Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернулась до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до відповідача, яким просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14 березня 2009 року цивільним адміністратором Центру ЗАЦС принципату Логбаба округ Дуала 3й Республіки Камерун зареєстрований між сторонами шлюб, про що видано свідоцтво (сертифікат) про шлюб №56/2009 від 24 березня 2009 року, 16 липня 2009 року легалізовано в Посольстві Камеруну в РФ у Москві повноважним представником посла з проставленням попереднього підпису та гербової печатки, після чого 09 листопада 2009 року справжність підпису та гербової печатки було засвідчено Департаментом консульської служби Міністерства закордонних справ України №572/2592 з проставленням гербової печатки. Після реєстрації шлюбу сторони мешкали в місті Харкові Україна. Від шлюбу у сторні народилось троє дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Сторони наразі спільно не проживають через втрату почуття кохання, взаєморозуміння та довіри, різні погляди на сімейне життя, місцезнаходження відповідача позивачу невідоме. Вважає, що подальше збереження шлюбу не має сенсу, суперечить її інтересам та інтересам її дітей. Аргументи учасників справи. Відповідач відзиву на позов не надав, з будь-якими заявами до суду не звертався. Рух справи. Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 18 травня 2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином, шляхом публікації оголошення на веб-порталі Судової влади України, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до\~статті 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Представник позивача у своїй заяві не заперечувала проти прийняття рішення в заочному порядку за відсутності відповідача. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 14 березня 2009 року цивільним адміністратором Центру ЗАЦС принципату Логбаба округ Дуала 3-й Республіки Камерун, що підтверджується копією актового запису про укладення шлюбу свідоцтвом (сертифікатом) про шлюбу №56/2009, виданим 24 березня 2009 року, підписаним 26 березня 2009 року керівником протокольного і консульського відділення у Дуала, штамп №1394 DIPL/D5/APCD/09, 16 липня 2009 року легалізовано у Посольстві Камеруну в РФ в м. Москва повноважним представником посла. 09 листопада 2009 року справжність підпису посла та гербової печатки було засвідчено Департаментом консульської служби Міністерства закордонних справ України №572/2592. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком дітей записаний Шеле Нарсісс. Діти є громадянами України. Згідно посвідки на постійне проживання відповідача [PERSON] , місце реєстрації останнього зазначено:. [ADDRESS] . Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Судом встановлено, що відповідач є іноземцем, шлюб між сторонами зареєстрований в Республіці Камерун. Під час вирішення спірних правовідносин суд враховує, що їх правове регулювання здійснюється нормами Сімейного кодексу України № 2947-ІІІ від 10.01.2002 року (із змінами та доповненнями) та Закону України «Про міжнародне приватне право» № 2709-IV від 23.06.2005 року (зі змінами та доповненнями). Порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, регламентується нормами Закону України «Про міжнародне приватне право». При цьому, як чітко обумовлено змістом статті 2 цього Закону, він застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, як: 1) визначення застосовуваного права; 2) процесуальна правоздатність і дієздатність іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб; 3) підсудність судам України справ з іноземним елементом; 4) виконання судових доручень; 5) визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів. Отже, наведений вище нормативно-правовий акт під приватноправовими відносинами розуміє відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб`єктами яких є фізичні та юридичні особи, а під іноземним елементом - ознаку, яку характеризує приватноправові відносини, що ним регулюються, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави (пункти 1 і 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право». Послідовний аналіз вказаних правових норм надіє судові можливість зробити висновок про те, що це рішення ухвалюється у справі з іноземним елементом. Загальні засади регулювання правовідносин з іноземним елементом встановлені Основним Законом нашої держави, який гарантує забезпечення, охорону і захист прав і свобод людини, зокрема, статтею 26 Конституції України закріплено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Отже, іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини (частина 2 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» № 3773-VI від 22.09.2011 року (із змінами та доповненнями). Так, судом встановлено, що відповідач має посвідку на постійне проживання в Україні, місцем реєстрації відповідача зазначено: [ADDRESS] . Позивач є громадянкою України, проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Шлюб між сторонами укладений в Республіці Камерун за законами цієї ж держави. Оскільки пункт 17 частини 1 статті 1 зазначеного Закону визначає посвідку на постійне проживання як документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні, суд робить висновок про те, що відповідач є іноземцем, який перебуває в Україні на законних підставах. Так, згідно із пунктом 2 статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» однією з підстав для визначення підсудності справ судам України, є випадок, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача. Відповідно до ст. 58 Закону України "Про міжнародне приватне право" Шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог\~Сімейного кодексу України\~щодо підстав\~недійсності шлюбу. Шлюб між іноземцями, шлюб між іноземцем та особою без громадянства, шлюб між особами без громадянства, що укладені відповідно до права іноземної держави, є дійсними в Україні. Згідно ст. 63 Закону України "Про міжнародне приватне право" припинення\~шлюбу та правові наслідки припинення\~шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків\~шлюбу. Процедура легалізації в Україні свідоцтва про укладення шлюбу або розірвання шлюбу, або рішення суду про розірвання шлюбу, скоєних за кордоном, відбувається на підставі Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном (затв. Наказом МЗС України МЗС від 04.06.2002 р.), Відповідно до\~наказу Мін`юсту N52/5 від 18.10.2000 р. (в\~ред. від 18.11.2003 р. 20140/5) "Про затвердження Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні", документи, видані компетентними органами іноземних держав, що свідчать акти цивільного стану, вчинені за межами України за законами іноземних держав, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надане ВР України. Відповідно до Листа Міністерства юстиції України № 26-26/291 від 11.05.2010 року Роз`яснення щодо застосування міжнародних договорів України про правову допомогу в частині, що стосується скасування вимоги легалізації офіційних документів, виданих компетентними органами Договірних Сторін так\~само офіційнідокументи звільняютьсявід потребилегалізації в\~державах-членах\~СНД,\~оскільки цепередбачено Конвенцієюпро правовудопомогу таправові\~відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах ( 997 009 )\~1993 року. Відповідно до ст. 13 вказаної Конвенції Документи, що на території однієї в Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з Договірних сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. Оскільки до позовної заяви додано свідоцтво про укладення шлюбу між позивачем та відповідачем, що видане та виготовлене спеціальною установою, за установленою формою, скріплено гербовою печаткою на території Російської Федерації, що\~\~є однією із Договірних Сторін вказаної вище Конвенції, що підписана та ратифікована Україною, то вказане свідоцтво не потребує якого-небудь спеціального посвідчення і розглядається як офіційний документ на Україні. За змістом положень ч.1\~ст.24 СК України\~та\~ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, засади шлюбу, особисті немайнові права і обов`язки подружжя, підстави їх виникнення та зміст визначаються Сімейним кодексом України, метою якого, зокрема, є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Таким чином, можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення кожного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу і рівності подружжя. Оскільки укладення шлюбу здійснюється вільно і добровільно, то ніхто не може бути змушений до збереження подружніх стосунків, якщо їх основи втрачені. Відповідно до частини 3 та частини 4 статті 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин та до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом» Відповідно до ст.ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі ст.\~109\~СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Зі змісту частини 2 статті 112 СК України вбачається, що якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він постановляє рішення про розірвання шлюбу. Оскільки у судовому засіданні достовірно з`ясовані фактичні взаємини та обставини сумісного життя подружжя, наявність в них неповнолітніх дітей, час припинення між ними шлюбних відносин, мотиви розірвання шлюбу та дійсні причини позову, які у своїй сукупності свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу і сім`ї є неможливим, суперечить їх інтересам та інтересам їхніх дітей, враховуючи небажання позивача відновити сімейні відносити, а також відсутність наявних перешкод, передбачених статтею 110 Сімейного кодексу України, приймаючи до уваги, що сім`я повинна будуватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які втрачені сторонами, суд, з огляду на наведене, приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу й вважає за можливе та необхідне позов задовольнити. Судом встановлено, що під час реєстрації шлюбу позивач своє прізвище не змінювала. На підставі викладеного і

Outcome: approved