Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Представник АТ КБ ПриватБанк Балагурак В.В. звернулася до Дубровицького районного суду Рівненської області з позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором №б/н від 23 липня 2012 року у розмірі 5856,40 грн. Одночасно представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати з оплати судового збору. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 23 липня 2012 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які розміщені на офіційному веб-сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до виявленого бажання, [PERSON] було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 22000,00 грн. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Натомість позичальник не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Разом з нею на час відкриття спадщини постійно проживав відповідач [PERSON] , який є її спадкоємцем. Він, як спадкоємець, мав право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 04 липня 2020 року по 04 січня 2021 року. Представник позивача вказує, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, в тому числі і кредитні зобов`язання померлого позичальника, оскільки він не відмовився від спадщини протягом 6 місяців від дня відкриття спадщини. 27 липня 2021 року позивачем було направлено до Другої Дубенської державної нотаріальної контори претензію кредитора. Після чого 07 вересня 2021 року було також направлено лист претензію до спадкоємців позичальника, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті [PERSON] заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 23 липня 2012 року становила 5856,40 грн, яку представник позивача просить стягнути з відповідача. До початку розгляду справи від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Вказуючи, що всі необхідні докази є у матеріалах справи. Від відповідача до початку розгляду справи надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Представником позивача [PERSON] разом з позовною заявою було подано клопотання про витребування доказів, яке ухвалою суду від 13 вересня 2022 року задоволено (а.с.89). Також, представником позивача [PERSON] разом з позовною заявою було подано клопотання про огляд веб-сайту, в задоволенні якого ухвалою Дубровицького районного суду Рівненської області від 03 лютого 2023 року відмовлено (а.с.112). Судом встановлено, що 23 липня 2012 року [PERSON] звернулася до АТ КБ "Приватбанк" та підписала заяву №б/н від 23 липня 2012 року. При її підписанні, вона підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві (а.с.35). Після цього їй було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що визначений у довідці "про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки" (а.с.34). Відповідно до Статуту АТ КБ «Приватбанк», рішенням єдиного акціонера банку було змінено тип банку на "приватне" та його найменування на "акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк". Банк став правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (а.с.81-82). До кредитного договору позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.36, 37-70). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08 липня 2020 року, актовий запис №52 (а.с.70). 27 липня 2021 року позивач направив до Другої Дубенської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) Міністерства юстиції України претензію кредитора, де просив: включити кредиторські вимоги АТ КБ «Приватбанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 5856,40 грн.; повідомити АТ КБ «Приватбанк», чи зверталися спадкоємці із заявами про прийняття спадщини; повідомити АТ КБ «Приватбанк» відомості про осіб (ПІБ та адреса), які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті боржника та повідомити АТ КБ «Приватбанк» про видані свідоцтва про право на спадщину та про осіб, які такі свідоцтва отримали (а.с.71,72). \~ \~ \~ \~Листом за вих.№ 331/01-16 від 30 липня 2021 року від Другої Дубенської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) Міністерства юстиції України позивачу надійшла інформація, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Вищевказана претензія не може бути виконана, оскільки Друга Дубенська державна нотаріальна контора здійснює діяльність в межах Дубенського району Рівненської області та заводить спадкові справи після смерті осіб, які були зареєстровані на території Дубенського району Рівненської області (а.с.73). 07 вересня 2021 року позивачем на адресу відповідача було направлено лист-претензію щодо проведення оплати заборгованості померлої [PERSON] за кредитним договором з АТ КБ «Приватбанк» від 23 липня 2012 року (а.с.74), але з позовної заяви вбачається, що ніяких дій відповідач не вчиняв. На виконання ухвали Дубровицького районного суду Рівненської області від 13 вересня 2022 року про витребування доказів від приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Таборовця М.І. за вих.№62/01-09 від 10 жовтня 2022 року надійшло повідомлення, з якого встановлено, що згідно Витягу із Спадкового реєстру №70268325 від 07 жовтня 2022 року, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилась. На підтвердження чого долучено витяг із Спадкового реєстру (а.с.94,95). У позовній заяві представник АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що спадкоємцем, який на час відкриття спадщини проживав зі спадкодавцем, є відповідач. Вказана обставина підтверджується копією паспортів позичальника та відповідача, де адресою місця реєстрації зазначено: [ADDRESS] (а.с.60-63). Крім того, на виконання ухвали Дубровицького районного суду Рівненської області від 13 вересня 2022 року про витребування доказів від виконавчого комітету Дубровицької міської ради надійшла довідка за вих.№07-1130/1 від 30 вересня 2022 року, в якій зазначено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . На день смерті з нею були зареєстровані та проживали: чоловік [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] (а.с.109). Згідно з наданими позивачем розрахунком та випискою по картковому рахунку, заборгованість позичальника [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором б\\н від 23 липня 2012 року станом на 13 січня 2022 року становила 5856,40 грн., яка складалася із заборгованості за тілом кредиту (а.с.12-21). Згідно зі ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1\~ст. 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини, визначені у частинах третій і четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України. Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником, який помер, після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку визначеному статтею 1282 ЦК України. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини третьої статті 1268, частини першої статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених\~ст. 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень ст. 1282 ЦК України. Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року № 640/6274/16-ц при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені ч.ч. 2, 3\~ст. 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі ч. 4\~ст. 1281 ЦК України\~кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених\~статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч. 1\~ст. 1282 ЦК України. Разом з тим, за змістом положень\~ст.\~1282\~ЦК України задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених\~статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Звертаючись із позовом до [PERSON] , як до спадкоємця після смерті [PERSON] позивач мав довести, що спадкоємцем майна є саме відповідач. Проте, позивач не надав доказів на підтвердження того, що спадкодавиці за життя взагалі належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно. Будь-які інформаційні довідки про нерухоме майно, що належали безпосередньо спадкодавиці померлій [PERSON] в матеріалах даної справи відсутні. Позивач в позовній заяві зазначає, що відповідач є спадкоємцем після смерті [PERSON] в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки він постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. На підтвердження цієї обставини позивач посилається на копії паспортів позичальника та відповідача, де зазначено одну й ту ж адресу їх місця проживання. Однак, сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме відповідач є спадкоємцем та прийняв спадщину після померлої. Вказане узгоджується з правовими висновками, висловленими в постанові Верховного Суду по справі № 320/6489/16-ц від 21 серпня 2019 року. Посилання позивача на ту обставину, що відповідач постійно проживав разом з померлим позичальником не спростовує висновок про відсутність підстав вважати його спадкоємцем, оскільки встановлення факту відсутності за життя у [PERSON] будь-якого майна, а протилежного судом не встановлено, виключає саму можливість набуття права спадкування. Оскільки зі смертю позичальника відносини між кредитором АТ КБ «Приват Банк» і позичальником [PERSON] припинилися, а її спадкоємці сторонами кредитного договору не були, дані відносини також не можуть регулюватися нормами закону, які передбачають загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема такі, як стягнення заборгованості за нарахованими відсотками по кредитному договору. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що відповідач отримав у спадщину будь-яке майно після смерті [PERSON] , а тому і не набув статусу спадкоємця, а відтак у нього відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Враховуючи, що предметом спору у цій справі є вимоги кредитора до спадкоємця про стягнення заборгованості, представник АТ КБ «Приватбанк» зобов`язана була довести ті обставини, на які вона посилалася, як на підставу своїх вимог, тобто подати суду докази наявності у спадкодавця майна та його вартості, а у випадку неможливості надати такі докази - заявити клопотання про їх витребування, однак з дотриманням правил та процедур, встановлених ЦПК України, цього зроблено не було. Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач вступив у спадщину та отримав спадкове майно після смерті позичальника [PERSON] та, відповідно, набув обов`язок задовольнити вимоги кредитора, відсутні підстави для задоволення позову. За правилами ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed