Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») про визнання виконавчого напису № 251367, вчиненого 30 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. (далі - виконавчий напис№ 251367) таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовується тим, що у Рожищенському відділі державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Рожищенський відділ ДВС) перебуває виконавче провадження про стягнення із [PERSON] в користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за кредитним договором підставі виконавчого напису № 251367. Цей виконавчий напис вчинений з порушенням вимог ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки нотаріус не пересвідчився в безпірності заборгованості. Посилається на те, що будь-яких нотаріально посвідчених договорів з відповідачем не укладав, а документи, що підтверджують безспірність заборгованості за договором, відсутні. На цих підставах [PERSON] вважає, що спірний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Крім того, просить стягнути із відповідача судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору та витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. У поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач ТОВ «ФК «ЄАПБ» посилаючись на ст. 18 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), статті 34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» вважає позов необгрунтованим, таким, що суперечить фактичним обставинам справи і спрямованим на уникнення боржником виконання грошового зобов`язання за укладеним кредитним договором, а тому не підлягає задоволенню. Зазначають про те, між позивачем та Акціонерним товариством «Таскомбанк» (далі - АТ «Таскомбанк») укладено кредитний договір і останнє відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги за цим договором. В свою чергу, перевірка безспірності заборгованості входить до обов`язку нотаріуса, якому стягувачем скеровано документи для видачі виконавчого напису, а тому, в разі відсутності ознак безспірності боргу, нотаріус відмовив би у видачі оскаржуваного виконавчого напису. Крім цього, вважають що заявлені позивачем до стягнення витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, є неспівмірними зі складністю справи. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. До суду від представника позивача Наумчука І.І. надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутності сторони позивача. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. У відзиві на позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» вказує про необхідність розгляду справи у відсутність їх представника. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Волинської області Остапенко Є.М., у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомляв. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Рожищенського відділу ДВС в судове засідання не з`явився. До суду від в.о. начальника відділу надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши докази, які наявні в матеріалах справи, дійшов таких висновків. Згідно із копією виконавчого напису від 30 червня 2021 року № 251367, вчиненого на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік), приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. запропоновано стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» невиплачені в строк грошові кошти на загальну суму 14485,15 грн. за кредитним договором від 26 травня 2017 року № 002/3506867-СК, укладеного між [PERSON] та АТ «Таскомбанк», яке відступило право вимоги за цим кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ». Копією постанови начальника відділу Рожищенський відділ ДВС від 17 серпня 2021 року про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] підтверджено, що на примусовому виконанні у цьому відділ перебуває виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. від 30 червня 2021 року № 251367 про стягнення з [PERSON] у користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 14485,15 грн. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ч. 1 ст. 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. З системного аналізу вказаних норм слідує, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК, статей 50, 87, 88 Закону захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону в такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений позивачем [PERSON] виконавчий напис вчинений нотаріусом 30 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався нотаріально посвідчених договорів. У поданому до суду позові [PERSON] зазначив, що не укладав нотаріально посвідченого кредитного договору, не отримував листів про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором та про видачу виконавчого напису. Посилається позивач [PERSON] й на те, що стягувачем не подано приватному нотаріусу відповідних документів на підтвердження безспірності заборгованості. З копії заяви-договору від 25 травня 2017 року № 002/3506867-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з можливості встановлення Кредитного ліміту) та додатку № 1, укладених між [PERSON] та АТ «Таскомбанк», вбачається, що такі нотаріально не посвідчені. Такі обставини не спростовано відповідачем ТОВ «ФК «ЄАПБ». Крім цього, з наданих суду документів неможливо встановити чи дійсно на момент вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем. Тому, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису від 30 червня 2021 року № 251367 таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК із відповідача мають бути стягнуті документально підтверджені судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 1073,60 грн. Крім того, підлягають частковому задоволенню вимоги позивача про відшкодування витрат за надану правничу допомогу. Так, згідно з частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Як слідує із копії договору про надання правової допомоги від 12 липня 2023 року, ордеру серії АС № 1064952 про надання правничої (правової) допомоги від 16 липня 2023 року судом встановлено, що адвокатом Наумчуком І.П. надавалася правнича допомога [PERSON] у справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до копії додаткової угоди до вказаного договору від 12 липня 2023 року [PERSON] та адвокат Наумчук І.П. домовились, що клієнтом за надання правової допомоги сплачується гонорар адвокату в розмірі 1000 грн. за кожну годину такої роботи. Згідно з копією детального опису виконаних робіт (наданих послуг) від 17 липня 2023 року така допомога полягала у: ознайомленні з документами та їх правовому аналізі (витрачений час 2 год.), консультації щодо спору, узгодження правової позиції (витрачений час 1 год.), підготовка та подання до суду позовної заяви (витрачений час 3 год. Загальна сума оплати послуг професійної правничої допомоги складає 6000 грн. Копією акту здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 17 липня 2023 року підтверджено сплату [PERSON] адвокату Наумчуку І.П. коштів в розмірі 6000 грн. за договором про надання правової допомоги від 12 липня 2023 року За змістом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення справи для сторони, враховуючи те, що позивачу правова допомога надавалась і рішення суду ухвалено на його користь, на думку суду розмір витрат на професійну правничу допомогу саме в розмірі 5000 грн. є співмірним по відношенню до обставин, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК.

Outcome: approved