Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, яким просив визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , який самостійно здійснює догляд та виховання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заяви позивач зазначив, що 11 серпня 2020 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб. Шлюб був зареєстрований Виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 11.08.2020 року зроблений відповідний актовий запис №27. Перед шлюбом народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . В свідоцтві про народження дитини від 03.08.2019 року серія [NUMBER] зазначено шо батьки дитини [PERSON] є: [PERSON] та [PERSON] . За період з 2021-2023 року дитина проживає за місцем проживання батька та перебуває на його утриманні. Позивач купує для неї їжу, одяг, слідкує за її розвитком. Відповідачка з 2020 року життям дитини не цікавиться, її забезпеченням не займається, за адресою мешкання дитини не з`являється. Спочатку сімейне життя складалось добре, проте з вересня 2021 року сімейні стосунки між сторонами погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та, як наслідок, до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Крім того зазначив, що позивач утримує самостійно дитину, слідкує за її життям, розвитком. Дитина постійно перебуває за місцем проживання батька. Мати дитини неодноразово висловлювання бажання будувати своє життя окремо від позивача та їх малолітньої дитини. З сім`єю не проживає і має намір після розірвання шлюбу, створити іншу сім`ю. Під час спілкування з відповідачем, вона не заперечувала можливості встановлення місця проживання дитини з батьком. З вересня 2021 року дитина сторін проживає за адресою реєстрації батька у його квартирі за адресою: [ADDRESS] . Дитина знаходиться на повному утриманні батька, мати життям дочки не цікавиться, з осені 2021 року живе своїм життям. З вересня 2021 року по даний час батько самостійно здійснює догляд та виховання неповнолітньої дитини. У травні 2023 року позивач дізнався, що відповідачка проживає у м. Харкові та орендує житло у спільних знайомих сторін. В зв`язку з зазначеним, просить та визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] , Ухвалою суду від 15.06.2023 позовна заява була залишена без руху. 16.06.2023 року позивачем були усунені недоліки, про що подана відповідна заява про усунення недоліків позовної заяви та уточнена позовна заява, якою позивач просить розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрований 11.08.2020 виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, актовий запис №27; визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , який самостійно здійснює догляд та виховання неповнолітньої дитини. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 червня 2023 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з батьком та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 17.07.2023 від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 17.07.2023 від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує, визнає їх в повному обсязі. 17.07.2023 від Служби у справах дітей Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області надійшов висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.07.2023 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. 20.07.2023 від Служби у справах дітей Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи з урахуванням наданого висновку. 24.07.2023 від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує, визнає їх в повному обсязі, крім того додала нотаріально посвідчену заяву про визнання позовних вимог. Позивач [PERSON] у судове засідання не з*явився про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав заяву, якою підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити заяву в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує, визнає їх в повному обсязі. Крім того в матеріалах справи містяться нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Пугачовою І.В. заяви [PERSON] від 30.06.2023 та 24.07.2023, згідно яких відповідач зазначає, що у зв`язку з виїздом за кордон України, вона, мати [PERSON] , [INFO] , (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків [NUMBER] ), (паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм № [NUMBER] , виданий 02.09.2020 року, дійсний до 02.09.2030 року, орган, що видав 6336, запис № 19801209-08387), цією заявою не заперечує та дає згоду на проживання своєї малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] разом із її батьком - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , який самостійно здійснює догляд та виховання малолітньої дитини. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник Служби у справах дітей Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області, до судового засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду надали заяву, якою просять розглянути справу без участі представника третьої особи з урахуванням наданого висновку. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Стосовно вимог про розірвання шлюб. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11.08.2020 року зареєстрований Виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 27 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 11.08.2020 р.). Мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.08.2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній єдиний сімейний бюджет. Позивач вважає, що збереження родини не є можливим, на примирення він не згоден, відповідач клопотань про надання строку на примирення не надавала, з вимогами позову погодилася. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї за неможливе. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, з`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Стосовно вимогпро визначення місця проживання дитини з батьком. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11.08.2020 року зареєстрований Виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 27 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 11.08.2020 р.). Мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.08.2019 року. Згідно наданого договору купівлі - продажу частки в праві спільної часткової власності квартири від 30.07.2020 посвідченого приватним нотаріусом Пугачовою І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1387 - [PERSON] частку в праві спільної часткової власності на квартиру, яка розташована за адресою [ADDRESS] . Як вбачається в паспорту громадянина України, який видано Чугуївським РВ ГУМВС України в Харківській області 05.09.2006 - [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 05.08.2020. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 05.08.2020 № 601 виданої Солоницівською селищною радою Дергачівського району - [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 05.08.2020 по теперішній час. Крім того, як вбачається з довідки переселенця № 6334-5002806269 - [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання/перебування [ADDRESS] з 09.06.2023. Судом вивчалися нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Пугачовою І.В. заяви [PERSON] від 30.06.2023 та 24.07.2023, згідно яких відповідач зазначає, що у зв`язку з виїздом за кордон України, вона, мати [PERSON] , [INFO] , (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків [NUMBER] ), (паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм № [NUMBER] , виданий 02.09.2020 року, дійсний до 02.09.2030 року, орган, що видав 6336, запис № 19801209-08387), не заперечує та дає згоду на проживання своєї малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] разом із її батьком - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , який самостійно здійснює догляд та виховання малолітньої дитини. Службою у справах дітей Солоницівської селищної ради Дергачівського району, Харківської області було надано висновок від 13.07.2023 № 02-22/2822 щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком, з якого вбачається, що з документів, які розглядалися службою у справах дітей Солоницівської селищної ради встановлено наступне. З 11 серпня 2020 року громадяни [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстрований Виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 11.08.2020 року зроблений відповідний актовий запис № 27. Перед шлюбом у громадян народилася малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . З метою попереднього розгляду порушеного в суді питання та дотримання пункту 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», службою у справах дітей Солоницівської селищної ради на адресу Центру надання соціальних послуг Солоницівської селищної ради 29.06.2023 року направлено лист № 01-19/429 з проханням забезпечити проведення оцінки потреб сім`ї батьків малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з метою встановлення спроможності батьків виконувати обов`язки з виховання малолітньої дитини та догляду за нею. За висновком оцінки потреб сім`ї [PERSON] , проведеної фахівцем із соціальної роботи Центру надання соціальних послуг Солоницівської селищної ради, Центр надання соціальних послуг селищної ради повідомив службу у справах дітей листом від 07.07.2023 № 180, відповідно до якого складні життєві обставини відсутні. [PERSON] має достатній виховний потенціал для забезпечення потреб доньки. Потреби малолітньої дитини задовольняються на належному рівні, батько здатний виконувати обов`язки щодо її виховання та догляду, має позитивне ставлення до їх виконання. Здійснити оцінювання потреб сім`ї/особи [PERSON] , не вдалося, так як, за вищевказаною адресою вона не проживає і надати інформацію щодо свого місцезнаходження в телефонному режимі відмовилася. Під час обстеження умов проживання громадянина [PERSON] , проведеного 04.07.2023 року спеціалістами служби у справах дітей за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що у дитини є окрема кімната, облаштована місцем для ігор, окреме спальне місце. В наявності необхідна кількість постільної білизни. В наявності одяг та взуття за сезоном та за віком. В наявності є достатня кількість іграшок, книжок, в тому числі розвиваючих. За результатами проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричного оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин (довідка № 1064 від 04.07.2023 року) у громадянина [PERSON] відсутні психіатричні, у тому числі спричиненні вживанням психоактивних речовин, протипоказання. Згідно виписки з банківського рахунку, батько має постійний дохід, офіційно працює. Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги заяву матері малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , громадянки [PERSON] , яка не заперечує, щоб донька проживала з батьком громадянином [PERSON] , виходячи з інтересів дитини, орган опіки та піклування Солоницівської селищної ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком, громадянином [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Судом також вивчалася довідка про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричного оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин № 1064 від 04.07.2023 видана КНП «Дергачівська центральна лікарня» ДМР, надана позивачем для залучення до матеріалів справи, з якої вбачається, що у [PERSON] , [INFO] відсутні психіатричні, у тому числі спричиненні вживанням психоактивних речовин, протипоказання. Згідно ст. 19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Згідно ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до вимог ч.1ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 18 постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід врахувати також положення ст.160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 3 Конвенції «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно з пунктом 7 статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода про обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пункту 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального і соціального розвитку. Статтею 12 цього ж Закону встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» від 12.06.1998 р., який є чинним, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Згідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Крім того, поняття "розлучення дитини та матері" не є тотожним поняттю „визначення різних місць проживання матері та дитини", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання. Таким чином положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини. Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. З урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст. 12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю. Враховуючи, що з народження та на даний час дитина проживає разом з позивачем, за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, відповідач не заперечує проти мешкання доньки з батьком, а тому суд вважає доцільним визначити місце проживання неповнолітньої дитини з батьком. Також суд враховує той факт, що зараз відбувається військова агресія Російської Федерації проти України та в Україні введено та діє військовий стан, бажання матері дитини, [PERSON] , виїхати самостійно за межи країни, тому позивач по справі не зможе самостійно, за відсутності рішення суду, приймати рішення про те, які заходи можуть знадобитися для задоволення потреб малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що є особливо актуальним коли виникає необхідність прийняття термінових рішень і тому вимога про визначення місця проживання дитини з позивачем, який самостійно здійснює догляд та виховання малолітньої дитини, що підтверджується висновком опікунської ради та нотаріально посвідченою заявою відповідачки, підлягає задоволенню. Крім того, суд зауважує, що мати дитини, у разі визначення місця проживання дитини з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з донькою, турботі відносно дитини та участі у вихованні доньки і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved