Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

До суду надійшла позовна заява представника позивача [PERSON] адвоката Ціпана Олександра Петровича до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] про визнання батьківства. Відповідно до вимог якої позивач просить визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , внести зміни до актового запису №111 від 28 квітня 2023 року про народження дитини. В обгрунтування вимог вказує, що із [PERSON] мав відносини. [INFO] [PERSON] народила дитину доньку [PERSON] . Оскільки [PERSON] на час народження дитини перебувала (і перебуває) у шлюбі з Відповідачем батьком дитини відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України було зазначено [PERSON] і Відповідача. Позивач вважає себе батьком [PERSON] , а [PERSON] , яка хоч і перебувала в зареєстрованому шлюбі з Відповідачем, однак відносин з чоловіком не підтримувала. Ухвалою суду від 11 липня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження. 21 липня 2023 року через канцелярію суду відповідач подав відзив, в якому позов про визнання батьківства визнав повністю та просив розглянути справу у його відсутність, так як перебуває у складі ЗСУ та не може з`явитися до суду. Представник позивача-адвокат Ціпан О.П. у судовому засіданні підтримав позовну заяву і пояснив, що його довіритель [PERSON] значний час і до зачаття доньки [PERSON] жив та проживає з [PERSON] , однак сім`я проживає без реєстрації шлюбу. Інших стосунків, крім позивача, не має. [INFO] [PERSON] народила дитину. Всі родичі, друзі, близькі знайомі та оточуючі знають, що довіритель є біологічним батьком дитини, народженої [PERSON] . Про цю обставину знає і відповідач та про що не заперечує і сама [PERSON] . Однак, народжену дитину зареєстрували відповідно до чинного законодавства на відповідача, оскільки мати дитини та відповідач на момент зачаття дитини перебували у зареєстрованому шлюбі. Позивач у зареєстрованих шлюбних стосунках не перебував та не перебуває. Має намір зареєструвати свої стосунки з [PERSON] та записати себе батьком дитини. [PERSON] у судовому засіданні підтвердила обставини, про які зазначає представник позивача та пояснила, що з 28.09.2014 року та до 2020 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Через різні причини, починаючи із зими 2020 року стали проживати окремо одне від одного. В той час, як вона проживала окремо від відповідача у справі, познайомилася з позивачем, після чого стали спілкуватися. В подальшому між ними виникли почуття та з літа 2021 року - близькі стосунки. Разом з тим, за розірванням шлюбу вона зверталася вже будучи вагітною, у зв`язку з чим у позові було відмовлено. Дитину було зачатато у грудні 2022 року, тобто формально у період її шлюбу з відповідачем. Шлюб розірвано у органах РАЦСу у травні 2022 року, а дитину народила [INFO] . Через цю обставину батьком дитини вказано відповідача. Стверджує, що вона повідомила останньому про свою вагітність від іншого чоловіка, і те, що він буде зазначений як батько у свідоцтві про народження дитини. На той час цій обставині ні вона, ні відповідач не надали серйозного значення. Відповідач віднісся до цього спокійно, оскільки кожен з них вже жив своїм власним життям та мав інші відносини. Просила задоволити позовні вимоги оскільки відповідач визнає позов. Як мати дитини має бажання, щоб батьком дитини у документах значився батько дитини. Від відповідача надійшла письмова заява від 21.07.2023, в якій він позовні вимоги визнав. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Перевіривши матеріали справи, роз`яснивши процесуальні наслідки визнання позову, враховуючи, що відповідач позов визнав, а визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, а позов підлягає задоволенню. Ураховуючи вищевикладені обставини, а також положення ст. ст. 125, 128, 129, 134 СК України, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову. В силу положень ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved