Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

В лютому 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому заявила вимогу про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що вона із відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народився син [PERSON] . Фактично з моменту розірвання шлюбу дитина проживає разом із позивачем за адресою [ADDRESS] . Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання та розвитку дитини [PERSON] , не піклується про її здоров?я, фізичний, духовний, моральний розвиток, не займається підготовкою дитини до самостійного життя. Так, зауважила, що в 2019 році у [PERSON] , за рекомендацією сімейного лікаря, була необхідність у проходженні психіатричного огляду, який проводиться за згодою обох батьків. У зв`язку з чим позивач неодноразово зверталася до відповідача, натомість останній не реагував на звернення, в зв`язку з чим змушена звертатись до органу опіки та піклування. Крім того, відповідач жодного разу не супроводжував дитину на огляди до лікарів, заняття у Комунальній Установі «Інклюзивно-ресурсний центр» Деражнянської міської ради Хмельницької області, що вказує про самоусунення його від виховання дитини. З огляду на вказані обставини, позивачка просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] та стягнути з нього судові витрати. Ухвалою судді від 16.03.2023 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. Вирішено питання про витребування у Служби у справах дітей Деражнянської міської ради Хмельницької області висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] 19.04.2023 року відповідач подав до суду відзив, у якому проти позовних вимог заперечував. Вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що після припинення шлюбних відносин із позивачем, зустрічався із сином [PERSON] , який проживав у с. Гришки Хмельницького (Деражнянського) району Хмельницької області, але кожного разу зустрічав супротив з боку позивачки. В подальшому остання повідомила, що після таких зустрічей дитина перебуває в нервовому стані та просила зробити перерву у побаченнях. Потім через певний час, позивачка вказала, що має іншого чоловіка, який виконує батьківські обов`язки по відношенню до дитини [PERSON] . Подарунки на день народження сина він змушений був передавати сторонніми людьми. Щодо відсутності згоди відповідача на проходження дитиною психіатричного огляду, останній зазначив, що в 2019 році позивач дійсно один раз повідомила його про необхідність надання дозволу на проходження сином психіатричного огляду. Оскільки він працює у ВП «Вагонна дільниця станції Хмельницький» Філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» на посаді поїзного електромеханіка та його робота пов`язана із систематичними від`їздами за межі Хмельницької області, звертався до [PERSON] з проханням зачекати із наданням необхідного дозволу, проте остання не стала очікувати та звернулася до органу опіки та піклування Деражнянської РДА, який не повідомляв його про засідання та не надав можливості висловитись з приводу вказаного питання. 09.05.2023 року [PERSON] подала відповідь на відзив в якому зауважила, що з її сторони не чинилось жодних перешкод у побаченнях батька з дитиною. Вважає, що відповідач з цього приводу не надав доказів, оскільки не порушував питання щодо усунення перешкод у вихованні дитини. Оскільки побачення відповідача з дитиною востаннє мало місце у січні 2019 року, таке вказує про свідоме нехтування батьківськими обов`язками щодо виховання сина. Ухвалою суду від 11.05.2023 року підготовче провадження у справі закрито, призначено судовий розгляд по суті із викликом сторін. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягаючи на позбавленні відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , яке буде відповідати інтересам дитини, вказуючи на підстави викладені у позові. Сторона відповідача в ході судового розгляду заперечувала щодо задоволення позовної заяви. Відповідач зауважував що має намір приймати участь у вихованні сина [PERSON] . Представник Служби у справах дітей Деражнянської міської ради Хмельницької області в судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Деражнянської міської ради, вважаючи недоцільним позбавлення відповідача батьківських прав. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав. Статтею 11 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості. Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В силу п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.09.2015 року, який згідно рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 09.08.2019 року було розірвано. Від означенного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , який, хоча і зареєстрований по [ADDRESS] , проте проживає спільно із матір`ю [PERSON] . Згідно судового наказу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 06.05.2019 року з відповідача на користь позивача на утримання дитини стягуються аліменти в розмірі частини заробітку до досягнення нею повноліття. В зв`язку з цим, за заявою [PERSON] від 15.10.2019 року ПАТ «Укрзалізниця» із його заробітної плати проводить щомісячні грошові утримання в розмірі 25% від усіх видів доходів. Дитина [PERSON] , [INFO] має особливості розвитку, у вересні 2020 року їй встановлено діагноз -розлад аутистичного спектру. В зв`язку з цим, [PERSON] відвідує лікарів невролога та психіатра у ПП «Приватна поліклініка «Малатко Плюс». Крім того, з метою проведення психолого-падагогічного обстеження [PERSON] , позивач 11.09.2020 року звернулася до КУ «Інклюзивно-ресурсний центр» Деражнянської міської ради, де дитині регулярно надаються корекційно-розвиткові послуги у вигляді індивідуальних занять з фахівцями -консультантами. Також, з 2020 року дитина [PERSON] відвідує Деражнянський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №1 «Дзвіночок» При цьому, вказані установи [PERSON] відвідує лише у супроводі матері [PERSON] ( [PERSON] ). Батьки дитини- сторони у справі наразі перебувають у повторних шлюбних стосунках. Також відповідач [PERSON] від такого має ще одну дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] згідно заочного рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23.02.2023 року була визнана такою, що втратила право користування житловим будинком по [ADDRESS] та на час розгляду вказаного спору фактично проживає по [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] проживає разом із сім`єю по [ADDRESS] . З червня 2009 року [PERSON] працює на посаді поїзного електромеханіка 6-го розряду виробничого підрозділу вагона дільниця станції Хмельницький філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця», має роз`їзний характер роботи. За місцем проживання та роботи відповідач характеризується виключно позитивно. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Деражнянської міської ради Хмельницької області від 16.03.2023 року було визнано за недоцільне позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , зважаючи на те, що батько має бажання бачитись із дитиною. З огляду на викладені обставини, які не заперечувалися сторонами, судом встановлено, що востаннє відповідач бачився із сином [PERSON] , [INFO] у січні 2019 року. При цьому, об`єктивно не підтверджено, що відповідачу зі сторони позивача створювалися перешкоди у вихованні дитини. Роз`їзний характер роботи відповідача та віддаленість його місця проживання до місця проживання дитини, також не можуть бути визнані судом поважними причинами для тривалого невиконання ним батьківських обов`язків. Суд констатує, що відповідач не вживав дієвих заходів, спрямованих на налагодження стосунків із дитиною. Зі сторони останнього в певній мірі мала місце винна поведінка по відношенню до виконання ним своїх батьківських обов`язків по вихованню сина. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Крім того, суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини в силу якої питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина ( параграфи 57, 58 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України»). Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. У даному випадку відповідач бачився із дитиною у ранньому віці, що під час розгляду спору не оспорювалося позивачем, протягом усього часу належним чином виконує обов`язки по сплаті аліментів на її утримання, заперечував щодо позбавлення його батьківських прав та зауважував про бажання вживати заходів, спрямованих на участь у вихованні дитини, що може свідчити про інтерес до дитини. Вирішуючи даний спір, суд враховує і те, що до відповідача раніше не застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дітей. [PERSON] не притягувався до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] та не вчиняв інших правопорушень, які б були пов`язанні із протиправною поведінкою щодо дитини. При цьому, суд був позбавлений можливості заслухати думку дитини [PERSON] з приводу данного спору, зважаючи на його вік та особливості розвитку. Таким чином, враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, а також усі обставини даної справи у їх сукупності, в тому числі позицію відповідача щодо виконання ним батьківських обов`язків, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування крайнього заходу впливу до відповідача - позбавлення його батьківських прав, а тому в позові слід відмовити. При цьому, з метою забезпечення справедливої рівноваги прав дитини та батька, відповідача у справі, суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання сина, поклавши на орган опіки та піклування виконавчого комітету Деражнянської міської ради Хмельницької області контроль за виконанням ним батьківських обов`язків протягом одного року. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача не сприятиме захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування, не відповідатиме її інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed