Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30.09.2021 року, враховуючи ухвалу суду про виправлення описки від 23.11.2021 року, в цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ессіті Україна» про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, позов задоволено частково, а саме: визнано незаконним та скасовано наказ №32-к від 10.12.2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Ессіті Україна» «Про звільнення [PERSON] »; поновлено [PERSON] на посаді начальника відділу продажу дистрибуторам Товариства з обмеженою відповідальністю «Ессіті Україна» з 10 лютого 2021 року; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ессіті Україна» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень 00 копійок; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ессіті Україна» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.02.2021 року по 30.09.2021 року в сумі 636 575,58 грн.; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ессіті Україна» на користь [PERSON] судовий збір в сумі 2 724 гривни 00 копійок. Однак, постановою Київського апеляційного суду від 21.09.2022 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2021 року в частині задоволення позовних вимог скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, про відмову у задоволенні позову. Рішення суду в частині відмови задоволенні позовних вимог залишено без змін. При цьому, постановою Верховного суду від 22.03.2023 року постанову Київського апеляційного суду від 21 вересня 2022 року скасовано. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2021 року, з урахуванням ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 23 листопада 2021 року про виправлення описки, змінено в резолютивній частині, виклавши абзац п`ятий у такій редакції: «Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ессіті Україна» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 лютого 2021 року по 30 вересня 2021 року у сумі 636 575,58 грн з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів». В іншій частині задоволених позовних вимог рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2021 року, з урахуванням ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 23 листопада 2021 року про виправлення описки, залишено без змін. Разом з тим, 26.04.2023 року представник позивача подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ессіті Україна» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 32 830,00 грн. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення даної заяви та зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження сплати витрат на правничу допомогу. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду із заявою про розгляд заяви у його відсутність. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали вищезазначеної справи суддя вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у даній справі, виходячи з наступного. Як встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30.09.2021 року, враховуючи ухвалу суду про виправлення описки від 23.11.2021 року, в цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ессіті Україна» про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, позов задоволено частково, а саме: визнано незаконним та скасовано наказ №32-к від 10.12.2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Ессіті Україна» «Про звільнення [PERSON] »; поновлено [PERSON] на посаді начальника відділу продажу дистрибуторам Товариства з обмеженою відповідальністю «Ессіті Україна» з 10 лютого 2021 року; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ессіті Україна» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень 00 копійок; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ессіті Україна» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.02.2021 року по 30.09.2021 року в сумі 636 575,58 грн.; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ессіті Україна» на користь [PERSON] судовий збір в сумі 2 724 гривни 00 копійок. Однак, постановою Київського апеляційного суду від 21.09.2022 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2021 року в частині задоволення позовних вимог скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, про відмову у задоволенні позову. Рішення суду в частині відмови задоволенні позовних вимог залишено без змін. При цьому, постановою Верховного суду від 22.03.2023 року постанову Київського апеляційного суду від 21 вересня 2022 року скасовано. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2021 року, з урахуванням ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 23 листопада 2021 року про виправлення описки, змінено в резолютивній частині, виклавши абзац п`ятий у такій редакції: «Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ессіті Україна» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 лютого 2021 року по 30 вересня 2021 року у сумі 636 575,58 грн з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів». В іншій частині задоволених позовних вимог рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2021 року, з урахуванням ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 23 листопада 2021 року про виправлення описки, залишено без змін. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження обставин, викладених у клопотанні про стягнення судових витрат понесених [PERSON] у зв`язку з розглядом в суді цієї справи представником позивача було надано до суду: копію Договору від 01.03.2021 року про надання правничої допомоги; копію акту №1 приймання-передачі послуг за договором про надання правничої допомоги [PERSON] від 04.10.2021 року. Водночас, у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року, №922/1964/21, дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 23 листопада 2020 року у справі №638/7748/18, відповідно до якого неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. В той же час, необхідно зазначити, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суду необхідно дослідити на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial