Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

30 березня 2023 року, згідно поштового відправлення, [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.10.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивував тим, що має на своєму утриманні неповнолітню дитину, матір`ю якої є відповідач, яка добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, з 11.10.2017 син проживає разом з ним, а місцезнаходження відповідача йому невідоме, на його неодноразові звернення до відповідача щодо виплати аліментів, остання не реагує. В судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив, що син проживає окремо у будинку його батьків, але він ним опікується. У нього є інша сім`я і він проживає разом зі своєю дружиною. Він телефонував відповідачу з приводу сплати аліментів, але остання відмовляється утримувати сина. Відповідач позов не визнала, пояснивши, що після розлучення вона зі старшим сином [PERSON] почала проживати окремо, а молодший син вирішив залишитись з батьком. В подальшому батько пішов проживати до своєї нової дружини, а молодший син залишився проживати у будинку, вона йому надавала матеріальну допомогу. На даний час позивач вирішив продати будинок, з цією метою забрав свого батька жити до себе, а син залишився у будинку, оскільки його дружина проти того, щоб проживати разом. У зв`язку з зазначеними обставинами він звернувся до суду про стягнення аліментів, оскільки будинок продати не може, а йому потрібні кошти. Вказала, що на даний час її молодшому сину більше допомагає старший син. В судовому засіданні був присутній неповнолітній [PERSON] , який заперечував щодо поданої заяви про стягнення аліментів на користь батька, пояснив, що він проживає у будинку один, матеріально йому допомагали як батько так і мати, на даний час він вже закінчив училище і може себе сам забезпечувати. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до наступних висновків. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2017 року. (а.с.6) [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.5) Згідно довідки Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 03-08/260 від 02.03.2023, [PERSON] , [INFO] зареєстрований в [ADDRESS] . За даною адресою зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . (а.с.7) Відповідно до ксерокопії Акту про фактичне проживання осіб за адресою : [ADDRESS] від 12.04.2023 року, який не засвідчений у встановленому законом порядку, його оригінал не надано до суду, за вказаною вище адресою проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] за вказаною адресою фактично не проживає з 11.10.2017 року. (а.с.17) Суд не приймає як доказ надану ксерокопію акту щодо проживання [PERSON] разом з неповнолітнім сином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживає один, що також підтверджено учасниками справи. За повідомленням Новобілоуської сільської ради [PERSON] за адресою [ADDRESS] проживає періодично. В судовому засіданні оглянуто наданий позивачем витяг з протоколу № 4 засідання комісії з питань захисту прав дитини Новобілоуської сільської ради від 14 квітня 2023 року, де піднімалось питання, що неповнолітній [PERSON] проживає один без батьків та родичів та [PERSON] було попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.181 СКУ способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.5 ст.183 СК України - той із батьків, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. В судовому засіданні позивачем не доведено, що він з 11.10.2017 вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням [PERSON] від їх сплати. Зазначені обставини не підтвердила в судовому засіданні відповідач та неповнолітній [PERSON] . Також, в судовому засіданні встановлено, що батько проживає окремо від сина, а отже відсутні підстави для стягнення аліментів на його користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі частини і з дня звернення з позовом до суду з 30.03.2023. Враховуючи встановлені обставини та досліджені докази в сукупності, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed