Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

23.02.2023 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , Оратівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: орган опіки та піклування Оратівської селищної ради Вінницької області, служба у справах дітей Оратівської селищної ради, про позбавлення батьківських прав, виключення відомостей про особу як батька з актових записів про народження дітей, включення відомостей про особу як батька в актові записи про народження дітей. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.09.1997 між [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області було зареєстровано шлюб, актовий запис №4 та змінено прізвище дружини після реєстрації шлюбу на « [PERSON] ». Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В подальшому, рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 10.12.2013 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Окрім того, рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 25.12.2013, та, в подальшому, рішенням суду від 15.02.2021 вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, відповідач рішення суду від 15.02.2021 не виконує, аліменти на утримання дітей більше року не сплачує, не працює, будь-яких заробітків для сплати аліментів на утримання дітей не шукає, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, не бере участі у вихованні дітей, не провідує їх та не цікавиться навчанням та вихованням, не піклується про їхнє здоров`я, не підтримує морально та матеріально, своєю поведінкою ганьбить дітей у суспільстві. В подальшому, 12.11.2015 позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] . Від даного шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Викладені обставини, які свідчать про ухилення відповідача від виконання належним чином батьківських обов`язків, стали підставою для звернення до суду з даним позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 24.03.2023 відкрито провадження у справі №141/130/23, призначено підготовче судове засідання на 20.04.2023, а також до участі у справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: орган опіки та піклування Оратівської селищної ради Вінницької області та службу у справах дітей Оратівської селищної ради. Підготовче судове засідання, призначене на 20.04.2023, не відбулось та було відкладено на 23.05.2023, у зв`язку із задоволенням усного клопотання представника служби у справах дітей Оратівської селищної ради Янкової Ю.М. про відкладення розгляду справи на іншу дату. Підготовче судове засідання, призначене на 23.05.2023, не відбулось та було відкладено на 08.06.2023, у зв`язку з відпусткою судді. Підготовче судове засідання, призначене на 08.06.2023, не відбулось та було відкладено на 04.07.2023, у зв`язку з неявкою відповідачів та відсутністю належних доказів повідомлення відповідача [PERSON] про день, час та місце розгляду справи. Ухвалою суду від 04.07.2023 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Вдовиченко В.І. від 30.06.2023 про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог до Оратівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). При цьому, підготовче судове засідання було відкладено на 01.08.2023 у зв`язку з неявкою відповідача [PERSON] . Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання 01.08.2023 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду справи. При цьому, 01.08.2023 до суду надійшла заява відповідача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача орган опіки та піклування Оратівська селищна рада Вінницької області, будучи належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в підготовче судове засідання 01.08.2023 не з`явилася, повноважного представника до суду не направила, жодних заяв чи клопотань до суду не подала. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, з`ясувавши думку сторін у справі, з урахуванням конкретних обставин справи, а також наявності доказів своєчасного та належного повідомлення відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, органу опіки та піклування Оратівської селищної ради Вінницької області про час, день та місце розгляду справи, доходить висновку про можливість розгляду справи № 141/130/23 за відсутності відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, органу опіки та піклування Оратівської селищної ради Вінницької області. В підготовчому судовому засіданні 01.08.2023 позивач [PERSON] та її представник адвокат Вдовиченко В.І. позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позові, та просили суд позов задовольнити повністю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, начальник служби у справах дітей Оратівської селищної ради Янкова Ю.М. у судовому засіданні зазначила, що підтримує висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки це не суперечитиме інтересам його дітей [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши заяву відповідача [PERSON] від 01.08.2023 та матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.08.2011, [PERSON] народилася [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Також згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.08.2011 [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до заочного рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 10.12.2013 у справі № 141/1062/13-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 28.09.1997 виконавчим комітетом Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, актовий запис № 4, розірвано, прізвище дружини після розірвання шлюбу « [PERSON] ». Як вбачається з рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 15.02.2021 та виконавчого листа Оратівського районного суду Вінницької області у справі № 141/172/19, судом вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Стягнення за рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 25.12.2013 по справі №141/1149/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, припинити з дня набрання законної сили даним рішенням. Однак, згідно довідки про неотримання аліментів №7664 від 29.12.2022, виданої Оратівським відділом державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] не отримувала аліменти з [PERSON] у період з 01.01.2022 по 29.12.2022 року. Відповідно до довідки-характеристики № 1-44/02.00-26 від 01.03.2023, виданої Балабанівським старостинським округом Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає по [ADDRESS] , неодружений та має двох дітей від першого шлюбу: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають окремо від нього, у вихованні дітей участі не приймає. За час проживання на території старостинського округу характеризується негативно, неодноразово перебував у нетверезому стані, в житті громади участі не приймає, на даний час не працює. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 12.11.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оратівського районного управління юстиції у Вінницькій області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №48. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Також відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідок № 31, №31/А, №32, №32/А, виданих 23.12.2022 директором Балабанівського ліцею Вінницького району Вінницької області [PERSON], [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є учнями Балабанівського ліцею Вінницького району Вінницької області, біологічний батько [PERSON] приходив на свято до дітей лише один раз, на батьківські збори не з`являвся. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 437-1 від 21.12.2022, виданої Оратівською селищною радою Вінницького району Вінницької області, за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Поряд з цим, з акту № 6 обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] проживає з чоловіком [PERSON] та трьома дітьми, які знаходяться на його утриманні. [PERSON] має двох дітей від попереднього шлюбу, але доходів у вигляді аліментів від колишнього чоловіка [PERSON] , зі слів [PERSON] , вона більше аніж півроку не отримує. Відповідно до висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Оратівської селищної ради № 88 від 27.04.2023 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , виконавчий комітет на основі дослідження матеріалів справи встановив, що [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні дітей, не цікавиться долею сина і доньки, їхнім життям, станом здоров`я, не забезпечує матеріально. З метою забезпечення захисту прав дітей [PERSON] та [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Оратівської селищної ради 27 квітня 2023 року прийнято рішення затвердити висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Враховуючи наведене, виконавчий комітет селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Отже, оскільки відповідач фактично усунувся від виконання батьківських обов`язків, ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги не надає, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Визначаючись щодо встановлених обставин та спірних правовідносин, суд керується наступним. Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Дитині повинні бути надані всі можливості та сприятливі умови для фізичного, розумового, духовного, морального розвитку, дитина повинна зростати під піклуванням та відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення, дитина має право на освіту, яка має бути обов`язковою, сприяти її загальнокультурному розвитку, відповідальність за освіту та навчання дитини лежить перш за все на її батьках. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключним заходом, який тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Такий захід впливу повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні, прийнятому у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09), Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Судом установлено та підтверджується матеріалами справи № 141/130/23, що відповідач [PERSON] не виконує належним чином батьківські обов`язки по вихованню і утриманню дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а саме не цікавиться їх життям та розвитком, не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не надає дітям доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі і не може бути для дітей прикладом та авторитетом; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не створює умов для отримання ними освіти. Відповідач не розуміє батьківського обов`язку, не виявляє ніяких батьківських почуттів, не займався та не займається вихованням та утриманням дітей, не задумується про долю дітей та їх майбутнє. За вказаних обставин, суд вважає, що в даному випадку позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дітей у батька, оскільки діти [PERSON] та [PERSON] з відповідачем не проживають протягом тривалого часу, та, окрім того, даний захід не виключає можливість побачення батька з дітьми, за наявності у нього такого бажання. Тобто, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між ним та дітьми. У правовідносинах, що склались між сторонами, суд не знаходить підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків, оскільки відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських прав та виконання батьківських обов`язків, діючи свідомо. Таким чином, враховуючи, що відповідач не здійснював жодних дій, які б могли свідчити про виявлення батьківського піклування до дітей, після звернення позивача з позовом до суду відповідач так і не проявив уваги до дітей, не вчиняє будь-яких дій щодо піклування про фізичний і духовний розвиток дітей, їх виховання, тобто продовжує ухилятися від виконання своїх обов`язків по вихованню до дітей, при цьому, надав суду заяву від 01.08.2023, якою визнав позовні вимоги у повному обсязі, відзив на позов та заперечення до суду не подав, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову про позбавлення батьківських прав відповідача. При цьому, суд зауважує, що згідно положень статтей 168, 169 Сімейного кодексу України у разі позбавлення батьківських прав, батько дітей не позбавлений права на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дітьми, так і з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, з урахуванням визнання позову відповідачем, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 536 грн (п`ятсот тридцять шість гривень) 80 копійок, а решта 50 відсотків судового збору - підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved