Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

17.05.2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору від 05.04.2021 року відповідач [PERSON] отримав споживчий кредит в сумі 18295,00 грн. [PERSON] зобов`язання перед банком не виконав, внаслідок чого станом на 01.03.2023 року виникла заборгованість в сумі 21015,62 грн, в тому числі: 14648,90 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 6366,72 грн - прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом. Просить стягнути з відповідача дану суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати в розмірі 2684 грн судового збору та 6000 грн витрат на правничу допомогу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, 07.08.2023 року надіслав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибув повторно, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судовими повістками про виклик до суду на 12.06.2023 року, що вручена відповідачу (підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення). Судові повістки про виклик до суду на 11.07.2023 року та 07.08.2023 року, направлені [PERSON] за його зареєстрованим місцем проживання, повернуті суду органом поштового зв`язку з відміткою "адресат відмовився від отримання". В такому випадку судові повістки відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважаються врученими відповідачу в день проставлення у поштовому повідомленні такої відмітки. Разом з тим, відповідач про поважні причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов не подав. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України). Враховуючи наведене, позаяк представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, відповідач не повідомив причин неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи за наявними у ній матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] 04.04.2021 року звернувся до АТ «КБ «Глобус» та підписав анкету-заяву № 40956399 на приєднання до договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування. Сторони погодили, що сума кредиту складає 18295 грн, цільове призначення - споживчий кредит, комісія управління кредитом - 2,9%. Згідно з паспортом споживчого кредиту, що підписаний відповідачем, сторони, окрім вищеперелічених умов, погодили, що реальна річна процентна ставка становить 53,10%. Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладеного між сторонами договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідач отримав споживчий кредит, підписавши анкету-заяву про приєднання до договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ КБ "Глобус". Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 01.03.2023 року становить 21015,62 грн, в тому числі: 14648,90 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 6366,72 грн - прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом (а. с. 30-33). Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В силу ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "Глобус" не повернуті, [PERSON] суми боргу не оспорив, суд вважає підставною вимогу позивача про стягнення в примусовому порядку з [PERSON] 21015,62 грн заборгованості по договору №40956399 від 04.04.2021 року. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, тому судові витрати на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача в сумі 2684 грн. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, то судом встановлено наступне. Згідно із ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПКУкраїни кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ч.1, 2 ст.30 ЗаконуУкраїни «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження або інший розрахунковий документ). При цьому, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів. Окрім того, витрати на правничу допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо така допомога реально надавалася в справі тими особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансово-розрахунковими документами. Позивачем надано суду договір про надання професійної правничої допомоги від 05.12.2022 року № 051222, укладений із адвокатом Прохоренком В.П. (а.с. 24), довіреність, акт прийому-передачі послуг від 11.05.2023 року за вказаним договором, з якого вбачається види юридичних послуг, наданих позивачу та їх вартість, а саме: проведення консультації - 3000 грн, складання позовної заяви та формування пакету документів - 3000 грн, всього на суму 6000 грн (а.с. 27), сплата коштів позивачем адвокату підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 11227 від 11.05.2023 року на суму 6000 грн (а.с. 28). Відповідачем відзиву на позов не подано, будь яких заперечень щодо витрат на правничу допомогу також. Враховуючи характер інституту судових витрат, оплата послуг адвоката безпосередньо пов`язана з розглядом справи, а тому до уваги судом береться складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання ним відповідних робіт щодо правової консультації, збирання доказової бази, складання позовної заяви. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналізуючи вищевикладене та обсяг наданих адвокатом Прохоренком В.П. послуг та виконаних робіт у даній справі, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката підлягає до задоволення повністю в сумі 6000 грн.

Outcome: approved