Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

08 червня 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), а також стягнути аліменти на утримання [PERSON] як дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу). В обґрунтування пред`явлених вимог позивач зазначає, що 09 серпня 2022 року між нею та [PERSON] , було укладено шлюб, який зареєстровано Індустріально - Немишлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управлінням Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 212 від 09.08.2022 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 09.08.2022 [NUMBER] . Від шлюбу народилась донька [PERSON] , [INFO] . Позивач та її донька з моменту реєстрації шлюбу та народження дитини, проживали за адресою: [ADDRESS] (місце реєстрації та проживання батька дитини та її чоловіка). Зазначає, що чоловік має звання старшого лейтенанта та працює на посаді заступника командира роти охорони Київського РТЦК та СП у місті Харкові, має постійну заробітну плату, отже має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання доньки та на утримання її, як дружини, до досягнення донькою трьох років. Кірм того, вказує, що на теперішній час сім`я з відповідачем фактично перестала існувати, вони майже не спілкуються, вдома чоловік бував зрідка, з донькою часу майже не проводить. Взаєморозуміння щодо утримання чоловіком дитини та її, як дружини, не знайшли. У зв`язку з тим, що донька ще не досягла того віку, коли її можна віддати у дитячий садочок та вийти на роботу, то позивач не має змоги утримувати себе та дитину. Зараз весь час знаходиться з донькою, займається її розвитком та вихованням. Позивач зазначає, що вона офіційно працевлаштована на посаді старшого інспектора відділу менеджменту та моніторингу діяльності університету у ХНПУ ім. Г.С. Сковороди. На період з 07.01.2023 по 07.01.2026 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Посилаючись на норми Сімейного кодексу України, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 19 червня 2023 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання, призначене на 19 липня 2023 року на 09 годину 30 хвилин було відкладено за клопотанням представника відповідача адвоката Романченка О.М., у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні та необхідністю ознайомитись з матеріалами справи. 26 липня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що позовні вимоги визнають частково, а саме щодо стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини усіх видів заробітку [PERSON] . Щодо стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача до досягнення дитиною трьох років, позивач зазначив, що відповідно до ст. 84 СК України, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Крім того, зазначив, що у постанові Верховного Суду від 11.10.2018 у справі № 161/16931/16-ц сформовано наступну правову позицію щодо спірних правовідносин: «Аналіз норм статей 75 і 76 СК України дає підстави для висновку про те, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.» Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» на 2023 рік для осіб, які втратили\~працездатність встановлений прожитковий мінімум у розмірі 2093,00 гривень. Позивачка є тимчасово переміщеною особою та щомісячно одержує відповідну соціальну допомогу у розмірі 2000,00 гривень. Крім того, їй вже перераховано одноразову виплату допомоги на утримання дитини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 10320,00 гривень, а також виплачується щомісячна виплата у розмірі 860,00 гривень. Таким чином, позивачка має дохід, який забезпечує їй відповідний прожитковий мінімум. Крім того, позазачають, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу дружині на її утримання у зазначеному позивачкою розмірі (1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку), оскільки зазначена сума буде для відповідача надмірним тягарем, враховуючи розмір його доходів та витрат. З огляду на викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання як дружини до досягнення дитиною трирічного віку. 31 липня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що відповідач має постійну заробітну плату, а тому може надавати матеріальну допомогу. Відповідачем не надано доказів того, що він є матеріально не забезпеченою особою. Крім того, наголошує, що з відповідачем досі перебувають в офіційному шлюбі. Зазначає, що не погоджується з висновком представника відповідача про те, що вона має дохід, який забезпечує їй відповідний прожитковий мінімум. Допомога на утримання дитини не є її особистим доходом, оскільки цільове призначення цих коштів утримання дитини. Єдине джерело її доходів- це соціальна допомога як ВПО у розмірі 2000 грн., що є меншим, ніж прожитковий мінімум, який встановлено для працездатних осіб Законом України «Про Держаний бюджет України на 2023 рік» у розмірі 2684 грн. Представник відповідача не коректно посилається на норми ст. 75 та 76 СК України, оскільки правовою підставою позову є положення статті 84 СК України. Просить позовні вимоги задовольнити. 08 серпня 2023 року від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, в якому зазначив, що у відзиві на позовну заяву було зазначено про те, що відповідачем вживаються заходи щодо одержання відповідних доказів на підтвердження витрат, і що докази будуть надані суду у судовому засіданні. Так, наказом начальника Київського РТЦК та СП м. Харкова № 150 від 18.07.2023 старшого лейтенанта [PERSON] переведено для подальшого проходження служби до ВЧ [NUMBER] ( [ADDRESS] ). У зв`язку із цим, 20 липня 2023 року [PERSON] уклав із [PERSON] договір оренди квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до умов вищевказаного договору оренди [PERSON] щомісячно сплачуватиме орендну плату у розмірі 5000,00 гривень та додатково комунальні платежі на підставі відповідних рахунків. Крім того, [PERSON] оплачує щомісячно від 2000,00 до 3700,00 гривень своїй бабусі [PERSON] , яка є особою похилого віку та потребує його допомоги, для сплати комунальних платежів на утримання будинку за адресою: [ADDRESS] , де він зареєстрований та фактично проживав до переїзду у с. Нова Водолага. Даний факт підтверджується відповідними квитанціями. Зауважує, що на сьогоднішній день дохід [PERSON] складається із його заробітної плати, розмір якої становить близько 28000,00 гривень на місяць. У випадку задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі для власних потреб йому залишатиметься 3000,00-4000,00 гривень, що не може бути достатнім. Таким чином, задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі не відповідатиме принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача. 09 серпня 2023 року від позивача надійшли заперечення на клопотання про долучення доказів, в яких зазначає, що всі зазначені у клопотанні докази були наявні у відповідача до подання відзиву, а тому вони подані з пропуском строку і не можуть бути прийняті судом. Щодо\~здійснення оплати\~відповідачем щомісячно\~від 2000,00\~грн.\~до 3700,00\~грн.\~своїй бабусі\~ [PERSON] ,\~яка є\~особою похилого\~віку та\~потребує його\~допомоги,\~позивач зауважує,\~що відповідачем\~не надано\~доказів того,\~що громадянка\~ [PERSON] ,\~на банківський\~рахунок якої\~він здійснює\~переказ коштів,\~є його\~бабусею, не надано докази того, що громадянка [PERSON] потребує фінансової допомоги відповідача, не надано доказів того, що у громадянки [PERSON] відсутні інші родичі (чоловік, повнолітні дочка, син), які зобов`язані її утримувати та не надано доказів того, що такі родичі з поважних причин не можуть надавати їй належного утримання. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення. Представник відповідача адвокат Романченко О.М. у судовому засіданні зазначив, що вимогу щодо стягнення аліментів на утримання дитини визнають, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку просить відмовити з підстав, що наведені у відзиві. Зазначає, що відповідач не має змоги утримувати дружину, оскільки допомагає бабусі та перераховує їй грошові кошти, які вона сплачує за комунальні послуги, крім того, у зв`язку з переведенням йому необхідно винаймати житло. З приводу подання доказів представник відповідача зазначив, що у нього не було можливості їх долучити раніше, оскільки відповідач передав їх йому на вихідних, а до цього він перебував у відрядженні. Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 серпня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] , було укладено шлюб, який зареєстровано Індустріально - Немишлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 212, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від серії [NUMBER] . (а.с.13) Від шлюбу позивач та відповідач мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 63. (а.с.14) Донька сторін, [PERSON] , [INFO] , відповідно до довідки від 08.02.2023 № 6343-5002564865 взята на облік як внутрішньо переміщена особа та фактично проживає разом з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . (а.с.10-11), що і не оспорюється відповідачем. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку. Статею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1, 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Аліменти, заявлені в розмірі, передбаченому законодавством, судом взято до уваги те, що відповідач визнав позов, а тому спроможний сплачувати аліменти на дитину в розмірі, заявленому у позовній заяві. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на дитину підлягають до задоволенню. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку суд зазначає наступне. Відповідач заперечує щодо стягнення аліментів на утримання дружини посилаючись на те, що вона отримує виплати як ВПО, їй вже перераховано одноразову виплату допомоги на утримання дитини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 10320,00 гривень, а також виплачується щомісячна виплата у розмірі 860,00 гривень, а тому позивачка має дохід, який забезпечує їй відповідний прожитковий мінімум. Відповідач надає матеріальну допомогу своїй бабусі, крім того, йому необхідно сплачувати орендну плату за квартиру та відповідно комунальні платежі, а тому сплачувати аліменти у нього не має можливості. На підтвердження вказаних обставин та витрат відповідача подано клопотання про долучення доказів, в якому представник відповідача просить долучити квитанції про перерахування грошових коштів бабусі відповідача [PERSON] , та відповідно квитанції про оплату нею комунальних послуг, копію договору оренди квартири, копію картки особового рахунку військовослужбовця. Відповідно до ч.3, 4 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Судом встановлено, що дійсно, у відзиві на позовну заяву від 26.07.2023 представником відповідача було зазначено, що відповідачем вживаються заходи щодо одержання відповідних доказів на підтвердження щомісячних витрат, а тому докази будуть надані в судовому засіданні. Однак, представником відповідача не зазначено причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що всі вони датовані до 26.07.2023, за вийнятком однієї квитанції про перерахування 3000 грн. на рахунок [PERSON] , яка датована 08.08.2023. Тобто, докази були наявні у відповідача станом на дату подання відзиву, однак до нього долучені не були. Посилання представника відповідача на те, що він був у відрядженні і докази йому були передані на вихідних, судом не приймаються до уваги, оскільки відповідач самостійно міг надати суду наявні у нього докази, поважності причин ненадання доказів у визначений законом строк суду не зазначено. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Положеннями ч. 1 ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 1 ст. 80СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині -матері незалежно від цієї обставини. Відтак, посилання представника відповідача на те, що позивач отримує соціальні виплати, в тому числі на дитину, а тому має дохід, що забезпечує їй відповідний прожитковий мінімум, судом не приймаються до уваги, оскільки право на утримання дружини, з якою проживає дитина, виникає незалежно від її матеріального становища. Відповідно до статті 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. При винесенні рішення, суд враховує наступні обставини: матеріальне становище сторін, той факт, що позивач не працює, оскільки доглядає за дитиною до досягнення дитиною трьох років, малолітня дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, відповідач є працездатною особою, доказів про незадовільний стан здоров`я відповідача, наявність у нього інвалідності чи наявності на його утриманні інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї, матеріали справи не містять. Згідно із ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доказів на спростування того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу дружині, суду не надано. Крім того, у відзиві зазначено, що відповідач отримує заробітну плату на рівні 28\~000 грн. Таким чином, судом встановлено, що позивач потребує матеріальної допомоги, а відповідач є фізично здоровим, працездатним, працює та отримує дохід, а тому може надавати допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Отже, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] , виходячи із вимог ст. 84 СК України, враховуючи, що відповідачем не представлено суду належних та допустимих доказів щодо неможливості сплачувати аліменти на утримання дружини. Відтак, суд вважає, що відповідач не позбавлений можливості утримувати як малолітню дитину до досягнення нею повноліття, так і дружину, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трирічного віку. При цьому, загальний розмір усіх відрахувань з доходу відповідача не буде перевищувати 70 відсотків (1/4 доходу становить 25 % доходу; 1/6 доходу становить 16,7 % доходу; 25 % +16,7 % =41,7 % доходу боржника), що відповідає вимогам ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження", якою передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Згідно приписів п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі ст. ст.84, 180, 182,183, СК України,

Outcome: partial