Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з указаним позовом, у якому з урахуванням заміни відповідача просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за спожитий природний газ у сумі 4212,70 грн, інфляційні втрати в сумі 365,38 грн, 3 % річних у сумі 140,57 грн; стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору. Позов обґрунтовано тим, що відповідач є побутовим споживачем природного газу, що поставлявся за адресою: [ADDRESS] . Правовідносини між сторонами врегульовані шляхом укладення типового публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам природного газу. Відповідач у період з 01.05.2019 по 04.11.2022 несвоєчасно і в неповному розмірі здійснював оплату за спожитий природний газ, у зв`язку із чим утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 4212,70 грн. Посилаючись на ст. 625 ЦК України, позивач також просить стягнути з відповідача 3% річних станом на 23.02.2022 в сумі 140,57 грн та інфляційних втрат станом 01.01.2022 в сумі 365,38 грн, як відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання Вказані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 03.02.2023 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 09.03.2023 клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено, розгляд справи відкладено. Протокольною ухвалою від 10.04.2023 розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача. Ухвалою суду від 24.04.2023 клопотання представника позивача про поновлення строку на подачу клопотання та заміну відповідача задоволено. Замінено відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] . Розгляд справи відкладено. Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти прийняття судом заочного рішення. Заяв по суті справи до суду не надійшло, відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, у судові засідання не з`являвся, про розгляд справи повідомлений належним чином. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників провадження, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч.3 ст.211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Зі змістуст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, зокрема, послуги з постачання та розподілу природного газу. Відповідно до положень ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву споживача кореспондує обов`язок, серед інших, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору. Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору, що передбачено ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затвердженихПостановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2496 постачальники зобов`язані на власному сайті розмістити редакцію договору постачання природного газу, яка має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам. Постачальники із спеціальними обов`язками, на яких в установленому порядку покладені обов`язки постачати природний газ побутовим споживачам, додатково розміщують редакцію договору в друкованих виданнях, що публікуються в межах їх території ліцензованої діяльності. Пунктом 32 Правил № 2496 передбачено, що побутовий споживач природного газу зобов`язаний: укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК Українипередбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що відповідно до розрахунку споживання природного газу ТОВ "Житомиргаз збут", за адресою: [ADDRESS] , є борг, який станом на 04.11.2022 складає 4212,70 грн. Згідно довідки, виданої начальником відділу продажів фізичним особам ТОВ "ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ" [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] надавались послуги з постачання природного газу. Типовий договір постачання ТОВ «Житомиргаз збут» природного газу побутовим споживачам опублікований в газеті «Житомирщина» від 22.12.2015 № 136. Відповідно до постанови від 21.04.2017 № 527 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» (код ЄДРПОУ 39577504) видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України. Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 18.05.2013, [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованих станом на 22.02.2023, право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] ; підстава для державної реєстрації: договір купівлі продажу квартири, серія та номер: р. № 240, виданий: 24.01.2020, видавник: приватний нотаріус Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області Литвин О.С. Матеріали справи не містять доказів, що відповідач не отримує послуги, які надає позивач, що відповідач припинив споживання природного газу або отримує природний газ в іншого постачальника. Зі змісту розрахунку споживання природного газу за період з 01.05.2019 по 04.11.2022 убачається, що за адресою: [ADDRESS] утворилася заборгованість в сумі 4212,70 грн. Відповідно до ст.322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Проте новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна. У постанові Верховного Суду від 1 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 зроблено висновок про те, що діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до досліджених судом доказів, встановлено, що у справі відсутні докази, що позивач вчиняв правочини щодо прийняття боргу з оплати послуг за споживання попередніх власників квартири за адресою: [ADDRESS] , тому на нього не може бути покладено обов`язок зі сплати заборгованості, нарахованої попереднім власникам до 24.01.2020, тобто до укладення позивачем договору купівлі-продажу квартири. Крім того, щодо інфляційного нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, то таке полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13. З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що між сторонами існували зобов`язальні правовідносини, які зі сторони відповідача не виконувалися належним чином, відповідач своєчасно не вносив необхідні платежі, чим порушив права позивача і допустив заборгованість за період з 24.01.2020 по 04.11.2022 в сумі 3298,63 грн, на які позивачем нараховані інфляційні втрати, які станом на січень 2022 становлять 362,64 грн та 3% річних станом на 23.02.2022 - 132,08 грн. Таким чином, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку щодо наявності підстав часткового задоволення позовних вимог. V. Розподіл судових витрат Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем за подання до суду позовної заяви судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Outcome: partial