Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

Адвокат Козар М.М., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Посилається на те, що позивач є власником будинку за [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON] , яка фактично в житловому будинку не проживає більше восьми років. Реєстрація в будинку відповідача є формальною та перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. В зв"язку з викладеним просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] стягнути сплачений судовий збір. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 березня 2023 року справу № 306/603/23 (провадження № 2/306/324/23) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с. 10). 27 березня 2023 року суддею Свалявського районного суду Вінер Е.А. винесено ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с. 13). В судове засідання адвокат позивача та позивач не з"явилися, адвокат подав до канцелярії суду заяву за вх. № 6201 від 03.08.2023 року про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити (а.с.31). Відповідач в судове засідання не з"явилася в черговий раз, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно і належним чином (а.с. 22-25, 28, 30), заяв про розгляд справи без участі чи відзиву на позов не надходило. Зважаючи на те, що сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Між сторонами існують правовідносини, які повинні регулюватися нормами статті 391 Цивільного Кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №319874505 від 10.01.2023 року (а.с.5). Згідно відповіді в.о. сільського голови Полянської сільської ради Н.Петрус від 20.03.2023 року громадянка [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с. 12). Відповідно до Акту обстеження № 7 про фактичне проживання (не проживання) особи від 09 березня 2023 року затвердженого в.о. сільського голови Н.Петрус та за свідченнями сусідів стверджується, що [PERSON] дійсно не проживає за адресою: [ADDRESS] більше восьми років (а.с. 7). Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна (будинку) має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст.9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Зі змісту статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно до вимог ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідач зареєстрована в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , проте не проживають понад один рік, позивач не може в повній мірі користуватися майном. Право позивача є порушеним, оскільки за відсутності відповідача в житловому приміщенні, самостійно вимушений здійснювати витрати з утримання майна та оплати за отримані комунальні послуги. Так, пред`явлення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є належним способом захисту цивільних прав, що в подальшому є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Така позиція підтверджується висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Зокрема, у тексті постанови зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньої; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач зареєстрована в житловому будинку за адресою [ADDRESS] , проте не проживає понад вісім років, а тому позов необхідно задовольнити.

Outcome: approved