Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" звернулося до суду з позовом в якому просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь ПАТ "Страхова група "ТАС" 39759 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації), а також понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2481 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ПАТ "СГ "ТАС" укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № FO-00328567, а саме: автомобіля "Skoda Oktavia A54" д.н. [NUMBER] . 21 грудня 2019 року в м.Рівне по вул.В.Чорновола, 89 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля "Skoda Oktavia A54" д.н. [NUMBER] та автомобіля «ВАЗ» з д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , під час якого автомобілі отримали пошкодження. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 січня 2020 року у справі № 569/23537/19 відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП внаслідок порушення Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Враховуючи наявність договору страхування, водій пошкодженого транспортного засобу "Skoda Oktavia A54" д.н. [NUMBER] , звернувся до позивача із заявою про настання події. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу "Skoda Oktavia A54" д.н. [NUMBER] , було проведено його огляд, складено акт огляду та отримано рахунок № СВ-О002632 від 23.12.2019року, відповідно до якої вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу склала 39759 грн. 00 коп. Позивачем був складений розрахунок страхового відшкодування та страховий акт № 08917/51/919 на суму 38999 грн. 00 коп. та № 02525/51/920 яку виплачено у якості страхового відшкодування, що підтверджується платіжними дорученнями. Зазначає, що оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 39759,00 грн., то відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу (суброгації) у розмірі 39759,00 грн. 10 квітня 2023 року від представника відповідача адвоката Поліщука Д.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити ПАТ «СГ «ТАС» в задоволенні позовних вимог. Вказує, що для отримання страхової (регламентної) виплати у позивача була можливість звернутися до ТДВ СК "ГАРДІАН" (страховика за полісом 118258042) або до МТСБУ (у випадку відсутності страхового покриття за страховим полісом 118258042) впродовж одного року з моменту ДТП (тобто до 21.12.2020 р.) Стверджує, що ПАТ "СГ "ТАС" не вживало заходів для отримання страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № 118258042 від ТДВ "СК "ГАРДІАН" на умовах ст.ст. 22, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Також ПАТ "СГ "ТАС" не вживало заходів для отримання регламентної виплати МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відповідно до п.п. а) п.п.41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Згідно наданої на адвокатський запит відповіді МТСБУ (лист №9-03/3649 від 02.02.2023 р.) - в ЦБД МТСБУ відсутня інформація про вимоги потерпілих осіб та про виплати страхового відшкодування за договором ОСЦПВВИТЗ № 118258042. В МТСБУ не виявлено звернень від [PERSON] або від ПАТ "СК "ТАС" стосовно дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 21.12.2019 року. 24.04.2023 року представник позивача подала відповідь на відзив в якому не погоджується із обставинами, викладеними представником відповідача у відзиві. Зазначає, що представником відповідача не долучено жодних доказів, які б підтверджували, що ТЗ ВАЗ д.н. [NUMBER] є забезпеченим за полісом ЕР-118258042, оскільки в даному полісі вказаний інший транспортний засіб. Просить задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення суми страхового відшкодування та судового збору. Представник позивача Миц І.В. в судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить їх заловільнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань. Представник відповідача адвокат Поліщук Д.В в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, а також в подальшому ним буо подано додаткові пояснення, в яких зазначив, що позовна заява ПАТ «СГ «ТАС» зареєстрована 21.12.2022 р. (тобто через три роки з дати ДТП), що свідчить про втрату права на виплату відшкодування від страховика або МТСБУ, а також [PERSON] . Для отримання страхової (регламентної) виплати у позивача була можливість звернутися до ТДВ «СК «ГАРДІАН» (страховика за полісом 118258042) або до МТСБУ (у випадку відсутності страхового покриття за страховим полісом 118258042) впродовж одного року з моменту ДТП (тобто до 21.12.2020 р.). Стверджує, що під час укладання електронного полісу страхування EP-118258042 щодо транспортного засобу ВАЗ-2107 номерний знак [NUMBER] було допущено помилки з вини страховика ТДВ «СК «ГАРДІАН». Крім того просить стягнути з позивача на користь відповідача 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Моторне (транспортне) страхове бюро України та Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» в судове засідання не з`явилися. Заслухавши представника відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом, 27 липня 2019 року між ПрАТ «СГ «ТАС» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № FO-00328567, за яким страховик застрахував наземний транспортний засіб, а саме автомобіль "Skoda Oktavia A54" д.н. [NUMBER] . 21.12.2019р. 08 год. 45 хв., в м.Рівне по вул.В.Чорновола, 89, водій [PERSON] керуючи автомобілем "ВАЗ" д.н.з. [NUMBER] , не був уважний, не дотримався безпечної дистанції, в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Skoda Oktavia A54" д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду. В наслідок дорожньо - транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 січня 2020 року у справі № 569/23537/19 відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП внаслідок порушення Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , судом встановлено, що власником автомобіля "Skoda Oktavia A54" д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] 21 грудня 2019 року [PERSON] звернувся до ПАТ «СГ «ТАС» з заявою на виплату страхового відшкодування. Згідно страхового акта № 08917/51/919 від 26.12.2019 року та розрахунку страхового відшкодування та страхового акта № 02525/51/920 від 04.02.2020 року та розрахунку страхового відшкодування сума страхового відшкодування [PERSON] становитъ 39759,00 грн. 27 грудня 2019 року та 05 лютого 2020 року ПАТ «Страхова група «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] в сумі 39759,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №70503 та платіжним дорученням №77740. У відповіді на відзив представник позивача покликається на те, що відповідачем не долучено жодних доказів, які б підтверджували, що ТЗ ВАЗ д.н. [NUMBER] є забезпеченим за полісом ЕР-118258042, оскільки в даному полісі вказаний інший транспортний засіб. Проте, таке посилання позивача є безпідставним. Допитаний в судовому засіданні, як свідок [PERSON] пояснив, що він щороку укладає договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо належного йому автомобіля ВАЗ-2107 номерний знак [NUMBER] . Так, 22.11.2019 р. в приміщенні Ощадбанку с.Здовбиця, Рівненського району, Рівненської області він уклав договір для чого надав оригінал свідоцтва про реєстрацію ТЗ ВАЗ-2107, д.н.з. [NUMBER] та пенсійне посвідчення для застосування знижки 50%. Про те, що в страховому полісі EP-118258042 містяться дані іншого транспортного засобу взнав лише після того, як отримав відповідну позовну заяву. Виявити помилку під час укладання договору об`єктивно він не міг по причині поганого зору та дрібний шрифт у полісі страхування. Допитана в якості свідка [PERSON] , пояснила суду, що вона працює в АТ «Ощадбанк». Щороку вона здійснювала оформлення страхового поліса на автомобіль ВАЗ 2107 [PERSON] . Вартість поліса порахована правильно. Оформляючи поліс в комп`ютерну програму нею вносилася інформація з наданих їй документів на автомобіль ВАЗ-2107 номерний знак [NUMBER] та пенсійного посвідчення [PERSON] . Назву автомобіля, марку, модель вона вручну не вносила, бо комп`ютерна програма в якій реєструються електронні страхові поліси допустила до оформлення єдиний варіант із номером транспортного засобу, який має символи як в свідоцтві про реєстрацію автомобіля [PERSON] - « [NUMBER] ». Вказала що комп`ютерна програма не надавала можливості на той момент обрати будь-який інший варіант умов договору. Фактично вона оформляла страховий поліс [PERSON] на автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з. [NUMBER] . За вказаних обставин, суд не приймає до уваги ту обставину, що у полісі допущені неточності, оскільки саме на підставі агентської угоди співробітницею АТ «Ощадбанк, здійснювалось заповнення страхової документації на підставі наданих власником (користувачем) автомобіля документів. Враховуючи наведене суд вважає, що між ТДВ «СК «Гардіан» та відповідачем [PERSON] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс EP-118258042, згідно якого забезпечений транспортний засіб - автомобіл - ВАЗ 2107, тип - седан легковий-В, VIN - [NUMBER] , номер кузова - [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , р. рік випуску - 2005. Таким чином відповідальність відповідача [PERSON] застрахована вказаним договором. Позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в порядку регресу (суброгації), покликаючись на ст.1191 ЦК України та ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Виходячи із наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Стаття 27 Закону України «Про страхування» та стаття 993 ЦК України передбачають перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» є суброгацією. При цьому помилковим є ототожнення права вимоги, визначеного статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України, із правом вимоги (регресу), визначеного статтею 1191 ЦК України, оскільки наведені норми регулюють різні за змістом правовідносини -- суброгацію у страхових відносинах та регрес. Так, на відміну від суброгації у страхових відносинах, де, як уже зазначено вище, право вимоги переходить від потерпілого (страхувальника) до страховика, а деліктне зобов`язання продовжує існувати, при регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, яка виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою. У деліктному зобов`язанні право вимоги до винної особи у особи, яка відшкодувала шкоду потерпілому, виникає в порядку статті 1191 ЦК України. Оскільки позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 39759,00 грн. за договором добровільного страхування наземного транспорту №FO-00328567, то в межах цієї суми він отримав право вимоги, яке страхувальник [PERSON] мав до особи, відповідальної за завдані збитки у відповідності до вимог ст.27 Закону України «Про страхування». Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 р. у справі № 147/66/17 зробила висновки, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). В постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно п.п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; Якщо врахувати, позицію позивача про те, що в страховому полісі № 118258042 не було вказано автомобіль ВАЗ-2107 номерний знак [NUMBER] , то він отримав право на відшкодування шкоди за рахунок регламентних виплат МТСБУ. Проте, як вбачається згідно листа МТСБУ №9-03/3649 від 02.02.2023 р. в ЦБД МТСБУ відсутня інформація про вимоги потерпілих осіб та про виплати страхового відшкодування за договором ОСЦПВВНТЗ № 118258042. Згідно п.п.37.1.4 п.37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди Отже, для отримання страхової (регламентної) виплати у позивача була можливість звернутися до ТДВ «СК «ГАРДІАН» (страховика за полісом 118258042) або до МТСБУ (у випадку відсутності страхового покриття за страховим полісом 118258042) впродовж одного року з моменту ДТП, тобто до 21.12.2020 р. Позивач, маючи зобов`язання та право на звернення за регламентними виплатами до МТСБУ або страхової компанії, даними про яку він достеменно володів, з такою заявою протягом одного року не звернувся, а тому втратив право на відшкодування шкоди від страховика в межах страхових виплат. Оскільки розмір шкоди не перевищує розміру страхових виплат, то й підстав для покладення відповідальності на страхувальника немає. Враховуючи наведене суд не вбачає підстав для задоволення позову. Щодо поданої представником відповідача заяви про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного. Положеннями ст.59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.1, ч.2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч.1 п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 - 4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що представником відповідача у встановленому законом порядку та строк було надано документи на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, За таких обставин, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 10000 грн., що є співмірними з предметом спору та складністю справи.

Outcome: approved