Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Чутівської селищної ради Полтавської області, в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок загальною площею 44,7 кв.м., житловою площею 26,0 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є уродженкою м. Кімовськ Московської області (колишня російська РСР), після одруження переїхала з чоловіком до Молдавської РСР де стали проживати сім`єю. У вересні 1990 року на території Молдавської РСР почався Придністровський конфлікт, під час загострення якого у 1991 році вони втратили доньку. Після трагічних подій, що довелося пережити та безпеки в цілому вони з сім`єю вирішили негайно змінити місце (країну) проживання. Так як, у чоловіка були родичі в України, то 1991 року вони переїхали на постійне місце проживання в Україну, а саме Полтавська область, Чутівський район, с. Таверівка та відразу взяли громадянство України, оскільки с. Таверівка було більш віддалене село від районного центру вони почали шукали житловий будинок поближче. У 1999 році подруга повідомила позивачку, що в с. Сторожове, Чутівського району Полтавської області вже пару років пустує невеликий житловий будинок з присадибною ділянкою, в якому давно ніхто не проживає та не доглядає, навіть не відвідує. Сусіди, що проживають поряд з вказаним будинком та у Войнівській сільській раді [PERSON] повідомили, що власниця цього будинку померла кілька років тому, її єдиний син десь виїхав і багато років вже не з`являвся, інші родичі у власниці будинку відсутні. У 2000 році позивачка разом з чоловіком та сином переїхали та вселилися у житловий будинок, що знаходився за адресою: [ADDRESS] і почали постійно і безперервно проживати в цьому будинку, відкрито господарюючи, проводили поточні ремонти, обробляли земельні ділянки, які знаходяться біля цього будинку. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позов та визнати за нею право власності на вищезазначений будинок за набувальною давністю. 19.04.2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. 22.05.2023 року ухвалою судді Хоменка Д.Є. справу прийнято до провадження. В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, а розгляд справи проводити без участі позивача та його представника. Відповідач Чутівська селищної ради Полтавської області, надала заяву про визнання позову та розгляд справи у відсутність їх представника. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 4\~ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи без участі відповідача, який не з`явився в судове засідання, проте надав заяву про визнання позову, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Позивач [PERSON] народилася [INFO] в м. Кімовськ Московської області. Згідно довідки виконавчого комітету Чутівської селищної ради № 42 від 13.12.2022 року, [PERSON] , [INFO] з 2000 року проживає за адресою [ADDRESS] , відкрито користується земельною ділянкою і веде домашнє господарство (а.с.6). Відповідно до письмових пояснень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] є їхньою сусідкою, відкрито проживає в житловому будинку по [ADDRESS] старостинського округу з 2000 року, підтримуючи цей будинок в належному та придатному для проживання стані (а.с.10-13). Згідно договору №32159 про користування електричною енергією від 13.07.2004 року [PERSON] є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] (а.с.14 -15). Згідно довідки виконавчого комітету Чутівської селищної ради № 20 від 17.08.2022 року, згідно записів господарського обліку за 1996-2000 роки за адресою [ADDRESS] проживала [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , господарство мало в користуванні земельну ділянку площею, 0,71 га. Право власності на об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] , (стара адреса: [ADDRESS] ) зареєстровано в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 104 за громадянкою [PERSON] (а.с.16). Технічний паспорт на вказаний будинок виготовлено на замовлення позивача 23 грудня 2022 року, згідно якого по [ADDRESS] знаходиться житловий будинок садибного типу літ. «А-1» 1949 року побудови загальною площею 44,7 кв.м., житловою площею 26,0 кв.м. (а.с.7-9). Крім того, позивачем надано до суду інформаційну довідку від 21.02.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, згідно якої вбачається про відсутність відомостей щодо державної реєстрації речових прав на спірне нерухоме майно, а саме житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Таким чином, судом встановлено, що позивач проживає в спірному будинку з 2000 року відкрито, безперервно володіє та користується ним, сплачує комунальні послуги, тобто є споживачем електричної енергії, що підтверджується договором №32159 про користування електричною енергією від 13.07.2004 року укладеним між позивачкою та Чутівською філією ВАТ «Полтаваобленерго». Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст.\~15,\~16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно\~статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 2\~ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1\~ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно п. 8\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст. 344 ЦК України\~про набувальну давність поширюється також на випадки, коли володіння майном почалось за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з п.1ч.1 ст.395 ЦК України, речовими правами на чуже майно зокрема є право володіння. Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом (ч.1\~ст.398 ЦК України). Згідно з п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей\~335\~і\~344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК\~про те, що правила\~статті 344 ЦК\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що\~ЦК\~набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення\~статті 344ЦК\~поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Відповідно до п. 14 вказаної Постанови, виходячи зі змісту частини першої\~статті 344 ЦК України\~відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. За ч. 1 ст. 182 ЦК України\~право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно (саме право власності та інші речові права підлягають державній реєстрації) у цьому випадку не є підставою виникнення права власності, оскільки воно виникає на підставі набувальної давності. Реєстрація визначає лише момент виникнення права власності, але не є підставою для його набуття. Це означає, що право власності виникає на підставі набувальної давності і, водночас, закріплюється за новим власником у момент його державної реєстрації. На підставі досліджених письмових доказів та пояснень свідків, суд вважає, що позивач добросовісно заволоділа житловим будинком, що розташований по [ADDRESS] , та протягом 23 років відкрито користується ним, а отже згідно ст. 344 ЦК України\~набула право власності на це майно за набувальною давністю, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved