Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва звернулась [PERSON] , з позовом до [PERSON] , про стягнення процентів та інфляційних витрат, який в подальшому було уточнено, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційні витрати у розмірі 1722951,43 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 22.08.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, за умовами якого позивач надав відповідачу в позику грошові кошти в сумі 33 000,00 доларів США, зі строком повернення до 22.03.2015 року зі сплатою 40% річних. Відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення отриманих в позику грошових коштів не виконала, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.11.2015 року у справі №753/24243/19, яке набрало законної сили, позовні вимоги позивача було задоволено та стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , заборгованість за договором позики у розмірі 1417737,37 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4628,40 грн. Оскільки відповідач не виконувала рішення суду в добровільному порядку позивач звернулась до державної виконавчої служби. 25.01.2016 року державним виконавцем ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження. Станом на день пред`явлення позову заборгованість відповідача складає 1417737,37 грн., яка складається з 759502,16 грн., заборгованість за позикою, та 658 235,21 грн., заборгованість за процентами. Зазначила, що з ухваленням рішення суду про стягнення боргу зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за договором позики не припинилось та триває до фактичного виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим у позивача виникло право на застосування наслідків порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України та стягненню на її користь інфляційних витрат за період із 13.11.2015 року по 01.09.2022 року у розмірі 1483616,48 грн., та 3% річних у розмірі 289334,95 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06.01.2023 року було частково задоволено клопотання позивача та відстрочено останній сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі та відкрито загальне позовне провадження у вказаній цивільній справі. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.05.2023 року було закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справи та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] , та [PERSON] , 22.08.2013 року було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] , надала у позику [PERSON] , грошові кошти у розмірі 33000,00 доларів США, зі строком повернення до 22.03.2015 року, та сплатою процентів за користування грошовими коштами у розмірі 40% річних. Рішенням Дарницького районного суду від 13.11.2015 року, було частково задоволено позовні вимоги позивача та стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , заборгованість за договором позики у розмірі 1417737,37 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4628,40 грн. Згідно з розрахунком наданого позивачем за несвоєчасне виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва виникла заборгованість 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання за період з 13.11.2015 року по 01.09.2022 року в розмірі 289334,95 грн., та інфляційні витрати у розмірі 1483616,48 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ВСУ від 01.12.2018 №325/1729/16-ц та викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18. Правомірність застосування ст. 625 ЦК України в разі прострочення виконання боржником рішення суду підтверджена також у наступних постановах: Постанові Верховного Суду у складі Великої Палати від 16.05.2018 по справі № 686/21962/15-ц, Постановах Верховного Суду у справах № 310/5419/15-ц від 11.07.2018, № 463/4711/15 від 04.07.2018, № 703/4704/15-ц від 28.02.2018, № 361/7939/2015ц від 06.08.2018. У постанові Верховного Суду від 06.08.2018 по справі №361/7939/2015ц вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, також з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних. Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом стст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 625 ЦК України підлягає стягненню з відповідачів заборгованість у вигляді 3% річних та інфляційних втрат від простроченої суми. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. З огляду на викладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що відповідачем не виконується рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13.11.2015 року, яким стягнуто з відповідача заборгованість за договором позики, суд дійшов висновку, що позов про стягнення 3% річних за прострочення грошового зобов`язання та інфляційних витрат підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06.01.2023 року позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі, беручи до уваги, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 12405,00 грн., на користь держави.

Outcome: approved