Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

У травні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Універсал Банк» та просить: - визнати дії АТ «Універсал Банк» стосовно ненадання російської мови інтерфейсу мобільного застосунку «Монобанк» неправомірними; - зобов`язати АТ «Універсал Банк» повернути російську мову інтерфейсу мобільного застосунку «Монобанк»; - стягнути з АТ «Універсал Банк» моральну шкоду у розмірі 100000 грн. на користь [PERSON] . Позов мотивовано тим, що у позивача відкритий картковий рахунок «Монобанк» у банку АТ «Універсал Банк». На офіційному сайті банку є договір щодо умов приєднання. Згідно пунктів договору: 5.10. Мова дистанційного обслуговування: 5.10.1 Мовою дистанційного обслуговування за замовчуванням є українська мова; 5.10.2 На прохання клієнта його дистанційне обслуговування такж може здійснюватися російською мовою (прийнятна для сторін мова); 5.10.3. Клієнт обираючи в мобільному застосунку мову інтерфейсу, якщо можливість обрання мови інтерфейсу передбачена в мобільному застосунку, висловлює своє прохання до бонду здійснювати обслуговування відповідною мовою в усіх каналах дистанційного обслуговування; 5.10.4. Однак якщо клієнт в комунікації з банком розпочинає спілкування прийнятною для сторін мовою, в тому числі, якщо вона відрізняється від мову інтерфейсу мобільного застосунку, це є висловлення прохання клієнта до банку здійснювати дистанційне обслуговування відповідною мовою; 5.10.5. За окремим погодженням сторін дистанційне обслуговування по телефону і у месенджерах може здійснюватись англійською мовою. У позивача встановлений застосунок монобанк на мобільний телефон, інтерфейс якого був завжди на російській мові, але у травні 2023 року позивач побачив, що інтерфейс тепер українською мовою. Позивач звернувся до служби підтримки монобанку, на шо йому повідомили, що ніякої іншої мови не буде крім української. Позивач вважає такі дії відповідача порушують Конституцію України, сам договір з банком та ЗУ «Про захист прав споживачів». Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.06.202 3року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 14.07.2023 року представник відповідача Яковлев О.С. направив до суду відзив, яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог в поному обсязі, посилаючись на обставини у відзиві. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.09.2019 року позивачем [PERSON] та АТ «Універсал Банк» було укладено заяву анкету до договору банківських послуг. Відповідно до вступної частини Анкети-заяви клієнт просив відкрити поточний рахунок № [NUMBER] у гривні на його ім?я та встановили кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов. Відповідно до п.2 Анкети-заяви клієнт погодився, що ця Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надания банківських послуг (далі - Договір), укладення якого Клієнт підтверджує і зобов?язусться виконувати його умови. Відповідно до п.3 Анкети-заяви клієнт підтверджує, що він ознайомлений із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, клієнт беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Пунктом 2.4. глави 2 Розділу І Умов і правил передбачено, що, своїм підписом на Анкеті-Заяві Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення відповідного Договору він ознайомився з текстом розділів, пунктів, підпунктів цих Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток, Паспорту споживчого кредиту, Прогнозованого графіку щомісячних платежів та усіма умовами інших частин Договору, повністю зрозумів їхній зміст та погоджується з викладеним. Відповідно до п. 5.1. Глави 1. Розділу 1 Умов і правил: До каналів Дистанційного обслуговування відносяться: 5.1.1. Контактний центр Банку, який здійснює обслуговування по телефону і месенджерах. 5.1.2. Мобільний застосунок і інші канали обслуговування в Інтернет. 5.1.3. Інформування через SMS, e-mail або месенджери. 5.1.4. Інформування через Автовідповідач (IVR дзвінок). Відповідно до п. 5.10. Глави 1. Розділу І Умов і правил: Мова дистанційного обслуговування: 5.10.1. Мовою дистанційного обслуговування за замовчуванням є українська мова. 5.10.2. На прохання Клієнта його дистанційне обслуговування також може здійснюватися російською мовою (прийнятна для Сторін мова). 5.10.3. Клієнт, обираючи в Мобільному застосунку мову інтерфейсу, якшо можливість обрання мови інтерфейсу передбачена в Мобільному застосунку, висловлює своє прохання до Банку здійснювати обслуговування відповідною мовою в усіх каналах Дистанційного обслуговування. 5.10.4. Однак якщо клієнт в комунікації з Банком розпочинає спілкування прийнятною для Сторін мовою, в тому числі, якщо вона відрізняється від мови інтерфейсу Мобільного застосунку, це є висловленням прохання Клієнта до Банку здійснювати дистанційне обслуговування відповідною мовою. 5.10.5. За окремим погодженням Сторін Дистанційне обслуговування по телефону і месенджерах може здійснюватися англійською мовою. Як зазначає позивач, мова інтерфейсу мобільного застосунку монобанку змінилась з російської на українську, в підтвердження вказаних доводів надає витяг з переписки з оператором мобільного застосунку «Монобанк» Відповідно до ч .1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Інформація про продукцію повинна містити: 1) назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; 3) дані про основні властивості продукції, номінальну кількість (масу, об`єм тощо), умови використання; 4) відомості про вміст шкідливих для здоров`я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами; 5) позначку про наявність у складі продукції генетично модифікованих організмів; 6) дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; 6-1) виробник (продавець) у разі виявлення недостовірної інформації про продукцію (якщо вона не шкодить життю, здоров`ю або майну споживача) протягом тижня вилучає цю продукцію з продажу та приводить інформацію про неї у відповідність, якщо законом чи відповідним технічним регламентом не встановлено інший порядок дій виробника (продавця) у таких випадках; 7) дату виготовлення; 8) відомості про умови зберігання; 9) гарантійні зобов`язання виробника (виконавця); 10) правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; 11) строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; 12) найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування. Вілповілно до п.4) ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, ї кількість, якість, асортимент, й виробника (виконавця, продавця) відновідно до Закону України "Про забезпечення функціонувания української мови як державної". Відповідно до п.4 прим. 1) ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбания, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на обслуговування державною мовою відповідно до Закону Україши "Про забезечения функцоцування української мови як державної". Відповідно до статті 10 Конституції України Державною мовою в Україні є українська мова. Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України. В Україні гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України. Держава сприяє вивченню мов міжнародного спілкування. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» Єдиного державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова. Відцовідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про забезпечення функціонування українсько мови як державної» цей Закон регулює функціонування і застосувания української мови як державної у сферах суспільного життя, визначених цим Законом, на всій території України. Відповідно до ч.3 ст. 2 Закону України «Про забезпечення функціонування українсько мови як державної» порядок застосування кримськотатарської мови та інших мов корінних народів, національних меншин України у відповідних сферах суспільного життя визначаться законом щодо порядку рсалізації прав корінних народів, національних меншин України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» мовою обслуговування споживачів в Україні є державна мова. Відповідно до ч.2 ст. 30 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» підприємства, установи та організації всіх форм власності, фізичні особи - підприємці, інші суб?єкти господарювання, що обслуговують споживачів (крім випадків, встановлених частиною третьою цієї статті), здійснюють обслуговування та надають інформацію про товари (послуги), у тому числі через інтерпет-магазини та інтернет-каталоги, державною мовою. Інформація державною мовою може дублюватися іншими мовами. Відповідно до ч.3 ст. 30 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» на прохання клієнта його персональне обслуговування може здійснюватися також іншою мовою, прийнятною для сторін. Відповідно до ч.2. ст. 30 Закону України «Про платіжні послуги» інформація та умови договору про надання платіжних послуг надаються надавачем платіжних послуг у спосіб, що забезпечує вільний доступ користувача до такої інформації, у належному вигляді, викладені українською мовою. Крім української мови, надавач платіжних послуг за наявності технічної можливості може додатково надати користувачу таку інформацію іншою мовою на вибір користувача. Інформація та умови договору про надання платіжних послуг можуть надаватися шляхом ознайомлення користувача з проєктом договору в електронному або паперовому вигляді (без стягнення додаткової плати) або шляхом надання користувачу доступу до публічного (мережевого) ресурсу, на якому розміщений проєкт договору. AT «Універсал Банк» у відповідності до вищевказаних норм права надає банківські послуги та здійснює обслуговувания клієнтів, в тому числі й дистанційне та надає інформацію про послуги, у тому числі через інтернет-сайт та мобільний застосунок державною мовою. Умовами Договору про надання банківських послуг передбачена можливість здійснення дистанційного обслуговування клієнтів російською мовою (прийнятна для Сторін мова). Проте, підпунктом 5.10.3. пункту 5.10. глави 1. Розділу 1 Умов і правил, клієнт, обираючи в мобільному застосунку мову інтерфейсу, якщо можливість обрання мови інтерфейсу передбачена в мобільному застосунку, висловлює своє прохання до банку здійсювати обслуговуваання відповідною мовою в усіх каналах дистанційного обслуговування. Як встаеновлено в ході розгляду справи, 17.09.2022 року у АТ «Універсал Банк» перестала існувати технічна можливість відображення російської мови як мови інтерфейсу в мобільному застосунку «Монобанк», а отже у всіх клієнтів АТ «Універсал Банк» з 17.09.2022 року після оновлення застосунку «Монобак» мовою дистанційного обслуговування - інтерфейсу в мобільному застосунку «Монобанк» за замовчування залишилась виключно державна мова - українська мова. Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Так, судом не встановлено в діях АТ «Універсал Банк» порушення прав позивача [PERSON] , тобто не встановлена неправомірність дій відповідача, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання дій відповідача неправомірними та зобов`язання повернути російську мову інтерфейсу мобільного застосунку «Монобанк». Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної шкоди (немайнової) шкоди. Згідно з ч.ч.1-2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. За частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Для настання цивільно-правової відповідальності необхідна наявність наступних елементів: протиправність дій, винність дій особи, яка завдала шкоди, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між винними діями та наслідками, що настали. Отже, вимога про відшкодування моральної шкоди, яка у цій справі є похідною від вимоги про захист прав позивача як споживача, не підлягає задоволенню, оскільки судом вже відмовлено в задоволенні вимоги про захист прав споживача, та не встановлено порушення відповідачем прав позивача як споживача послуг, тому відсутні підстави, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів», статтями 23, 1167 ЦК України, для стягнення з відповідача на користь [PERSON] моральної шкоди, та не встановлена вина відповідача у заподіянні моральної шкоди позивачу. Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові № 209/104/20 від 14.12.2022 року. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з АТ «Універсал Банк» моральної шкоди. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed