Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних - Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація (орган опіки та піклування), про визнання шлюбу недійсним, в обґрунтування якого зазначив, що Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.01.2020 року [PERSON] визнано особою цивільна дієздатність якої обмежена, внаслідок того, що він страждає на психічний розлад, який істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. [PERSON] призначено піклувальником [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] є рідними братами. [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , та в якій вони проживають разом зі своїми родичами, які також с співвласниками. [PERSON] неодноразово приводив до вищевказаної квартири своїх знайомих жінок, які за своєю поведінкою викликали у позивача та інших родичів занепокоєння. У минулому році [PERSON] привів до квартири жінку, яка стала постійно проживати разом з братом в їх квартирі. [PERSON] намагався з?ясувати у свого брата, що це за жінка та на якій підставі вона проживає в їх квартирі. [PERSON] , не надавав чіткої відповіді. Згодом ця жінка почала заявляти певні вимоги до [PERSON] та інших співвласників квартири. Ця жінка заявляла, що вона тут живе на законних підставах та буде господаркою, заявляла що вона може користуватися будь-яким приміщенням цієї квартири. Пізніше, ця жінка стала влаштовувати конфліктні ситуації, провокувати сварки та безпідставно викликати працівників поліції. [PERSON] та інші співвласники квартири не надавали своєї згоди проживання цієї жінки в їх квартирі. У лютому 2023 року, [PERSON] стало відомо, що у квітні 2022 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] [INFO] та сама ця жінка постійно проживає в їх квартирі. До лютого 2023 року [PERSON] не повідомляв нікого про укладення шлюбу. [PERSON] за відсутності у приміщенні [PERSON] , розповідав [PERSON] що не розуміє, для чого він уклав шлюб. Також розповідав, що [PERSON] хоче постійно проживати та прописатися в їх квартирі. Розповідав, що [PERSON] висловлювала бажання отримати частку їх квартири як дружина [PERSON] . Окрім, того позивач окремою заявою звертався до Органу опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою про сприяння в захисті прав свого брата. Оскільки, позивач вважає, що шлюб між його братом та [PERSON] , який укладений без норм діючого законодавства, створює небезпеку порушення прав [PERSON] , як співвласника квартири [ADDRESS] , в зв`язку з вищевикладеним Позивач звертається до суду та просить визнати шлюб недійсний, який укладений між [PERSON] та [PERSON] , (актовий запис №381 від 08.04.2022 року Оболонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 03.04.2023 року відкрито загальне позовне провадження по справі. 27.04.2023 року на адресу Оболонського районного суду міста Києва надійшов відзив, в якому сторона відповідача виклала позицію, згідно якої просить відмовити в позові повністю, посилаючись на те, що шлюб було укладено в добровільному порядку. 01.05.2023 року на адресу Оболонського районного суду міста Києва надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наполягає на викладеній в позовній заяві позицій задоволення такої заяви, та повністю заперечує тези, викладені відповідачкою у відзиві. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 18.05.2023 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду на 20 червня 2023 року. 20 червня 2023 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 06 липня 2023 року. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні просили позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві, пояснили, що [PERSON] внаслідок стану свого психічного здоров`я не міг надати вільну згоду на укладення шлюбу із [PERSON] , оскільки має наявні ознаки тяжкого психічного розладу та не усвідомлює значення своїх дій. Окрім того, позивач наголошував на тому, що його брат [PERSON] , який визнаний судом обмежено дієздатним, неодноразово приводив до квартири своїх знайомих жінок, котрі жодного разу не лишалися в квартирі на тривалий термін, але жодного разу в його не виникало бажання укласти шлюб, що може свідчити про маніпулятивний вплив [PERSON] , задля того, аби порушити права його брата - [PERSON] та протиправно заволодіти майном, а саме часткою квартири [ADDRESS] . Саме для того, діючи в інтересах свого брата позивач звернувся до суду та просить даний шлюб визнати недійсним. [PERSON] в судовому засіданні в позові просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що даний шлюб був бажаний з обох сторін, сім`я для його є цінною та він бажає мати дітей. З [PERSON] він познайомився за місцем роботи, коли працював вантажником у магазині «Варус». До укладення шлюбу вони жили разом приблизно пів року у найманій квартирі. Назвав дату і місце укладення шлюбу. Окрім того, в поясненнях наголосив на тому, що його брат [PERSON] , який за рішенням суду є його опікуном, ним не займався, всіляко