Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом у якому просить стягнути солідарно із [PERSON] та [PERSON] три проценти річних за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.08.2010 у справі № 2-2243/1-2010 у розмірі 8 142,33 дол. США та пропорційно судовий збір в сумі 4 466,31 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.08.2010 Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі № 2-2243/1-10 про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11393920000 від 12.09.2008 у розмірі 90 471,40 дол. США, що еквівалентно 716 985,88 грн., з яких кредитна заборгованість у розмірі 77 146,48 дол. США, що станом на 01.04.2010 еквівалентно 611 385,85 грн., заборгованість за процентами у розмірі 11 307,83 дол. США, що станом на 01.04.2010 еквівалентно 89 614,55 грн., заборгованість за пенею за прострочення сплати кредиту у розмірі 516,62 дол. США, що станом на 01.04.2010 еквівалентно 4 094,20 грн. та заборгованість за пенею за прострочення сплати процентів у розмірі 1 500,47 дол. США, що станом на 01.04.2010 еквівалентно 11 891,28 грн. Зазначено, що 09 листопада 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі № 755/11543/16-ц постановлено ухвалу, якою замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк» по виконанню виконавчих листів № 2-2243/1 виданих 16.03.2011 Дніпровським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості. 24 травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Гефест» укладено договір № 1436/К купівлі-продажу майнових прав. 23 січня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі № 2-2243/1-2010 постановлено ухвалу, якою замінено сторону стягувача з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Гефест» у виконавчих листах виданих відносно [PERSON] та [PERSON] . Позивач вказує, що рішення суду відповідачами залишається не виконаним, у зв`язку із чим позивачем за порушення зобов`язання з повернення кредиту нараховано 3 % річних у розмірі 8 142,33 дол. США, що включає в себе 3 % річних у розмірі 6 943,17 дол. США за порушення зобов`язання з повернення кредиту, 3 % річних у розмірі 1 017,69 дол. США за порушення зобов`язання з повернення процентів за користування кредитом, 3 % річних у розмірі 46,47 дол. США за порушення зобов`язання з повернення пені за прострочення сплати кредиту та 3 % річних 135,00 дол. США за порушення зобов`язання з повернення пені за прострочення справи процентів. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.04.2023 відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 23-24). Відповідачам був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї процесуальними документами була отримана відповідачами 12.04.2023, про що свідчать зворотні поштові повідомлення наявні в матеріалах справи (а.с. 29, 30). Відзив на позов відповідачами у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не подано заперечень проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.08.2010 ухваленим у справі № 2-2243/1-2010 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені позовні вимоги задоволено; стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість у розмірі 716 985,88 грн., з яких: 77 146,48 дол. США, що за курсом НБУ станом на 01.04.2010 становить 611 385,85 грн. кредитної заборгованості; 11 307,83 дол. США, що за курсом НБУ станом на 01.04.2010 становить 89 614,55 грн. заборгованості по процентам; 516,62 дол. США, що за курсом НБУ станом на 01.04.2010 становить 4 094,20 грн. пені за прострочення сплати кредиту та 1 500,47 дол. США, що за курсом НБУ станом на 01.04.2010 становить 11 891,28 грн. пені за прострочення сплати процентів (далі - рішення суду, а.с. 11-12). Як убачається зі змісту ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 23.01.2020 постановленій у справі № 2-2243/1-10 за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Гефест», заінтересовані особи: ПАТ «Дельта Банк», [PERSON] , [PERSON] про заміну сторони виконавчого провадження, ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09.11.2016 задоволено заяву ПАТ «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, замінено сторону стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк» у виконавчих листах № 2-2243/1 виданих 16.03.2011 Дніпровським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 716 985,88 грн., судового збору в розмірі 1 700 грн., а також витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. (а.