Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

19 липня 2023 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису строком на 6 місяців, оскільки [PERSON] , навіть після розлучення чинить на неї фізичне та психологічне насильство в присутності їх спільної доньки [PERSON] , це все призводить до того, що вона боїться за свою небезпеку. Ухвалою суду від 19 липня 2023 відкрито провадження по справі та призначено до судового засідання на 24 липня 2023 року. В судове засідання заявник не з`явилась, подала до суду заяву з проханнямслухати справу в її відсутність, вимоги заяви задовольнити в повному обсязі,. Заінтересована особа: [PERSON] - в судове засідання не з`явився, надіслав заяву з проханням справу слухати в його відсутність, не заперечує проти задоволення заявлених вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. У відповідності до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Кривоозерського районного суду від 10 серпня 2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно даних довідки Красненського старостинського округу Кривоозерської селищної ради Первомайського району Миколаївської області №19.06.01-13/391 від 14 листопада 2022 року місце проживання заявника зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Власником вказаного житлового будинку є [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Кривоозерською державною нотаріальною конторою 19 серпня 1996 року. Заявник [PERSON] страждає від домашнього насильства з боку [PERSON] , що підтверджується даними відділення поліції №3 Первомайського РВП ГУ НП в Миколаївській поліції.(а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі. Відповідно до положень ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно положень п.п.3, 6, 7, 8, 14 ч.1 " домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Положеннями Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Відповідно до положень п.2 ч.2 ст.3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - колишнє подружжя. Згідно положень ч.ч.2, 3, 4 ст.26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема, заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Положеннями ст.350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" на строк від одного до шести місяців. Відповідно до положень ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно положень ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України. Положеннями ст.81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку, що домашнє насильство з боку [PERSON] по відношенню до [PERSON] носить постійний та регулярний характер. Так, в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт того, що [PERSON] неодноразово вчиняв домашнє насильство щодо колишньої дружини [PERSON] за місцем її проживання. Вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи не виключаються та є реальними. Тому для забезпечення ефективного захисту слід застосувати обмежувальний припис шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, встановлених ст.26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", зокрема, заборонити [PERSON] наближатися на відстань меншу ніж 100 метрів до місця проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] , шляхом встановлення заходу тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, визначених положеннями п.4, п.5 ч.2 ст.26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". На підставі положень ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: approved