Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

02.02.2022 до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до Одеської обласної прокуратури та Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює досудове розслідування та прокуратури в сумі 1\~795\~789,50 грн матеріальної шкоди та 8\~500\~000,00 грн моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності, що підтверджується Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 15.03.2021 у справі № 522/18887/16-к, який набрав законної сили, йому було завдано моральної шкоди, оскільки він 68 місяців перебував під слідством та судом, що негативно відобразилося на ньому та його сім`ї. Також представник позивача зазначив, що приблизний розмір адвокатських витрат становить 20\~000,00 грн, проте їх детальний перелік буде надано суду згодом. 07.02.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 05.04.2022 до суду від Одеської обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву, у якому прокурор просить суд відмовити у задоволенні позову та зазначає, що позивачем не доведено завдання йому шкоди у заявленому ним розмірі. 20.04.2022 до суду від представника Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву, у якому він посилаючись на помилкове ототожнення позивачем Державної казначейської служби України з державою, Державним бюджетом України та особою, яка заподіяла шкоду, просить суд відмовити у задоволенні позову. Також представник акцентує на відсутності причинно-наслідкового зв`язку між діями посадових осіб Одеської обласної прокуратури та моральною шкодою позивача. 02.08.2022 до суду надійшла відповідь на відзив Державної казначейської служби України, у якій представник позивача зазначає, що доводи відповідача-2, наведені у відзиві на позовну заяву, не відповідають чинному законодавству та судовій практиці, а вимоги позивача підтверджуються Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 15.03.2021 у справі №\~522/18887/16-к, який набрав законної сили. Також у відповіді на відзив представник позивача зазначає, що моральна шкода, завдана органом досудового розслідування, є підставою для настання цивільної відповідальності за завдану шкоду саме для держави, а тому зазначені кошти мають бути стягнуті саме з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на підставі ст.\~1176 ЦК України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку. Також представник наголошує, що розмір завданої шкоди визначається на підставі ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. У відповіді на відзив прокуратури представник позивача зазначає, що аргументи Одеської обласної прокуратури, викладені у відзиві на позовну заяву є надуманими та такими, що не відповідають дійсності, а обов`язок відшкодувати шкоду прямо закріплений у ст.ст. 1167, 1176 ЦК України та ст.ст. 2-4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». 07.11.2022 від представника позивача на адресу суду надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20\~000,00 грн. 08.12.2022 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 07.08.202023 у судовому засіданні представник позивача проси задовольнити позовні вимоги, а представник відповідача 1 проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, надавши належну оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, вислухавши доводи та заперечення сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне. Статтею 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 29.01.2016 [PERSON] вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України в ході досудового розслідування кримінального провадження № 42016160000000023. 02.02.2016 слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси постановлено ухвалу у справі № 522/1416/16-к, якою застосовано до [PERSON] запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 13\~780,00 грн та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України строком на 2 місяці. 15.08.2016 [PERSON] вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої в ході досудового розслідування кримінального провадження № 42016160000000023 підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України на ч. 2 ст. 364 КК України. 15.03.2021 Приморським районним судом м. Одеси у справі № 522/18887/16-к ухвалено вирок, згідно якого [PERSON] визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 364 КК України та виправдано його за ч. 2 ст. 364 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України. 15.09.2021 ухвалою Одеського апеляційного суду вирок Приморського районного суду м.\~Одеси від 15.03.2021 у справі № 522/18887/16-к залишено без змін. Отже, загалом позивач перебував під слідством 67 місяців і 17 днів, що прокуратурою не заперечується. Відповідно до ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Відповідно до\~ст. 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями\~1166,\~1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Порядок відшкодування такої шкоди встановлюється законом (ч. 7\~ст. 1176 ЦК України). Таким спеціальним нормативно-правовим актом є\~Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~(далі - Закон). Статтею 1 Закону\~передбачено, що відповідно до положень цього\~закону\~підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених\~законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю»\~та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. У наведених у\~статті 1 Закону\~випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в дохід держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; моральна шкода. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом виникає, зокрема, у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати (пункт 2 частини першої\~статті 2 цього Закону). Верховний Суд неодноразово зазначав, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) дійшла висновку, про те, що\~моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливість відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості. Подібний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові\~ від 22.04.2019 у справі № 236/893/17 (провадження № 14-4цс19), Верховним Судом у постановах від 21.10.2020 у справі № 754/8730/19 (провадження № 61-9673св20), від 03.03.2021 у справі № 638/509/19 (провадження № 61-7643св20). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 686/23731/15 (провадження № 14-298цс18) зазначено, що\~розмір моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, необхідно визначати виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, починаючи з часу пред`явлення обвинувачення до набрання виправдувальним вироком законної сили або ухвалою про закриття кримінального провадження. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Відповідно до частини першої статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями чи дією органу державної влади відшкодовується державою незалежно від вини цього органу. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що мінімальний місячний розмір заробітної плати на момент розгляду справи судом відповідно до\~Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік"\~становить - 6\~500,00 грн. Отже, враховуючи мінімальний розмір заробітної плати (6\~500,00 грн) за кожен місяць перебування під слідством чи судом (67 місяців і 17 днів) мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди [PERSON] становить 439\~183,33 грн (6\~500,00 грн х 67 місяців = 435\~500,00 грн; 6\~500,00 грн х 17 днів : 30 днів = 3\~683,33 грн; 435\~500,00 грн + 3\~683,33 грн = 439\~183,33 грн). Таким чином, вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди та визначаючи її розмір, суд,

Outcome: partial