Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-20 00:00:00

12.06.2023 [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із зазначеним позовом. В обґрунтування вимог позивачка зазначила, що 23 травня 2023 рішеннями виконавчого комітету Тетіївської міської ради №129 та № 130 вона була призначена опікуном над неповнолітніми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які були вихованками КЗКОР «Спеціалізований будинок дитини м. Біла Церква» і перебували на первинному обліку служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Тетіївської міської ради на підставі рішень виконкому Тетіївської міської ради від 23.02.2023 №44 та №45 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування». 23 травня 2023 малолітні [PERSON] та [PERSON] були передані їй для проживання разом за адресою: [ADDRESS] , де вони на даний час проживають. Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 12 січня 2023 року мати дітей [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] та дитини [PERSON] , [INFO] . Аліменти з [PERSON] на утримання дітей не стягувалися. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей [PERSON] не надає, долею дітей не цікавиться. Тому позивач змушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення з неї аліментів на дітей. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву якою підтримує заявлені вимоги та просить розглядати справу у її відсутності, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, однак до суду не з`явилася, у запропонований судом строк відзиву на позовну заяву не надала. Заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 129 від 23 травня 2023 [PERSON] була призначена опікуном над неповнолітньою [PERSON] , [INFO] , яка була вихованкою КЗКОР "Спеціалізований будинок дитини м. Біла Церква" і перебувала на первинному обліку служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Тетіївської міської ради на підставі рішення виконкому Тетіївської міської ради від 23.02.2023 року №45 "Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON] , [INFO] ". 23 травня 2023 року дитина [PERSON] була передана [PERSON] , для проживання разом за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданою 05.06.2023 року Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської районної у місті ради. Відповідно до свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] , виданого 26 вересня 2018 року Тетіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київської області / а/з № 187/ матір`ю дитини записана [PERSON] батьком дитини записаний [PERSON] відповідно до вимог ст. 135 СК України. Рішенням виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 130 від 23 травня 2023 [PERSON] була призначена опікуном над неповнолітньою [PERSON] , [INFO] , яка була вихованкою КЗКОР "Спеціалізований будинок дитини м. Біла Церква" і перебувала на первинному обліку служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Тетіївської міської ради на підставі рішення виконкому Тетіївської міської ради від 23.02.2023 року №44 "Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON] , [INFO] ". 23 травня 2023 року дитина [PERSON] була передана [PERSON] для проживання разом за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданою 05.06.2023 року Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської районної у місті ради. Відповідно до свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] , виданого 26 вересня 2018 року Тетіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київської області / а/з № 186/ матір`ю дитини записана [PERSON] батьком дитини записаний [PERSON] відповідно до вимог ст. 135 СК України. Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 12 січня 2023 року мати дітей [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] та дитини [PERSON] , [INFO] (справа №940/1060/22). Як вбачається з листа КЗ КОР «Спеціалізований Обласний будинок дитини м. Біла Церква» №191 від 07.06.2023, за час перебування малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в закладі, адміністрація КЗ КОР «Спеціалізований Обласний будинок дитини м. Біла Церква» з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей до суду не звертався. Позивач просить задовольнити її вимоги, вказуючи на те, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 86,180-183, 191 СК України. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27 лютого 1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні, малолітні діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідачка є працездатною, а тому суд вважає, що вона спроможна сплачувати позивачу аліменти на утримання дітей. Доказів того, що за станом здоров`я та матеріального становища відповідач не може сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, суду не надано. Також, відповідачкою не надано доказів про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків або інших обставин, що мають істотне значення і можуть вплинути на визначення розміру аліментів. Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку та доходів але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і досягнення дітьми повноліття, щомісячно, із наступною індексацією згідно чинного законодавства України. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно матеріалів справи, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 12 червня 2023 року. З урахуванням наведеного, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позов задоволено, позивача звільнено від сплати судового збору при пред`явленні позову про стягнення аліментів до суду, то з відповідачки слід стягнути судовий збір на користь держави в сумі по 1073,60 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved