Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

25.04.2018 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючи на те, що 04.04.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 15000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. В зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору, станом на 13.03.2018 рік у нього перед позивачем виникла заборгованість в сумі 102330,67. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості та судові витрати. 22.10.2018 року Ленінським районним судом м.Харкова винесено заочне рішення, яким позовні вимоги банку задоволено в повному обсязі. 17.02.2022 року ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави скасовано заочне рішення від 22.10.2018 року, а справу призначено до розгляду в судовому засіданні за павилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 03.03.2023 року на підставі розпорядження Верховного Суду України №7/0/9-22 від 14.03.2022 року прийнято справу до провадження та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання АТ КБ «ПриватБанк» свого представника не направив, попередньо надали заяву, в якій просили розгляд справи проводити за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходила У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У кладання Договору здійснено сторонами за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст.634 ЦК). Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч.2. ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Судом встановлено, що 04.04.2008 між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 15000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З урахуванням викладеного, вимоги Банку про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за кредитом в розмірі 5527,20 грн. - тіло кредиту; 3197, 94 грн. - нараховано відсотків за користуванням кредитом - підлягають задоволенню. Що стосується вимог в частині стягнення пені, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача пені 88494.грн. не ґрунтуються на законі, тому задоволенню не підлягають. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення 250.00 грн. - штрафу (фіксована частина) та 4860.98 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,000 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial