Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

20.01.2021 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача 24882 грн. 43 коп. у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №б/н від 19.02.2013 року, яка виникла у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно його умов та в обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 19.02.2013 року відповідач став клієнтом банку, підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та підтвердивши свою згоду на те, що підписана Анкета-заява, Пам`ятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку складають укладений між ними Договір про надання банківських послуг, згідно якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах визначених укладеним договором, а відповідач зобов`язався своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати відсотки. Однак, відповідач своїх обов`язків по своєчасному погашенню кредиту та по сплаті відсотків належним чином не виконував, у результаті чого станом на 27.12.2020 року утворилась вказана вище сума заборгованості. Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 грн. 00 коп. Представник позивача надав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач та його представник до судового засідання не з`явились, представник відповідача надала відзив на позовну заяву, в якому висловила незгоду із позовними вимогами, обґрунтовуючи свою позицію наступним. Так, представник відповідача у поданому відзиві стверджує, що відповідач не отримував як банківської картки так і самих кредитних коштів, що свідчить про відсутність між сторонами кредитних відносин. Також зазначила, що банк не мав права в односторонньому порядку змінювати розмір фіксованої процентної ставки, відповідача не було ознайомлено з Умовами та правилами, правилами використання спеціального платіжного засобу. При укладені кредитного договору відповідачу не були надані договори та порушена сама форма договору. Виходячи з підстав, викладених у відзиві на позов, представник відповідача просила відмовити у задоволені позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, 19.02.2013 року відповідач став клієнтом позивача підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та підтвердивши свою згоду на те, що підписана Анкета-заява, Пам`ятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку складають укладений між ним та позивачем Договір про надання банківських послуг (далі Кредитний договір), згідно якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах визначених укладеним договором, а відповідач зобов`язався своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати відсотки. Також позивачем до Анкети-заяви від 19.02.2013 року у якості доказу надано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract» та «Універсальна Gold» (а.с.47,48,49-81). Відповідно до довідки банку, відповідач отримав банківську картку, яку в подальшому неодноразово змінював, при цьому строк дії останньої картки - до останнього дня травня 2018 року (а.с.46). Протягом строку обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я відповідача, змінювався розмір кредитного ліміту (а.с.45). Згідно виписки з карткового рахунку відкритого на ім`я відповідача, встановлено, що останній користувався кредитними коштами,\~а також\~частково виконував\~зобов`язання\~згідно умов\~договору б/н\~від 19.02.2013\~року(а.с.18-44). Відповідно до ч.ч. 1,2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст.\~638\~ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов`язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Судом, з розрахунку заборгованості, наданого представником позивача, встановлено що відповідач у порушення зазначених норм закону та умов Кредитного договору свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 27.12.2020\~року утворилась\~заборгованість у\~розмірі 33576грн.\~95\~коп.,\~яка складається\~з наступного:\~24882\~грн.\~43\~коп.\~ заборгованість\~за тілом\~кредиту,\~в т.ч.\~0\~грн.\~00\~коп.\~ заборгованість\~за поточним\~тілом кредиту,\~24882\~грн.\~43\~коп.\~ заборгованість\~за простроченим\~тілом кредиту;\~0\~грн.\~00\~коп.\~ заборгованість\~за нарахованими\~відсотками;\~0\~грн.\~00\~коп.\~ заборгованість\~за простроченими\~відсотками;\~8694\~грн.\~52\~коп.\~ заборгованість\~за відсотками\~нарахованими на\~прострочений кредит\~згідно ст.\~625;\~0\~грн.\~00\~коп.\~ нарахована\~пеня;\~0\~грн.\~00\~коп.\~ нараховано\~комісії (а.с.6-17).\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, згідно наданої банком копії Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг б/н від 19.02.2013 року, відповідачем виявлено бажання оформити на своє ім`я банківську картку. При цьому, договір не містить позначки яку саме картку виявив бажання оформити відповідач. Разом з тим, позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження оформлення відповідачем певної кредитної картки із певними умовами надання кредиту. Наданий позивачем Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.48) не є належним доказом, оскільки містить чотири різні види кредитних карт із різними умовами надання послуг. Згідно із ч. 1\~ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за\~законом\~надані відповідні пільги. За змістом\~ст. 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.\~ Так, підписана сторонами Анкета-заява від 19.02.2013 року не містить умови договору про розмір відсотків та встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Наданий позивачем до матеріалів справи Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, не містить підпису відповідача та матеріали справи не містять інших підтверджень, що саме ці Умови та правила, надані позивачем до позовної заяви, розумів відповідач та ознайомився і погодився саме із ними, підписуючи заяву від 19.02.2013 року. Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Тарифи, Умови та правила надання банківських послуг, неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (19.02.2013 року) до моменту звернення до суду із даним позовом (21.01.2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи, Умови та правила у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин надані позивачем Тарифи, Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої\~вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17. Таки чином, суд вважає, що Тарифи, Умови та правила, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 19.02.2013 року шляхом підписання заяви. Отже відсутні\~підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді істотні умови договору, у тому числі відсотки та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Разом з тим, суд не погоджується із твердженнями представника відповідача, викладеними у відзиві щодо не укладення відповідачем кредитного договору, не отримання ним кредитних коштів через неповноту заповнення Анкети-заяви, оскільки такі твердження спростовуються письмовими доказами. Так, Анкета-заява від 19.02.2013 року підписана відповідачем, справжність його підпису стороною відповідача під сумнів не ставилась. Наявними у справі довідками про зміну розміру кредитного ліміту та отримання кредитних карток (які в подальшому змінювались відповідачем) підтверджується факт отримання ним кредитної картки та факт встановлення (зміни протягом часу користування) розміру кредитного ліміту. Між тим, випискою по картковому рахунку, відкритому на ім`я відповідача також підтверджується факт користування ним у власних цілях кредитними коштами, а також той факт, що відповідач певний час виконував зобов`язання згідно умов кредитного договору. Таким чином, суд вважає, що позивачем позовні вимоги доведені належними, достатніми та допустимими доказами. Також, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відтак, зважаючи на вище викладене, суд уважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 24882 грн. 43 коп., яка складається з: 24882 грн. 43 коп. заборгованість за тілом кредиту. Разом з тим, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 грн. 00 коп. (а.с.89,90). На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved