Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

27 липня 2023 року до суду звернулась [PERSON] із заявою про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чолові [PERSON] , [INFO] . Після його смерті залишилося спадкове майно, до складу якого входить: грошовий вклад з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, який знаходиться в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Спадкодавець [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] по день його смерті. Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Марченко Н.А. від 15 липня 2023 року відмовлено їй у вчиненні нотаріальної дії. А саме у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно померлого [PERSON] , оскільки заявник не подала у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини та не надала доказів на підтвердження того, що була зареєстрована за однією адресою із спадкодавцем. Ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука від 27липня 2023 року відкрито провадження у справі та витребувано матеріали спадкової справи. 04 серпня 2023 року на адресу суду надійшли матеріали спадкової справи № 69/2023, ка заведена 08 липня 2023 року до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . Заявник [PERSON] подану заяву просить задовольнити з підстав викладених у ній, розгляд справи просить здійснювати без її участі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечував. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення питання про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першоюстатті 293 Цивільного процесуального кодексу Українивизначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частини другої статті 315\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~ у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] є дружиною [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у селищі міського типу Оленівка, Кальміуського району Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 17 червня 2023 рокуКиївським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис 11031. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить: грошовий вклад з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, який знаходиться в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Спадкоємцями першої черги є дружина померлого - [PERSON] та син - [PERSON] , яким 12 липня 2023 року приватному нотаріусу Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Марченко Н.А. подано заяву, відповідно до якої, він спадщину після смерті батька не прийняв та не претендує на неї. Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Марченко Н.А. від 15 липня 2023 року відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії по видачі на моє ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно по спадковій справі №69/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що вона не подала у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини та не надала доказів на підтвердження того, що була зареєстрована за однією адресою із спадкодавцем. На підставі частини третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270\~цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Судом встановлено, що заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка в зв`язку з пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини та відсутністю документів, що підтверджують факт постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Так, метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3\~ст. 1268 ЦК України. Слід зазначити, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Факт постійного проживання заявника [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтверджується актом № 2 від 21 липня 2023 року. Пунктом 23 вказаної постанови передбачено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Встановлення факту необхідно для подальшого оформлення спадкових прав в приватного нотаріуса та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно померлого [PERSON] , яке складається з грошового вкладу з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, який знаходиться в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Ураховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до частини сьомої статті 297 ЦПК Українипри ухваленні судом рішення в справах окремого провадження - судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved