Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-20 00:00:00

02.03.2023 [PERSON] , звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з 05.10.2007 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08.09.2016 шлюб між сторонами розірвано, син залишився проживати у матері, за позовом якої рішенням суду з позивача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Разом з тим, уже тривалий час син проживає разом з позивачем в належному йому будинку, має гарні умови для проживання, дитина всім забезпечена, батько належно ставиться до своїх обов`язків щодо виховання, дбає про його здоров,я, фізичний і моральний розвиток. Зі слів сина йому відомо, що дитині комфортно перебувати в сім,ї батька. Вважає, що за таких умов дитині й надалі буде краще проживати з батьком, то позивачем було прийнято рішення про звернення до суду з заявою про визначення місця проживання дитини, а отже і стягнення аліментів на утримання сина на користь відповідачки має бути припинено. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, обґрунтовуючи обставинами, викладеними у позові. Позивач зазначив, що працює командиром відділення ДСНС, має постійний дохід, піклується про сина, який весь час проживає з ним. При цьому сплачує відповідачці аліменти на утримання малого. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідачки адвокат Савюк К.О. у судовому засіданні визнала позовні вимоги частково, а саме не заперечувала проти припинення стягнення аліментів. Щодо визначення місця проживання дитини вказала на те, що її довірителька ніколи не заперечувала проти проживання дитини з батьком, тим більше, що останній час вона перебуває на роботі закордоном. Отже ця вимога не ґрунтується на законі, оскільки спір з цього питання відсутній. Представник третьої особи у судовому засіданні зазначила, що вимоги позивача законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши долучені до матеріали справи докази, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 07.07.2016. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08.09.2016 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 14.7.2016 рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки його заробітку (доходу), але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. З довідки № 655 від 10.20.2022 про склад сім,ї та зареєстрованих у житловому приміщенні осіб вбачається, що за адресою [ADDRESS] до складу сім,ї входять [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 04.10.2022 за адресою [ADDRESS] зі слів малолітнього [PERSON] , йому більш комфортно перебувати в сім,ї батька, де він проводить більшу частину свого часу. Згідно ч.ч. 1-3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] більше часу проживає разом з батьком, позивачем [PERSON] у належному йому на праві власності будинку за адресою [ADDRESS] , тобто окремо від відповідачки, яка проти цього не заперечує. На час звернення [PERSON] до суду [PERSON] досяг чотирнадцятирічного віку, тобто є неповнолітньою, яка відповідно до вимог ст..160 СК сама може визначатися щодо місця свого проживання. Також суду не доведено, що відповідачка [PERSON] чинила чи чинить перешкоди в тому, щоб неповнолітній син проживав з батьком. Таким чином, судом не встановлено, що відповідачкою порушено, не визнано або оспорено права, свободи чи законні інтереси позивача щодо проживання неповнолітнього сина з ним та, що існують обмеження вільного вибору неповнолітнім [PERSON] свого місця проживання. Щодо вимог припинення стягнення аліментів, відповідачка визнала цю вимогу, не заперечувала проти її задоволення, а тому суд, встановивши обставини справи, та враховуючи, що задоволення цієї вимоги не порушує прав та інтересів неповнолітньої дитини, вважає можливим її задовольнити. Отже, враховуючи встановлені обставини справи та вимоги чинного законодавства, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На підставі ст.160 СК України,

Outcome: partial