Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого виконавчим комітетом Половлівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, про що складено відповідний актовий запис № 3. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейне життя, взаємні обов`язки щодо виховання дітей та ведення спільного господарства. За вказаних обставин подальше спільне проживання є неможливим та таким, що суперечить інтересам позивача та інтересам спільних дітей. З серпня 2021 року подружні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинено, подружжя проживає окремо. Вказує, що спору стосовно місця проживання дітей та поділу майна немає. Після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою від 10 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 01 серпня 2023 року. Позивач у судове засідання не з`явилась, у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розірвати шлюб та не надавати строк для примирення сторін. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. 09 березня 2017 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Половлівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, про що складено відповідний актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . У ч.1 ст.24 СК України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до частин 3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Згідно з ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановивши, що розлад подружніх стосунків сторін носить стійкий характер, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Оскільки в даній справі має місце визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, згідно приписів ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить суму 536,80 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Outcome: approved