Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що від зареєстрованого 17.10.2009 року шлюбу сторони мають спільних малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15.03.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач почав проживати окремо від родини та самоусунувся від своїх дітей та їх виховання, жодної участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Наразі діти проживають разом із матір`ю, мають всі житлові умови для нормального розвитку та проживання, позивач спроможна фінансово забезпечити життя дітей. При цьому відповідач з позовними вимогами про позбавлення його батьківських прав згоден, про що надав нотаріально посвідчену заяву від 11.05.2023 року, тому позивач звернулась з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 липня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , заінтересована особа: Служба у справах дітей Уманської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилась, однак надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за її відсутності. (а.с. 20) Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, однак в матеріалах справи наявна заява відповідача від 11.05.2023 року, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Захарченко Т.С., реєстровий номер 1503, відповідно до якої позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за його відсутності. (а.с. 18) Представник третьої особи Служба у справах дітей Уманської міської ради в підготовче засідання не з`явився, про день та час засідання повідомлений заздалегідь та належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив, надав до суду заяву про підтримання позову та його задоволення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Батьки несуть відповідальність за виховання своїх дітей. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Згідно положення статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно частини першої та другої ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З огляду на викладене батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області від 17.10.2009 року, актовий запис № 729, та свідоцтвом про народження, виданим Уманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 05.10.2017 року, актовий запис № 602. (а.с. 7, 8) Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15.03.2019 року у справі № 755/18282/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 17 жовтня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис № 618 - розірвано. (а.с. 12) 01.06.2022 року [PERSON] зареєстровано шлюб із [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданим Уманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 01.06.2022 року, актовий запис № 419. (а.с. 6) 11.05.2023 року [PERSON] , [INFO] , складено заяву посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Захарченко Т.С., реєстровий номер 1503, відповідно до якої [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за його відсутності. (а.с. 18) Згідно Довідок про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] та її малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 9, 10, 11) Згідно Акту обстеження умов проживання від 21.06.2023 року, складеного Службою у справах дітей Уманської міської ради з метою позбавлення батьківських прав, обстежено будинок [ADDRESS] , який є двоповерховим, має 5 кімнат; умови для проживання дітей задовільні, діти забезпечені необхідним одягом, взуттям, іграми, мають окрему кімнату для відпочинку та занять; між членами сім`ї взаємопорозуміння та повага, чоловік позивача [PERSON] допомагає у вихованні дітей. Зі слів [PERSON] , батько дітей [PERSON] із дітьми не спілкується, матеріально не допомагає. (а.с. 14) За даними Довідки, виданої Дошкільним навчальним закладом ясла-садок комбінованого типу № 7 м. Умані Черкаської області від 02.06.2023 року № 62/01-29, [PERSON] контакту із вихованкою закладу [PERSON] , [INFO] , не підтримує, успішністю, розвитком дитини не цікавиться, з вихователями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Дитину до закладу приводить мати, питаннями виховного характеру в закладі займається тільки мати. (а.с. 17) За даними Довідки, виданої Уманською гімназією № 12 Уманської міської ради Черкаської області від 08.06.2023 року № 01-43/138, батько учениці 7-А класу Гімназії [PERSON] , [INFO] , [PERSON] контакту із закладом не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Комунікацію з педагогами та адміністрацією здійснює тільки мати. (а.с. 16) Згідно Висновку органу опіки та піклування Уманської міської ради від 07.07.2023 року № 1079/01/01-35, з метою соціального захисту дітей, орган опіки та піклування Уманської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 15) Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно положення пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до пункту другого частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. У той же час, як вбачається зі змісту рішень Європейського суду з прав людини «Z та інші проти Сполученого Королівства» від 10 травня 2001 року та «A. проти Сполученого Королівства» від 23 вересня 1998 року, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів. Беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини інтереси малолітньої дитини превалюють над потребами збереження сім`ї. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку щодо правомірності вимог позивача про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , - з підстав самоусунення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомого ухилення від виховання та утримання дітей, відсутності бажання на виконання батьківських обов`язків, на спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, відсутності прояву інтересу до внутрішнього світу дітей, їх подальшої долі, за наявності в матеріалах справи нотаріально посвідченої заяви відповідача від 11.05.2023 року, відповідно до якої відповідач відмовляється від виховання своїх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, суд ураховує, що відповідно до положень статей 168, 169 Сімейного кодексу України, відповідач, як батько дітей, у разі позбавлення батьківських прав, не позбавлений права на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дітьми, так і з позовом про поновлення батьківських прав. В частині стягнення аліментів на утримання дітей суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved