Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради, треті особи: Житлово-будівельний кооператив «ДАРНИЦЯ-2», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Авласович Олександр Олександрович, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на квартиру за адресою [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , що померла [INFO] . В обґрунтування позову посилається на те, що після смерті його [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить зазначена квартира. За життя [PERSON] розпорядження щодо належного їй майна на випадок своєї смерті не зробила, а тому відкрилася спадщина за законом. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її син [PERSON] , позивач по справі. Іншими спадкоємцями першої черги за законом було подано заяви про відмову від спадщини. [PERSON] у визначений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно. Проте у видачі такого свідоцтва нотаріусом йому було відмовлено, у зв`язку з тим, що ним не було надано належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності на дане майно. Відсутність правовстановлюючих документів на квартиру є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, він змушений в судовому порядку визнавати право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 24.04.2023 року позовну заяву було залишено без руху. Позивач у зазначений строк усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 01.05.2023 року у справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд ухвалити рішення, згідно норм діючого законодавства та розглядати справу за відсутності представника Київської міської ради. Вказує, що за наявності інших спадкоємців, Київська міська рада є неналежним відповідачем. Від третьої особи Житлово-будівельного кооперативу «ДАРНИЦЯ-2» надійшла заява, в якій він зазначає, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Від третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Авласовича Олександра Олександровича надійшло повідомлення, в якому він просить розглянути справу за його відсутності. Ухвалою суду від 01.06.2023 року підготовче засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті. Також витребувано копію матеріалів спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явився, а від представника позивача надійшла до суду заява з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14 лютого 2022 року. Після смерті останньої відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира, що розташована за адресою [ADDRESS] . За правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За життя [PERSON] заповіту не залишила, а тому після її смерті відкрилася спадщина за законом. Спадкоємцем І черги за законом після смерті [PERSON] є її син [PERSON] - позивач, який 06 червня 2022 року подав заяву про прийняття спадщини. Вказана заява міститься в матеріалах спадкової справи № 03/2022, заведеної 06 червня 2022 року. Також, відповідно до матеріалів спадкової справи, спадкоємцями І черги за законом після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , мати померлої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно з матеріалами спадкової справи чоловік померлої [PERSON] , [INFO] , син померлої [PERSON] , [INFO] , син померлої [PERSON] , [INFO] , донька померлої [PERSON] , [INFO] , донька померлої [PERSON] , [INFO] , мати померлої [PERSON] , [INFO] , подали приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Авласовичу Олександру Олександровичу заяви про відмову від спадщини. Відповідно до положення ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На виконання вимоги даної статті позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Авласовича Олександра Олександровича із відповідною заявою, проте постановою від 30 березня 2023 року за вих.№62/02-31 йому було відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки до матеріалів спадкової справи не поданий документ, що посвідчує право власності спадкодавця на квартиру; відповідно до інформаційної довідки КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 12.07.2022 року КВ-2022 №13456 право власності на квартиру не зареєстровано; відсутня інформація з Державного реєстру речових право на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо квартири. Як вбачається з матеріалів справи, 16 січня 1995 року [PERSON] була прийнята до членів Житлово-будівельного кооперативу «ДАРНИЦЯ-2» на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 16 січня 1995 року № 21. 06 лютого 1995 року [PERSON] отримала ордер на житло № 103656 про право вселення в квартиру за адресою [ADDRESS] . Згідно з довідкою Житлово-будівельного кооперативу «ДАРНИЦЯ-2» № 9 від 12 червня 2007 року в 1995 році [PERSON] повністю сплатила суму пайового внеску за вказану квартиру в розмірі 174 000 000 купоно-карбованців (1 740,00 гривень). Статтею 2 Закону України «Про власність», який був чинний на час виникнення правовідносин, визначено право власності як врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ч. 2 ст. 8 цього Закону передбачено, що відносини власності, не врегульовані цим Законом, регулюються Цивільним кодексом України та іншими законодавчими актами. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на це майно. Майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 61 постанови від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», за змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім`ї. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому входить до складу спадщини на загальних підставах. Таким чином, оскільки спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира. Тому, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру, яка розташована за вказаною раніше адресою. Частинами 3, 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Встановлено, що [PERSON] за життя не оформила документи на належне їй нерухоме майно та не зареєструвала його належним чином. На час внесення повністю пайового внеску за квартиру, надану [PERSON] в користування, та набуття права власності на це майно Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року заступником Міністра комунального господарства Української РСР, яка втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13 грудня 1995 року, визначено, що реєстрацію проводили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. На теперішній час оформити право власності на спірну квартиру є неможливим у зв`язку зі смертю члена житлово-будівельного кооперативу - матері позивача [PERSON] . Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] про визнання за ним права власності на спадкове майно у вигляді квартири за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом підлягають до задоволення. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. Щодо відшкодування відповідачем судових витрат, суд зазначає наступне. З огляду на те, що позивач не просив стягувати судові витрати з відповідача у разі задоволення позову, враховуючи принцип диспозитивності, встановлений статтею 13 ЦПК України, суд не здійснює розподіл судових витрат, понесених позивачем під час розгляду справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved