Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

Заступник керівника Вінницької окружної прокуратури Семенюк Володимир Анатолійович в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про конфіскацію у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області у відповідачки: земельних ділянок із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером 0522481600:01:000:0184 площею 2,0388га, та кадастровим номером 0522481600:01:000:0185 площею 2,0387га, розташованих на території Літинської селищної територіальної громади Вінницького району Вінницької області. Просив стягнути з відповідачки на користь Вінницької обласної прокуратури сплачений судовий збір 5368,00грн. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилався на те, що Вінницькою окружною прокуратурою при виконанні повноважень, визначених статтею 131-1 Конституції України та статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» виявлено факт порушення інтересів держави щодо незаконного перебування у приватній власності громадян російської федерації земельних ділянок сільськогосподарського призначення, зокрема, громадянкою російської федерації [PERSON] земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території Літинської територіальної громади Вінницького району (раніше - Горбовецька сільська рада Літинського району). Встановлено, шо на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1-1038 від 02.06.2010 після смерті батька [PERSON] , [PERSON] , громадянка російської федерації, успадкувала земельну ділянку № [NUMBER] , площею 2,0388га, кадастровий номер 0522481600:01:000:0184 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в межах згідно з планом, що розташована на території Горбовецької сільської ради Літинського району Вінницької області. В подальшому, на підставі зазначеного свідоцтва про спадщину за заповітом, державним реєстратором 20.06.2018 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] на вказану земельну ділянку. В подальшому, 05.07.2018 вказану земельну ділянку [PERSON] передала в оренду ТОВ «МП-АЛЬФА» у платне користування строком на 15 років. Крім того, встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1-1040 від 02.06.2010 після смерті батька [PERSON] , [PERSON] , громадянка російської федерації, успадкувала земельну ділянку № [NUMBER] , площею 2,0387га, кадастровий номер 0522481600:01:000:0185 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в межах згідно з планом, що розташована на території Горбовецької сільської ради Літинського району Вінницької області. В подальшому, на підставі зазначеного свідоцтва про спадщину за заповітом, державним реєстратором 20.06.2018 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] на вказану земельну ділянку. В подальшому, 05.07.2018 вказану земельну ділянку [PERSON] передала в оренду ТОВ «МП-АЛЬФА» у платне користування строком на 15 років. Разом із цим, окружною прокуратурою виявлено порушення ст.13, 14, 41 Конституції України, ст.80, 81, 145 Земельного кодексу України при використанні [PERSON] зазначених земельних ділянок. Так, [PERSON] , будучи іноземною громадянкою, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (з 20.06.2018 по даний час) не відчужила їх (лише передала в оренду), чим безпідставно порушено річний строк, установлений ч.4 ст.81 Земельного кодексу України, є підстави для їх конфіскації у власність держави. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області 27.04.2023 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 02.06.2023. Ухвалою від 02.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 27.06.2023, який відкладено на 01.08.2023 у зв`язку з неявкою відповідачки. Прокурор Черниш Г.М. в судове засідання не з`явилась, на електронну адресу суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, не заперечила проти винесення заочного рішення. Представник Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Громадський Р.В. в судовому засіданні в режимі відеоконференції позов підтримав та просив задовольнити, з підстав, викладених у поясненнях на позовну заяву, у яких представник висловив свою позицію щодо розв`язання спору. Не заперечив проти розгляду справи за відсутності відповідачки [PERSON] та винесення заочного рішення. Від Товариства з обмеженою відповідальністю «МП-АЛЬФА» надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Щодо позовних вимог покладаються на думку суду. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відзив на позов не подала. З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, врахувавши письмову думку інших учасників судового провадження, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає встановленими наступні обставини. 14.10.2002 [PERSON] , [INFO] , документована паспортом громадянина російської федерації № [NUMBER] , виданим 14.10.2002 відділом міліції Кіровського району м. Санкт-Петербурга, код підрозділу 782-014, паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувалась. Відомості про наявність актового запису про смерть вказаної особи - відсутні (а.с.22,23, 28-32). За [PERSON] , громадянкою російської федерації, зареєстровано право власності на земельні ділянки: з кадастровим номером: 0522481600:01:000:0184, площею 2,0388га; з кадастровим номером: 0522481600:01:000:0185, площею 2,0387га; для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в межах Горбовецької сільської ради Літинського району Вінницької області, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.18,19). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що 20.06.2018 державним реєстратором Літинської районної державної адміністрації Вінницької області Овчінніковим Олександром Сергійовичем, зареєстровано право власності за [PERSON] , громадянкою російської федерації, на земельну ділянку з кадастровим номером: 0522481600:01:000:0184, площею 2,0388га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в межах Горбовецької сільської ради Літинського району Вінницької області (а.с.14,15). Підставою для державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку стало свідоцтво про право на спадщину за заповітом №1-1038 від 02.06.2010 після смерті [PERSON] (а.с.20). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що 20.06.2018 державним реєстратором Літинської районної державної адміністрації Вінницької області Овчінніковим Олександром Сергійовичем, зареєстровано право власності за [PERSON] , громадянкою російської федерації, на земельну ділянку з кадастровим номером: 0522481600:01:000:0185, площею 2,0387га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в межах Горбовецької сільської ради Літинського району Вінницької області (а.с.16,17). Підставою для державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку стало свідоцтво про право на спадщину за заповітом №1-1040 від 02.06.2010 після смерті [PERSON] (а.с.21). Земельну ділянку з кадастровим номером 0522481600:01:000:0184, площею 2,0388га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в межах Горбовецької сільської ради Літинського району Вінницької області, [PERSON] передала в оренду ТОВ «МП-АЛЬФА» на підставі договору оренди №1384 від 26.06.2018, відповідно до пункту 3.1 якого, орендодавець передала орендарю у платне користування земельну ділянку строком на 15 років (а.с.24,25,44). Земельну ділянку з кадастровим номером 0522481600:01:000:0185, площею 2,0387га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в межах Горбовецької сільської ради Літинського району Вінницької області, [PERSON] передала в оренду ТОВ «МП-АЛЬФА» на підставі договору оренди №1385 від 26.06.2018, відповідно до пункту 3.1 якого, орендодавець передала орендарю у платне користування земельну ділянку строком на 15 років (а.с.26,27,44). Зі змісту листа №0-2-0.6-545/2-23 від 23.01.2023, Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області проінформовано Вінницьку обласну прокуратуру відносно можливості вжиття Головним управлінням заходів представницького характеру по питанню конфіскації земельних ділянок у громадян, які їм не можуть належати на праві власності (а.с.34). Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області листом №0-2-0.6-623/2-23 від 15.02.2023 надано Вінницькій окружній прокуратурі на їх запит інформацію та документи по факту не відчуження іноземними громадянами земельних ділянок сільськогосподарського призначення протягом року з моменту виникнення права власності (а.с.33, 35-43). Вінницькою окружною прокуратурою в порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру» листом №50/5097вих-23 від 04.04.2023 повідомлено Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави в суді щодо конфіскації у [PERSON] земельних ділянок (а.с.45,49). Відповідно до ст.13 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 14 Конституції України закріплено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.2 ст.321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) визначені нормами Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного та Земельного кодексів України. Відповідно до ч.1, 2 ст.38 Закону України «Про міжнародне приватне право», право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно ч.1 ст.39 Закону України «Про міжнародне приватне право», виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. У ч.1 ст.1 ЗК України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ч.2 ст.373 ЦК України, право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Приписами ч.1, 2, 4 ст.374 ЦК України передбачено, що суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Іноземці, особи без громадянства можуть набувати право власності на землю (земельні ділянки) відповідно до закону. Права та обов`язки суб`єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом. Так, згідно ст.80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. Відповідно до ч.2-4 ст.81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У ч.2 ст.35 ЗК України встановлено, що іноземці та особи без громадянства, а також юридичні особи, можуть мати земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва на умовах оренди. При цьому, згідно ч.5 ст.22 ЗК України(в редакції станом на дату набуття права власності - 20.06.2018) землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Згідно ч.1, 3 ст.130 ЗК України (в редакції чинній на дату розгляду справи) набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть: громадяни України; юридичні особи України, створені і зареєстровані за законодавством України, учасниками (акціонерами, членами) яких є лише громадяни України та/або держава, та/або територіальні громади; територіальні громади; держава. Порушення вимог частин першої і другої цієї статті є підставою для визнання правочину, за яким набувається право власності на земельну ділянку, недійсним, а також для конфіскації земельної ділянки. У ст.125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. У п.п.д), е) ч.1ст.140 ЗК України передбачено, що підставами припинення права власності на земельну ділянку є, зокрема, конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. При цьому, відповідно до ст.145 ЗК України(в редакції станом на дату набуття права власності - 20.06.2018) якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Особа, до якої переходить право власності на земельну ділянку і яка не може набути право власності на землю, має право отримати її в оренду. Відповідно до ч.1, 2, 4 ст.145 ЗК України (в редакції чинній на дату розгляду справи), якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Отже, аналізуючи вищенаведені положення законодавства України, судом встановлено, що станом на 20.06.2018 була встановлена законодавча заборона на передачу земель сільськогосподарського призначення, до яких відносяться земельні ділянки із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, у власність іноземцям. Як на дату набуття права власності, так і на час розгляду справи у суді іноземці можуть отримати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства лише на умовах оренди. При цьому, після набуття [PERSON] , громадянкою російської федерації, у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства остання є особою, до якої перейшло право власності на земельну ділянку, яка у 2018 за ЗК України не може перебувати в її власності, на останню покладався обов`язок щодо відчуження набутої ділянки протягом року з моменту переходу такого права, тобто до 20.06.2019, проте остання лише передала вказану земельну ділянку в оренду ТОВ «МП-АЛЬФА». А у випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягала примусовому відчуженню за рішенням суду. На підставі досліджених письмових доказів, суд встановив, що [PERSON] , як іноземка, маючи обов`язок протягом року з моменту набуття права власності відчужити земельну ділянку для особистого селянського господарства, яка не може перебувати у її власності, такий обов`язок не виконала. Оскільки на час розгляду справи у суді, з врахуванням внесених до ЗК України змін, на іноземців, до яких перейшло право власності на земельну ділянку, яка за ЗК України не може набуватися ними у власність, також покладається обов`язок щодо відчуження набутої земельної ділянки протягом року з моменту переходу такого права, а у разі невиконання такого обов`язку така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду з поверненням її колишньому власнику, то в діях [PERSON] наявне порушення чинного земельного законодавства України. Відповідно до ст.5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Згідно п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1302 від 09.12.2021 р., Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру. Відповідно до п.1 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, затвердженого наказом Держгеокадастру №603 від 23.12.2021 р., Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та їй підпорядковане. Згідност.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Так, у ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно ч.3 ст.56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Оскільки ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, яке здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, самостійно не реалізувало процесуальне право на подання позову про конфіскацію земельної ділянки, то наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26.05.2020 р. по справі №912/2385/18. Згідно ч.3, 4 ст.12, ч.1, 3 ст.13, ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене, встановивши, що [PERSON] , будучи громадянкою російської федерації, упродовж встановленого законодавством строку з 20.06.2018 по 20.06.2019, після набуття права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0522481600:01:000:0184 площею 2,0388га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, та земельну ділянку з кадастровим номером 0522481600:01:000:0185 площею 2,0387га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які не можуть перебувати у власності іноземців, не виконала свого обов`язку щодо відчуження такої ділянки, враховуючи триваючий характер порушення [PERSON] вимог земельного законодавства України, яке й на даний час передбачає для іноземців лише право оренди земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, внаслідок чого спірні земельні ділянки підлягають конфіскації за рішенням суду, суд приходить до висновку, що позов заступника керівника Вінницької окружної прокуратури Семенюка Володимира Анатолійовича в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «МП-АЛЬФА» про конфіскацію земельних ділянок, підлягає задоволенню в повному обсязі. Разом з тим, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 5368,00грн. Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України, слід покласти на відповідача.

Outcome: approved