наговорюючи його дружині різні нісенітниці, у висновку наголошуючи їй на тому, аби вона покинула [PERSON] , а також те, що він не виконував обов`язки опікуна відносно нього належним чином. Також він заперечив той факт, що він не розповідав брату про бажання укласти шлюб з відповідачкою, адже зробив це разом із відповідачкою відразу коли [PERSON] разом із своєю дружиною прийшли його навідати. З появою [PERSON] у [PERSON] зникло бажання зловживати спиртними напоями та дружити із людьми, які ними зловживають, на відміну від того, як це було до зустрічі з нею. В своїх поясненнях, він підтвердив той факт, що кохає [PERSON] , одружився за власною волею та хотів цього шлюбу, а також те, що він повністю усвідомлює його наслідки, а тому просить суд відмовити в позові. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] повністю не погоджуючись із доводами сторони позивача, просили в позові відмовити в повному обсязі. [PERSON] наголосила на тому, що на момент укладення шлюбу знала про те, що [PERSON] є обмежено дієздатним, проте сама вона так не вважає, а впевнена, що це все через нав`язливий вплив його брата [PERSON] . Відповідачка висловила позицію про те, що укладений шлюб є бажаним з обох сторін, а сама вона відіграє досить важливу та позитивну роль в житті свого чоловіка [PERSON] , адже окрім його належного догляду, також і доглядає за вищевказаною квартирою, де вони проживають та поліпшує всі побутові умови життя [PERSON] , на відміну від брата, який є його опікуном та зобов`язаний надавати належний догляд. Вона повністю заперечує той факт, що вказаний шлюб носить більш формальний характер, та має на меті будь-яке заволодіння чи розпорядження на власну вигоду часткою квартири, як на цьому наполягає позивач, адже вона кохає [PERSON] та відносини з ним є для неї досить цінними, в зв`язку з даною позицією вона просить відмовити у вимогах [PERSON] . Представниця Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (орган опіки та піклування) позов просила задовольнити, вказавши, що їхня позиція полягає у вирішенні даного питання мирним шляхом, тобто щоб відповідачка [PERSON] намагалася знайти консенсус із рідними свого законного чоловіка [PERSON] , який рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.01.2020 року визнаний обмежено дієздатним. [PERSON] в судовому засіданні підтримала думку позивача про маніпулятивний вплив [PERSON] на [PERSON] та наголосила на неналежному виконанні відповідачкою своїх обов`язків як дружини, а тому просить позов задовольнити в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із такого. Встановлені судом обставини і відповідні правовідносини. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №100 від 08.08.2019 року [PERSON] виявляє ознаки органічного ураження мозку поєднаного помірним (резидуально-травматичного ґенезу з інтелектуально-мнестичним недорозвитком, помірними емоційно-вольовими порушеннями (згідно з МКХ-10 шифр F 06.8), за своїм психічним станом не здатний повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом у теперішній час [PERSON] , [INFO] , потребує встановлення над ним піклування. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.01.2020 року [PERSON] визнано особою, цивільна дієздатність якої обмежена та призначено піклувальника - [PERSON] . Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 21.11.2022 р., [PERSON] встановлена інвалідність 3-ї групи, рекомендовано спотереження у психіатра. Згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 25.12.2000 року [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про шлюб від 08.04.2022 року, [PERSON] та [PERSON] 08.04.2022 року уклали шлюб, зареєструвавши його в Оболонському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 381. В заяві від 09.03.2023 року адресованій Опікунський раді Оболонської РДА [PERSON] просить в рамках своїх повноважень, належним чином сприяти йому як опікуну [PERSON] , та про будь-які звернення [PERSON] повідомляти його. Суд керується такими нормами права. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану, що ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу (ч. 1 ст. 21, ст. 24 СК України). Статтею 23 СК України визначено, що право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. Сімейне законодавство містить вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставами для визнання шлюбу недійсним у судовому порядку. Перелік таких підстав наводиться в ст. ст. 22, 24-26 СК України і не підлягає розширеному тлумаченню. У відповідності до ч. 1 ст. 38 СК України підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24-26 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 39 СК України передбачено, що недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка визнана недієздатною. Положеннями ч. 1 ст. 40 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. При вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення - ч. 2 ст. 41 СК України. У відповідності до ст. 42 СК України право на звернення до суду із позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи права яких порушені у зв`язку із реєстрацією цього шлюбу. Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що при розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 СК). Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦК України, суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Статтею 37 ЦК України передбачено, що над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, встановлюється піклування. Фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може самостійно вчиняти лише дрібні побутові правочини. Правочини щодо розпорядження майном та інші правочини, що виходять за межі дрібних побутових, вчиняються особою, цивільна дієздатність якої обмежена, за згодою піклувальника. Згідно зі ст. 69 ЦК України, піклувальник над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, зобов`язаний дбати про її лікування, створення необхідних побутових умов. Піклувальник дає згоду на вчинення підопічним правочинів відповідно до статей 32 та 37 цього Кодексу. Піклувальник зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Оцінка доказів і мотиви суду. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У цій справі позивач, як піклувальник, посилається на те, що укладений його підопічним шлюб має бути визнаний судом недійним через те, що [PERSON] страждає на психічний розлад, і укладення ним шлюбу не ґрунтувалось на його вільному волевиявленні. Надаючи оцінку таким доводам у співставленні із зібраними доказами, суд зазначає, що згідно із висновком експерта від 08.08.2019 року [PERSON] дійсно страждає на психічний розлад, який не дає йому в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Наведене стало підставою для обмеження цивільної дієздатності [PERSON] . Водночас, суд звертає увагу, що чинним законодавством особи, дієздатність яких обмежена, не позбавлені права на укладення шлюбу, на відміну від осіб, які визнані недієздатними. Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Мінюсту від 18.10.2000 р. № 52/5, не передбачено також отримання особою, дієздатність якої обмежена, згоди на укладення шлюбу. Тому, сам лише факт обмеження цивільної дієздатності особи не може автоматично підтверджувати відсутність її вільної згоди на укладення шлюбу. Такий факт має доводитись належними і допустимими доказами у загальному порядку. Наданий позивачем висновок експерта щодо психічного стану [PERSON] дійсно підтверджує наявність у нього психічного захворювання, однак такий висновок був наданий у 2019 році, а доказів, які би підтверджували, у якому на даний час стані психічного здоров`я перебуває [PERSON] та що на момент укладення шлюбу - 08.04.2022 р. він не був здатним розуміти і усвідомлювати значення своїх дій, суду не надано. Так, в судовому засіданні [PERSON] заперечив відсутність у нього вільної згоди на укладення шлюбу, пояснив, що бажав і на даний час бажає цього шлюбу, надав пояснення щодо обставин укладення ним шлюбу, зокрема вказав, що приблизно пів року до укладення шлюбу проживав разом із [PERSON] , зараз вони також проживають разом. Такі ж обставини підтвердила і [PERSON] . На переконання суду, [PERSON] розуміє факт укладення ним шлюбу, підтвердив його добровільність, та в достатній мірі пояснив причини і обставини укладення шлюбу. Тому, суд вважає, що позивачем не було надано належних доказів на підтвердження відсутності вільної згоди на укладення шлюбу у [PERSON] . Крім того, позивачем суду також не було надано доказів того, що укладення [PERSON] шлюбу з [PERSON] суперечить його інтересам. Так, в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що з укладенням шлюбу навпаки перестав зловживати алкоголем та спілкуватись з компаніями, які могли би на нього негативно впливати. [PERSON] пояснила, що піклується про побут [PERSON] , який до цього проживав у поганих побутових умовах. Позивач цього не спростував. Водночас, суд критично сприймає посилання позивача на те, що [PERSON] має намір заволодіти часткою квартири, яка належить [PERSON] , оскільки [PERSON] в силу ст. 37 ЦК України не має права укладати правочинів щодо відчуження цінного майна без згоди піклувальника. Також, суд наголошує, що відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, справи стосовно шлюбного і батьківського статусу осіб підпадають під поняття приватного і сімейного життя. Зокрема, у справі «Dadouch проти Мальти» Європейський суд з прав людини встановив, що реєстрація шлюбу, котра є визнанням цивільно-правового статусу особи, безсумнівно стосується як приватного, так і сімейного життя і входить до сфери дії статті 8 § 1 (рішення остаточне від 20.10.2010 р. № 38816/07, п. 48). У цій справі суд не бачить вагомих підстав для втручання у право [PERSON] та [PERSON] на повагу до сімейного життя, та вважає, що таке втручання не було би пропорційним заявленій позивачем меті. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed