Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

02.09.2022 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов позов [PERSON] (далі - Позивач) до ТОВ «Авансар» (далі - Відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Цинєвим Віталієм Олександровичем про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач позовні вимоги обґрунтував тим, що 08.08.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Цинєв В.О. було відкрито виконавче провадження № 69588159 на підставі виконавчого напису від 31.05.2021 року № 75960, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., де позивач є боржником. Сума, що підлягає стягненню за виконавчим написом становить 68\~644,59 грн. Стягувачем за виконавчим написом № 75960 та постановою № 65988159 є ТОВ «Авансар» (відповідач). Позивач заявляє про відсутність будь-яких правовідносин з відповідачем, припускає, що відповідач є новим кредитором або фактором після відступлення права вимоги за певним кредитним правочином, укладеним з третьою особою. Відповідно до виконавчого напису від 31.05.2021 року № 75960 між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» 10.05.2016 року було укладено кредитний договір № 200120810. Згідно з договором факторингу від 19.05.2016 року № 1905 новим кредитором за цим зобов`язанням стало ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда», наступним кредитором стало ТОВ «Фінансова компанія «Фагор», яке відступило право вимоги «ТОВ «Фінансова компанія «Авансар». Однак позивач, наполягає, що жодних правочинів, у тому числі і кредитних, з ПАТ «Банк Михайлівський» позивач не укладав. Також позивача не було письмово повідомлено про можливе відступлення права вимоги у порядку ч. 2 ст. 516 та ч. 2 ст. 1082 ЦК України на користь нових кредиторів, що зазначені вище. Наголошує, що за твердженням відповідача кредитний договір № 200120810 було укладено 10.05.2016 року, тобто на дату вчинення виконавчого напису минуло більше 5 років з дня укладення правочину. Вважає, що відповідачем та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. не дотримано вимог щодо обов`язкового переліку документів та безспірності. Враховуючи вищенаведені обставини та факти, посилаючись на норми чинного законодавства України, позивач вважає, що стягнення заборгованості є незаконним з порушенням усіх норм чинного законодавства, тому він звернувся до суду для захисту свої прав Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.09.2022 року по справі відкрите спрощене позовне провадження з призначенням судового засідання на 04.10.2022 року, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Третім особам роз`яснено право надати свої пояснення відповідно до вимог ст. 181 ЦПК України. Було витребувано від приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Авансар» заборгованість. Рекомендоване відправлення, що було надіслано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про надсилання належним чином засвідчених копій документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Авансар» заборгованість, були повернуті, у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою. У зв`язку із чим в силу положень п. 10 ст. 84 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами. Відповідно до п. 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. У встановлений судом строк відзиву на позовну заяву від відповідачів до суду не надійшло. Треті особи пояснення щодо позову в порядку, передбаченому ст. 181 ЦПК України, не подавали. У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач ТОВ «Авансар», яке належним чином повідомлене про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направило, причини неявки суду не повідомило і від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Є.М., який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Цинаєв В.О., який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Суд розглядає справу за відсутність позивача та відповідача, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, відповідно до наданої заяви, за наявними матеріалами у справі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи зазначене, з метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 31.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 75960 про стягнення з позивача суми заборгованості у загальному розмірі 68\~644,59 грн. на користь ТОВ «Авансар». Позивач вважає вказаний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки він був вчинений з порушенням вимог законодавства. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Виконавчого округу Одеської області Цинєвим В.О. про відкриття виконавчого провадження від 08.08.2022 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 75960, виданого 31.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Доказів того, що зазначене виконавче провадження завершене, матеріали справи не містять. Згідно положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 18 цього Кодексу встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування, насамперед, встановлюються Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) та іншими нормативними актами. Так, в ст. 87 Закону передбачено, що виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість вчиняються нотаріусами для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Разом з тим слід зазначити, що відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Статтею 88 Закону та пунктами 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено умови вчинення виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (підпункт 3.1). Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (підпункт 3.3). Умови до форми та змісту письмової заяви стягувача на вчинення виконавчого напису передбачають підпункти 2.1, 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку. Відповідно до підпунктів 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку безспірність заборгованості підтверджується документами, чітко визначеними Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Пунктом 2 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, необхідно надати: оригінал кредитного договору; засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Виходячи з такого підходу до вирішення цих спорів, Верховний Суд України у постанові від 05.07.2017 року (справа № 6-887/цс17) зазначив, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості, її розмір та складові для вчинення нотаріального напису належним чином не доведена, як наприклад даними щодо сум отриманих у кредит коштів, їх повернення, нарахування та розрахунку боргу тощо. Таким чином, суд вважає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріуса були порушені вимоги статей 87 та 88 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 3 Порядку. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено право на оскарження нотаріальної дії особою, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Крім того, ухвалюючи рішення, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів безспірності заборгованості боржника при вчиненні виконавчого напису, а вищевказані обставини в їх сукупності вказують на недотримання Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вимог законодавства України під час вчинення даного виконавчого напису. Зазначене узгоджується із висновками щодо застосування відповідних норм права, викладеними в постанові ВС у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.03.2020 № 757/24703/18-ц. Суду не надано доказів на підтвердження належного направлення боржнику заключної вимоги про дострокове погашення заборгованості та, відповідно, отримання її боржником. Також, у матеріалах виконавчого провадження відсутня засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто в матеріалах справи відсутні переконливі докази, які б свідчили про безспірність заборгованості, як і відсутні докази того, що безспірність заборгованості була належним чином підтверджена банком при подачі документів нотаріусу, та боржник про заборгованість достеменно знав, однак, проігнорував вимогу про її погашення, а відтак позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання виконавчого напису № 75960 від 31.05.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням вищенаведеного та приймаючи до уваги, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому з відповідача в силу ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved