Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 12.05.2023 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 16.10.2009 між нею та [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, про що в Книзі реєстрації шлюбу зроблено відповідний актовий запис за №847. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з нею. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16.10.2009 між сторонами укладено шлюб. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, у них виявилися різні характери та погляди на життя. Вони неодноразово робили спроби налагодити сімейні відносини, однак виявилося, що подальше спільне проживання однією сім`єю є неможливим. У даний час вони, як подружжя не проживають, шлюб носить формальний характер, подальше спільне проживання і збереження сім`ї суперечить її інтересам. ІІ. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавав. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також задоволено клопотання позивача [PERSON] про звільнення її від сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 1073,60 гривні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, подала суду заяву, в якій просить здійснювати судове провадження за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягають. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, заяв та клопотань у зв`язку з судовим розглядом не подавав. Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Таким чином, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Із свідоцтва про шлюб від 16.10.2009 серія [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, вбачається, що 16.10.2009 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що складено актовий запис №847. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка « [PERSON] » та дружини « [PERSON] ». За час спільного проживання народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від 06.03.2007 серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №317) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від 14.07.2010 серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №977). Батьками дітей вказані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Згідно довідок №2608-7000776775, №2608-7000776914 та №2608-7000776386 від 11.04.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивач [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми проживають за адресою: [ADDRESS] . V. Оцінка Суду. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 21 СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч. 2 ст. 104 СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 109\~цього Кодексу (ч. 2 ст. 105 СК України). Подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей (ч. ч. 1, 3 ст. 109 СК України). Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із\~Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з?ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітніх дітей, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право за ст. 113 СК України після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до висновків Верховного Суду у Постанові від 15.01.2020 (справа №200/952/18, провадження №61-14859св19) за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким з батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. В разі наявності такого спору між батьками суд має роз?яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, позицію позивача при розгляді заявлених вимог, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу. Також з врахуванням вищенаведеного, виходячи виключно з інтересів малолітньої дитини [PERSON] , а також тієї обставини що дитина на момент розгляду справи проживає постійно з матір`ю, суд вважає за можливе встановити її місце проживання з останньою. В той же час, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 29 ЦК України та ч. 3 ст. 160 СК України, відсутні передбачені законом підстави для визначення судом місця проживання з матір`ю неповнолітньої дитини [PERSON] , яка з нею проживає, враховуючи досягнення нею 14 річного віку. Зазначена позиція неодноразово була висловлена в постановах Верховного Суду, зокрема від 25.01.2018 справа №537/5119/15-ц, від 28.01.2014 №753/6498/15-ц; від 28.09.2022 №686/18140/21; від 25.01.2018 №537/5119/15-ц; від 18.07.2022 №405/4659/21. З урахуванням тієї обставини, що позивач не ставить питання про зміну прізвища на дошлюбне, суд не вбачає підстав для прийняття рішення в цій частині, що в свою чергу не матиме наслідком неможливості використання прізвища « [PERSON] ». VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що позивач ухвалою суду від 05.06.2023 звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 гривні.

Outcome: partial