Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначено, що 27.12.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В березні 2022 року [PERSON] виїхала з будинку, де проживала родина, залишила дітей і фактично припинила шлюбні відносини. З моменту припинення шлюбних відносин та по цей час відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання. Батьківські обов`язки стосовно дітей виконує лише батько [PERSON] , відповідач проживає окремо, аліменти не сплачує, жодної матеріальної допомоги не надає, з дітьми стосунків не підтримує, не спілкується, не виявляє до них батьківської уваги, турботи. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2023 року провадження по справі відкрито та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.07.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, на позовних вимогах наполягають та просять їх задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, поважну причину неявки суду не повідомила, відзив не надала. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, раніше надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.12.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1295, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.12.2014 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.05.2015 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.07.2017 року. Згідно з висновком Служби у справах дітей Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, як органу опіки та піклування № 12 від 04.07.2023 року, [PERSON] без поважних причин нехтує своїми батьківськими обов`язками, без поважних причин залишила їх без батьківської уваги та турботи, при цьому наявна відсутність перешкод у спілкуванні з дітьми, а отже поведінка [PERSON] відносно дітей є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками. Враховуючи зазначене, відділ Служби у справах дітей Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, як представник органу опіки та піклування, діючи виключно в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. В статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Зважаючи на те, що відповідач [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не цікавиться життям дітей, не приймає участі у їх вихованні, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, не піклується про їх здоров`я та фізичний розвиток, не відвідує і взагалі не спілкується з дітьми без поважних причин, а тому суд знаходить, що зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей. Таким чином, у матеріалах справи містяться докази винної поведінки [PERSON] щодо ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітніх дітей, що свідчить про наявність підстав для задоволення позову щодо позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до положень ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З огляду на викладене, суд вважає, що одночасно з прийняттям рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, з останньої слід стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі по 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Оскільки позивач у своєму позові не заявляє позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, суд вважає необхідним зобов`язати його відкрити особисті рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Судові витрати по справі суд розподіляє у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved