Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дітей. 12 жовтня 2002 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу від 12 жовтня 2002 року, зроблено актовий запис №533. Від шлюбу у подружжя народилися діти, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені та спільне господарство не ведеться з 2022 року. За домовленістю сторін з червня 2022 року батько [PERSON] проживає разом зі своїми дітьми за адресою: [ADDRESS] . Мати дітей [PERSON] , [INFO] , проживає окремо за адресою: [ADDRESS] . Батько повністю утримує своїх дітей та піклується про них без участі матері [PERSON] , [INFO] , займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дітей. Самостійне виховання дітей батьком та місце проживання дітей з батьком підтверджується наступними доказами: актом проживання від 03.02.2023 року, що засвідчений головою правління ОСББ «Романівський», характеристикою на [PERSON] , [INFO] від 03 лютого 2023 року, за його місцем мешкання, що завірена головою правління ОСББ «Романівський», відповіддю адміністрації Одеської загальноосвітньої школи №11, І-ІІІ ступеня Одеської міської ради від 06.02.2023 року, відповіддю керівника центру дитячого розвитку Юніленд від 02.02.2023 року [PERSON] , відповіддю керівника фітнес клубу ДНК від 06.02.2023 року, нотаріально посвідченим договором про домовленість батьків про місце проживання дітей та участь батьків у їх ньому вихованні. Квартира [ADDRESS] належить позивачу. Позивач просить визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з самостійним вихованням дітей батьком [PERSON] , [INFO] без участі матері [PERSON] , [INFO] . Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи сповіщені належним чином та своєчасно, надали заяву про слухання справи у їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином та своєчасно. Надала заяву про визнання позову та просила слухання справи проводити у її відсутності. Представник третьої особи органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явилася, про слухання справи сповіщена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутності та прийняття рішення з урахуванням прав та інтересів дитини. Суд, дослідивши докази, встановивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 12 жовтня 2002 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу від 12 жовтня 2002 року, зроблено актовий запис №533. Від шлюбу у подружжя народилися діти, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За домовленістю сторін з червня 2022 року батько [PERSON] проживає разом зі своїми дітьми за адресою: [ADDRESS] . Мати дітей [PERSON] , [INFO] , проживає окремо за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку від 19.06.2023 року №01-05-8/1073вх. Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] . Щодо визначення місця проживання [PERSON] , то суд зазначає наступне. Згідно з договором про домовленість батьків про місце проживання дітей та участь батьків у їхньому вихованні від 23.01.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мізрахі Е.В., батьки дійшли згоди в питанні щодо місця проживання [PERSON] , [INFO] . Батьки визначили місце проживання батька. В силу ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до п. 3 ст. 160 СК України, у разі якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Отже, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , самостійно визначає місце свого проживання з одним із батьків. \~Згідно ст.3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. \~Відповідно до ст.161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. \~\~У відповідності до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. \~\~В силу ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Як передбачено ч.3 ст.157 СК України, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. \~Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11. 1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. \~Із системного тлумачення ч.1 ст.3, ст.9 Конвенції про права дитини, ч.ч.2 і 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14.12.2016 у справі № 6-2445цс16 та від 12.07.2017 у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме, ст.161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду зазначала, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989. Відповідно до ст.171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору, зокрема, щодо її місця проживання. \~Суд погоджується із доводами позивача про те, що позивач як батько дитини належно виконує батьківські обов`язки, спроможний забезпечити дитину належними житлово-побутовими умовами, за матеріальним станом спроможний забезпечити утримання, виховання і розвиток синів на належному рівні. \~\~Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, зокрема те, що відповідач не заперечувала проти визначення проживання дитини з батьком, враховуючи висновок Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації, виходячи із найвищих інтересів дитини, оцінивши всі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини з батьком підлягають частковому задоволенню. Крім цього, визначення місця проживання дитини разом із батьком, не позбавляє матір права на особисте спілкування за дитиною та прийняття участі у її вихованні. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв`язку з чим слід стягнути з відповідача на користь позивача, сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви про визначення місця проживання дитини у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial