Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за заявою про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/1138/82/0279688 від 20.10.2017 року в сумі 97219,66 грн., яка складається з: заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірі 89958,00 грн.; заборгованості за не дозволеним овердрафтом у розмірі 7261,66 грн., та стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 2481,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» розмістив на власному офіційному сайті в мережі Інтернет «www.aval.ua» Публічну пропозицію про надання громадянам банківських послуг на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль». У Публічній пропозиції визначено, що фізична особа, яка виявила намір прийняти (акцептувати) цю публічну пропозицію, підписує Заяву про акцепт публічної пропозиції/Угоду, за встановленою формою. Також у Публічній пропозиції зазначено, що ця Публічна пропозиція, Заява про акцепт, Правила, разом із Тарифами, заявами, всіма змінами, додатками, додатковими договорами/угодами до них у сукупності є Договором банківського обслуговування. При цьому договір банківського обслуговування є укладеним з дати приймання банком або кредитним посередником підписаної фізичною особою Заяви про акцепт.\~ 21.07.2017 року відповідач звернувся до позивача і підписав Заяву про акцепт Публічної пропозиції/Угоди №PDV2-2068240. Відповідно до цієї угоди відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку «www.aval.ua», висловив повну та безумовну згоду з її умовами. 20.10.2017 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Заяву про відкриття карткового рахунку та надання Кредиту «Кредитна карта»№010/1138/82/0279688, згідно умов якої кредитор зобов`язався надавати позичальнику кредитні кошти на умовах кредитного договору в межах поточного ліміту у розмірі 10000,00 грн. строком на 48 місяців під 45,0% річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно з умовами договору та тарифами кредитора, та виконати інші зобов`язання в порядку та у строки, визначені заявою-договором. Відповідно до умов п. 1.3. Заяви-Договору, з дати початку кредитування, банк надав клієнту, в межах поточного ліміту кошти у сумі 10000,00 грн. Кредит надавався шляхом зарахування коштів кредиту на кредитний рахунок одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних (видаткових) операцій за кредитним рахунком та/або шляхом договірного списання банком коштів кредиту КР у випадках, визначених договором. Таким чином, Банк виконав свої зобов`язання. З укладенням заяви-договору у відповідача виник обов`язок повернути банку кредит та відсотки у строки та розмірах чітко встановлених заявою-договором та Правилами, у разі прострочення якого кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом та відсотки. Проте, всупереч вимогам Кредитного Договору відповідач не виконує взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснює сплату Банку обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитом та відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим станом на 23.09.2022 заборгованість відповідача перед АТ «Райффайзен Банк» за Заявою-Договором становить 97219,66 грн., яка складається з: заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірі 89958,00 грн.; заборгованості за недозволеним овердрафтом у розмірі 7261,66 грн., в тому числі прострочена заборгованість із щомісячного обов`язкового внеску 17522,40 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, проте його представник направив на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримував в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань та/або відзиву на позовну заяву не надавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням положень\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ «Райффайзен Банк Аваль» та підписав Угоду про акцепт Публічної пропозиції/Угода №PDV2 - 2068240 від 17.07.2017 року. Відповідно до цієї угоди відповідач [PERSON] прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку «www.aval.ua», висловив повну та безумовну згоду з її умовами. 20.10.2017 між АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «Райффайзен Банк», та [PERSON] було укладено Заяву про надання Кредиту «Кредитна карта» №010/1138/82/0279688 за яким кредитор надав позичальнику кредитні кошти на умовах кредитного договору в межах поточного ліміту у розмірі 10000,00 грн. та максимального ліміту у розмірі 200 000,00 грн. на 48 місяців під 45,0% річних, позичальник зобов`язувався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно з умовами договору та тарифами кредитора, та виконати інші зобов`язання в порядку та у строки, визначені договором. [PERSON] 20.10.2017 отримано картку, що підтверджується відповідною розпискою про отримання картки. Згідно умов п. 4.1. Заяви - Договору, проценти нараховуються в порядку, визначеному підпунктами 2.5.2, 2.5.3. пункту 2.5 Статті 2 Розділу 6 Правил, за фактичне користування кредитом на щоденний залишок заборгованості по кредиту, зменшений на суму операцій, до яких застосовується пільговий період. Згідно умов п. 4.2. Заяви - Договору, клієнт зобов`язаний до двадцятого числа включно кожного місяця, наступного за місяцем користування кредитом, сплачувати Банку обов`язковий платіж в розмірі п`ять відсотків від власної заборгованості перед Банком, але не менше тридцяти гривень або суми залишку власної заборгованості перед Банком, якщо вона менше за зазначену суму. Заборгованість за не дозволеним овердрафтом та сума прострочених грошових зобов`язань клієнта за договором мають бути сплачені клієнтом в повному обсязі негайно. Зміна ліміту кредитування за кредитним договором відбувалась 24.09.2018 із 10000,00 грн. до 68500,00 грн., 26.02.2021 із 68500,00 грн. до 70174,00 грн., 18.05.2022 із 70174,00 грн. до 89958,00 грн. Відповідно до умов п. 7 Заяви - Договору Позичальник підтвердив, що він ознайомлений та згоден з Правилами та Тарифами, що є чинними на дату підписання Угоди. В подальшому клієнт зобов`язаний перед отриманням послуг ознайомитись з чинною редакцією Правил та діючими на відповідний момент Тарифами, а також 25 числа кожного місяця ознайомлюватися з новими (зміненими) Правилами та Тарифами банку, які до набрання чинності оприлюднюються банком згідно з 5,6 Угоди. Проте, всупереч вищезазначеного відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе договірні зобов`язання, а саме: не здійснювала сплату Банку обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитом та відсотків за користування кредитним коштами, у зв`язку з чим станом на 23.09.2022 року заборгованість останнього перед АТ «Райффайзен Банк» за договором становить 97219,66 грн. і складається із: заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірі 89958,00 грн.; заборгованості за недозволеним овердрафтом у розмірі 7261,66 грн., в тому числі прострочена заборгованість із щомісячного обов`язкового внеску 17522,40 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості, наданим позивачем, та випискою по рахунку. Позивачем відповідачу 26.09.2022 направлялась вимога про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором в зазначеному вище розмірі. Проте доказів сплати заборгованості відповідачем суду не надано. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено ч. 1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з п. 21 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Відповідно до ст.ст. 526-530, 610-612, 623, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору, вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, у встановлений строк (термін). Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Як визначено ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Таким чином, відповідач [PERSON] підписав 20.10.2017 Заяву про надання кредиту «Кредитна картка» № 010/1138/82/ [NUMBER] з АТ «Райффайзен Банк» в письмовій формі, однак не виконав умови договору, що підтверджено дослідженими судом доказами, а також не надав відзиву на позов з відповідними запереченнями і доказами на їх підтвердження, відтак, суд, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором № 010/1138/82/0279688 від 20.10.2017 у розмірі 97219,66 грн., з яких: заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірі 89958,00 грн., в тому числі прострочена заборгованість із щомісячного обов`язкового внеску 17522,40 грн.; заборгованості за недозволеним овердрафтом у розмірі 7261,66 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості, наданим позивачем, та випискою по рахунку. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн.

Outcome: approved