Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення 14587,63 грн. боргу кредитором спадкодавця з підстав порушення умов договору спадкодавцем. Позовна заява мотивована тим, що 18 квітня 2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору. Внаслідок невиконання взятих на себе зобов`язань у [PERSON] виникла заборгованість, яка становить 14587 грн. 63 коп. [INFO] [PERSON] померла. 01 липня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» направлено претензію кредитора до Смілянської державної нотаріальної контори. Оскільки [PERSON] на момент смерті постійно проживала разом із спадкодавцем - [PERSON] , відтак є такою, що прийняла спадщину після її смерті. 08 вересня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» направило [PERSON] претензію про добровільне погашення кредитної заборгованості, однак вона жодних дій щодо її виконання не вчинила. Станом на день смерті заборгованість позичальника перед позивачем за кредитним договором №б/н від 18 квітня 2011 року становить 14587 грн. 63 коп., яка складається з наступного: 3812 грн. 59 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 10775 грн. 04 коп. заборгованість за простроченими відсотками, у зв`язку з чим АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з даним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 січня 2022 року справу передано в провадження судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Биченка І.Я. Ухвалою суду від 22 лютого 2022 року відкрито провадження по справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. В подальшому розгляд справи було неодноразово відкладено у зв`язку з клопотаннями представника позивача, неявкою та клопотаннями відповідача та у зв`язку з витребуванням доказів по справі. 09 серпня 2022 року [PERSON] надала суду заперечення проти позову в яких зазначила, що у 2012 році вона, [PERSON] купила у [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Вказана квартира перейшла у власність [PERSON] від [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. Особистих і родинних зв`язків з [PERSON] відповідач не має та не є її спадкоємцем. На підтвердження вказаного [PERSON] надала суду, зокрема, договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] з якого вбачається, що 29 листопада 2012 року [PERSON] купила у [PERSON] вказану квартиру. Квартира належить продавцю - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому 25 березня 2009 року приватним нотаріусом Смілянського районного нотаріального округу. Ухвалою суду від 13 березня 2023 року за клопотанням представника позивача, замінено відповідача по справі [PERSON] на [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з`явився, в направленій до суду заяві просив розглядати справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання договірних зобов`язань. Згідно з п. 1 Статуту АТ КБ «Приватбанк» рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» став правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк». Судом встановлено, що 18 квітня 2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору. Як вбачається з довідки про надані кредитні картки, на підставі укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] договору №б/н, остання отримала картки № [NUMBER] , № [NUMBER] та № [NUMBER] . Позичальник [PERSON] використовувала вищевказані картки, за допомогою яких відбувалося зняття коштів, що підтверджується випискою за договором №б/н укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] . Внаслідок невиконання взятих на себе зобов`язань у [PERSON] виникла заборгованість, яка становить 14587 грн. 63 коп. [INFO] [PERSON] померла. Згідно розрахунків заборгованості за договором №б/н від 18 квітня 2011 року, укладеного між Приватбанк та клієнтом [PERSON] , станом на день смерті останньої заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» за вказаним кредитним договором становила 14587 грн. 63 коп. 01 липня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» направлено претензію кредитора до Смілянської державної нотаріальної контори в якій просило включити кредиторські вимоги АТ КБ «Приватбанк» в спадкову масу та повідомити, чи заводилась спадкова справа після смерті [PERSON] , відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті позичальника, та про осіб, які вже прийняли спадщину. 25 серпня 2022 року АТ КБ «Приватбанк» направило [PERSON] претензію про добровільне погашення кредитної заборгованості відповідно до вимог статті 1282 ЦК України. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. За змістом ст.1218, ч. 3 ст.1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Згідно із ст.1281 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (стаття 1281 ЦК України). Згідно із ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Отже, спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови договору позики, прийнявши спадщину, в силу ст. ст.1281,1282 ЦК України зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. Наведені норми законодавства свідчать, що спадкоємець відповідає перед кредитором тільки в межах своєї частки у спадщині, тобто у спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва. Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц. Оскільки боржник помер, то відповідати перед кредитором на підставі ст.ст. 1281,1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, АТ КБ «Приватбанк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідач [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON] , прийняв після неї спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину. Згідно з вимогами ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно дост. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обґрунтовуючи підстави позову, банк посилався на те, що відповідач [PERSON] відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, суд не приймає до уваги вказані обставини, виходячи з наступного. Як вбачається з листа Смілянської державної нотаріальної контори №288/02-14 від 27 квітня 2022 року, яка надана на виконання ухвали суду для приєднання до матеріалів справи, до Смілянської державної нотаріальної контори надійшла претензія кредитора ПАТ «Приватбанк» та на підставі даної претензії була заведена спадкова справа №593/2021р. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Як вбачається з відповіді №83073 [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] та знятий з реєстрації за вказаною адресою 24 квітня 1996 року. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач по справі [PERSON] на момент смерті спадкодавця [PERSON] не був зареєстрований з нею за адресою [ADDRESS] . Крім того, у постанові №587/381/15-ц від 04 лютого 2021 року, з урахуванням положень ст.1281, 1282 ЦК України, Верховний Суд зазначив, що задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. У той же час, обґрунтовуючи позовні вимоги обов`язком спадкоємця сплатити заборгованість в межах вартості спадкового майна, позивачем АТ КБ «Приватбанк» не надано доказів того, що за [PERSON] зареєстровано будь-які об`єкти рухомого/нерухомого майна та щодо його вартості, чи підтвердження наявності в останньої відкритих на її ім`я в установах банків банківських рахунків та наявність на них грошових коштів. Згідно ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи недоведеність позивачем обов`язкових обставин, які дають правові передумови для покладення на спадкоємця померлого обов`язку повернути борг кредитору спадкодавця, а саме щодо факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , наявності, об`єму, вартості спадкового майна прийнятого у спадщину після смерті [PERSON] , у межах якого спадкоємець несе відповідальність перед кредитором, суд вважає, що заявлені АТ КБ «Приватбанк» позовні вимоги є необґрунтованими, в зв`язку з чим задоволенню не підлягають. Судові витрати по сплаті судового збору, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, покладаються на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed