебуває у процесі розлучення з [PERSON] (матір`ю дитини). Дитина проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні, мати з листопада 2020 року разом із сім`єю не проживає. Зі слів директора Костянтинівського міського центру соціальних служб Лопатіної Н.В., мати ( [PERSON] ) веде асоціальний спосіб життя та самоусунулася від виконання батьківських обов`язків (а.с.8). Довідкою виконавчого комітету Переяславської міської ради №341 від 22.06.2023 підтверджується, що [PERSON] , 1976 р.н., зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з малолітньою дочкою [PERSON] , 2016 р.н., яка перебуває на його утриманні (а.с.7). За слів позивача відповідачка [PERSON] має неповнолітнього сина, який залишився проживати з нею у м. Костянтинівка. Водночас, місцевий орган опіки та піклування порушив питання вилучення дитини від матері по причині невиконання нею батьківських обов`язків. За правилами ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок стосується як матері, так і батька. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно вимог ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно вимог ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року для дітей віком від 6 до 18 років установлено прожитковий мінімум у розмірі 2833 гривні. Доказів того, що визначений у позові розмір аліментів, матиме для відповідачки надмірний тягар, суду не надано, оскільки відповідачка не відреагувала не лише на визначений у позові розмір аліментів, а й на сам факт їх стягнення, не надала заперечень щодо обставин, викладених в позові та відповідних доказів, які б свідчили про неможливість утримувати дитину або обмежену можливість. Враховуючи встановлені обставини, взявши до уваги пояснення позивача та надані ним докази,

Outcome: approved