с. 13-14). Вищевказаною ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.01.2020 постановленою у справі № 2-2243/1-10 задоволено вимоги заяви ТОВ «Фінансова компанія «Гефест», заінтересовані особи: ПАТ «Дельта Банк», [PERSON] , [PERSON] про заміну сторони виконавчого провадження, замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» у виконавчих листах № 2-2243/1 виданих 16.03.2011 Дніпровським районним судом міста Києва відносно [PERSON] та [PERSON] . Відповідно частини 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно положень частин 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини 5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 ст. 625 ЦК України). За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Зазначений висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18). При цьому, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Вищевикладена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.06.2023 по справі № 760/15867/16-ц. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 по справі № 373/2054/16-ц зазначено, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За вимогами позову позивач, посилаючись на невиконання вищевказаного рішення суду, просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку, відповідно до положень ст. 625 ЦК України, 3 % річних у розмірі 8 142,33 дол. США., що включає: 3 % річних у розмірі 6 943,17 дол. США за порушення зобов`язання з повернення кредиту; 3 % річних у розмірі 1 017,69 дол. США за порушення зобов`язання з повернення процентів за користування кредитом; 3 % річних у розмірі 46,47 дол. США за порушення зобов`язання з повернення пені за прострочення сплати кредиту; 3 % річних 135,00 дол. США за порушення зобов`язання з повернення пені за прострочення сплати процентів. Згідно положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За нормою частини 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. З матеріалів справи убачається, що на суму заборгованості по кредиту 77 146,48 дол. США нараховано 3 % річних за період з 14.02.2020 по 15.02.2023; на суми заборгованості по процентам 11 307,83 дол. США, пені за прострочення сплати кредиту 516,62 дол. США, пені за прострочення сплати процентів 1 500,47 дол. США - нараховано 3 % річних за період з 07.02.2020 по 08.02.2023. Відповідачами суду не надано доказів у спростування позовних вимог щодо невиконання вищевказаного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.08.2010 у справі № 2-2243/1-2010. Разом з тим, суд враховує, що заявлений період вимог з 24.02.2022 по дати відповідно 15.02.2023 та 08.02.2023 не ґрунтується на нормах чинного законодавства, у зв`язку з чим у цій частині позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 17.03.2022, визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Грошові зобов`язання відповідачів виникли за рішенням суду на підставі кредитного договору та договору поруки, отже, позов про стягнення з відповідачів 3% річних, згідно ст. 625 ЦК України, підлягає задоволенню частково, а саме по дату 23.02.2022. За правилами частини 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Період часу з 14.02.2020, що заявлений стосовно заборгованості по тілу кредиту в сумі 77 146,48 дол. США, по 23.02.2022, включає 322 дні прострочення з 14.02.2020 по 31.12.2020 та 419 дні прострочення з 01.01.2021 по 23.02.2022. Отже, 3 % річних становить 4 692,96 дол. США ((77 146,48 х (3 : 366 : 100) х 322 = 2 036,16 дол. США) + (77 146,48 х (3 : 365 : 100) х 419 = 2 656,80 дол. США). На суми заборгованості по процентам 11 307,83 дол. США, пені за прострочення сплати кредиту 516,62 дол. США та пені за прострочення сплати процентів 1 500,47 дол. США, що складає загальну суму боргу - 13 324,92 дол. США, заявлено до стягнення 3 % з 07.02.2020. Період з 07.02.2020 по 23.02.2022 включає 329 дні прострочення з 07.02.2020 по 31.12.2020 та 419 дні прострочення з 01.01.2021 по 23.02.2022. У зв`язку з цим, 3 % річних від суми боргу 13 324,92 дол. США становить 818,23 дол. США ((13 324,92 х (3 : 366 : 100) х 329 = 359,34 дол. США) + (13 324,92 х (3 : 365 : 100) х 419 = 458,89 дол. США). У спростування вище викладеного будь яких доказів відповідачами суду не надано. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, а саме стягнення з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача 3% річних за невиконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 5 511,19 дол. США (4 692,96 дол. США + 818,23 дол. США) Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу між сторонами судових витрат, із кожного з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме по 1 511,53 грн.

Outcome: partial