Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Чутівський ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення успадкованого майна з-під арешту. Позов мотивує тим, що [INFO] помер її син [PERSON] . Спадкоємцем після померлого є його мати [PERSON] . Позивач, під час оформлення спадкового майна дізналася про те, що на все нерухоме майно, яке належало її померлому сину накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.02.2016 року виданої ВДВС Чутівського РУЮ заступником начальника Чутівського РУЮ Полтавської області начальником ВДВС Карпенко Т.О. по ВП № 49867754. З відповіді виконавчої служби вбачається, що на виконанні у ВДВС перебувало виконавче провадження № 49867754з виконання виконавчого листа № 552/6236/14-к, виданого 29.12.2014 року Чутівським районним судом Полтавської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 39307,40 грн. Постановою від 21.01.2016 року відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого документа. З метою виконання рішення суду постановою державного виконавця від 22.02.2016 року відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, відомості про що внесено до державних реєстрів обтяжень. Постановою від 02.03.2020 року виконавче провадження повернуто стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», строк на повторне пред`явлення виконавчого листа на примусове виконання розпочався 03.03.2020 року і сплинув 03.03.2023 року, а тому позивач просила суд задовольнити позовні вимоги та зняти арешт з нерухомого майна, належного померлому [PERSON] . Представник позивача надала заяву в якій просила розгляд справи проводити у відсутності позивача та його представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, справу просив розглянути без його участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов, в межах заявлених вимог, підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається зокрема із земельної ділянки площею 3,6502 га кадастровий номер 5325455100:00:005:0093, право на яку має спадкоємець за законом [PERSON] . Згідно листа державного нотаріуса Чутівської державної нотаріальної контори Махринської О.В. від 03.11.2022 року за № 02-14/251 вбачається, що спадкоємцем після померлого є його мати [PERSON] (а.с.13). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 326028290 від 16.03.2023, вбачається, що на все нерухоме майно належне [PERSON] , на підставі постанови ВДВС Чутівського РУЮ заступника начальника Чутівського РУЮ Полтавської області начальника ВДВС Карпенко Т.О. по ВП № 49867754 від 22.02.2016 року, було накладено арешт (а.с.11-12). Відповідно до листа Чутівського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження ВП № 49867754 з виконання виконавчого листа № 552/6236/14-к від 29.12.2014 року виданого Чутівським районним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 39307,40 грн. Постановою від 21.01.2016 року відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого документа. З метою виконання рішення суду постановою державного виконавця від 22.02.2016 року відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, відомості про що внесено до державних реєстрів обтяжень. Постановою від 02.03.2020 року виконавче провадження повернуто стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.15). Відтак, строк на повторне пред`явлення виконавчого листа № 552/6236/14-к, виданого 29.12.2014 Чутівським районним судом Полтавської області на примусове виконання розпочався 03.03.2020 року і сплинув 03.03.2023 року, впродовж встановленого законом строку на подання виконавчого документу на примусове виконання вказаний виконавчий документ повторно до ВДВС та приватних виконавців стягувачем не подавався. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно з ч. 1 ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями ст. 391 ЦК України передбачене право особи вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вказані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Разом з цим, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності відкритого виконавчого провадження, майнових претензій з боку стягувача та смерті боржника є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається. У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження державним виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч. 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Положеннями ч. 1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Вимоги позивача, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України). На сьогодні позивач, має намір оформити свої спадкові права на майно належне [PERSON] , проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду, за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а саме позбавлена можливості оформити спадкові права на земельну ділянку, яка належала померлому [PERSON] на праві власності. Даних чи відомостей на підтвердження необхідності існування на даний час арешту спадкового майна вказаного в позовній заяві, наявні матеріали справи не містять, стороною відповідача суду надано не було. Виконавче провадження на даний час завершене, в зв`язку з чим підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з нерухомого майна. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved