Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду з заявою в інтересах [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документаДержавного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 025657 виданого 27.04.2001 на підставі рішення Харківецької сільської Ради народних депутатів від 14.03.2001, оскільки при видачі документу прізвище власника земельної ділянки записано як « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Внаслідок помилки виникли певні неузгодженості між правовстановлюючими документами, так як у паспорті громадянина України прізвище заявника записане як « [PERSON] ». Виправити помилку немає можливості, так як орган, що видавав державний акт не має повноважень щодо внесення змін чи виправлень до державного акту. За таких обставин позивач просить встановити факт належності йому правовстановлюючого документу. Представник заявника до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги свого довірителя підтримує у повному обсязі з підстав викладених у заяві. Представник заінтересованої особи Пирятинської міської ради Полтавської області у судове засідання не з`явився, просив слухати справу у його відсутність, при винесенні рішення покладався на розсуд суду. Згідно ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Судом установлено, що [INFO] народився [PERSON] (а.с. 5). Згідно з даними паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Пирятинським РВ УМВС України в Полтавській області 03 травня 2012 року, прізвище, власника паспорта зазначено як « [PERSON] ». 27 квітня 2001 року на підставі рішення сесії Харківецької сільської Ради народних депутатів від 14 березня 2001 року [PERSON] у приватну власності передано земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 5,9811 гектарів, яка розташована на території Харківецької сільської ради, що підтверджується копією Державного акту на право власності на землю серія ІІІ-ПЛ № 025657, який зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 24 (а.с. 4). Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5 суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що правовстановлюючий документ, який дає право на користування земельною ділянкою заявником, а саме: державний акт на право приватної власності на землю серія ІІІ-ПЛ № 025657, який виданий 27.04.2001 на підставі рішення сесії Харківецької сільської Ради народних депутатів від 14 березня 2001 року, належить [PERSON] , [INFO] , а також, що у вказаному правовстановлюючому документі допущено помилку в написанні прізвища заявника як « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] », яка не може бути усунута іншим шляхом, ніж звернення до суду та перешкоджає заявнику в реалізації його права на володіння та користування земельною ділянкою. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт належності правовстановлюючого документу знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, будь-якого спору між заявником та заінтересованою особою не має, окрім того, встановлення факту є реалізацією гарантованого ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України права заявника вільно розпоряджатися своєю власністю, перешкодою чому є невірне зазначення його прізвища в правовстановлюючому документі, а тому суд вважає, що даний факт підлягає встановленню. При цьому, суд вважає, що заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документа. На підставі викладеного,

Outcome: approved