Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 20 травня 1995 року вона уклала шлюб з відповідачем. Під час перебування сторін у шлюбі у них народились дві доньки. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що стосунки між подружжям почали погіршуватись через відсутність порозуміння, довіри, різні інтереси, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства призводило до виникнення конфліктів. Сімейно-шлюбні відносини не підтримують. Позивач в судове засідання не з`явилася, до суду подала електронне звернення в якому просила позовні вимоги задовольнити, розгляд справи провести у її відсутність, на позові наполягає, час наданий судом на примирення жодних результатів не приніс. Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо розірвання шлюбу зазначаючи, що шлюб це певні обов`язки сторін, тому шлюб не підлягає розірванню. Натомість, в судовому засіданні підтвердив, що сторони не спілкуються, за час наданий судом на примирення будь яких погоджень та примирення не досягнуто, спільного господарства не ведуть та шлюбно-сімейні відносини не підтримують . Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21 лютого 2023 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.04.2023 року задоволено клопотання відповідача та надано строк на примирення строком чотири місяці до 07.08.2023 року та зупинено провадження у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.08.2023 року поновлено провадження у справі. Суд, заслухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] , 20 травня 1995 року вступили в зареєстрований шлюб. (а. с. 7) [INFO] у сторін народився донька - [PERSON] (а.с. 8). [INFO] народилась донька - [PERSON] (а.с.9) Як зазначає позивач, що підставою для розірвання шлюбу є те, що у сторін різні характери, відсутність між ними взаєморозуміння і довіри. Фактичні шлюбні відносини припинені та збереження сім`ї неможливе. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України) Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом сторонам було надано строк на примирення. В судовому засіданні відповідач пояснив, що примирення не відбулося, за час примирення він зі своєю дружиною не спілкувався. Оскільки із-за неправильної поведінки сторони втратили довіру та повагу один до одного, шлюбні стосунки не підтримують, примирення між сторонами не відбулося, а тому зберегти сім`ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що судом позовні вимоги було задоволено в повному обсязі, тому з урахуванням цього, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача суми судового збору у розмірі 1073,60 грн. на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved