Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.06.2001 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції в Одеській області, актовий запис №172. Від шлюбу сторони мають дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з [PERSON] не склалися у зв`язку з різними характерами, різними поглядами на життя та шлюбні обов`язки. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що вони втратили взаєморозуміння з питань сімейного життя, почуття любові один до одного, єдність цілей та мети створення та існування спільної сім`ї. Разом як подружжя сторони не проживають з січня 2023 року. Позивач вважає, що збереження сім`ї є неможливим, на примирення не згоден. Молодша донька [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком та перебуває на повному його вихованні, утриманні, забезпечені, за адресою: [ADDRESS] . Старша донька [PERSON] , [INFO] , проживає та навчається у м.Києві, проживає окремо від батьків. Донька [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Позивач та молодша донька мешкають у будинку, який було придбано у період шлюбу. Позивач має постійну роботу, самостійний дохід і постійне місце проживання. Спиртними напоями він не зловживає, за місцем проживання характеризується позитивно, добре відноситься до доньки. Відповідачка по справі та донька [PERSON] проживають окремо. З огляду на викладене, позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 01.06.2001 року між ним та [PERSON] . Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції в Одеській області, актовий запис №172, та визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. 19.07.2023 року надав суду заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутності суду не надала, відзив проти позовних вимог не надала, тому суд відповідно до ч. 4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача. В судове засідання представник третьої особи не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. 05.07.2023 року надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 01.06.2001 року сторони уклали шлюб, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 01.06.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 172 (а.с.10). Від шлюбу сторони мають дітей: -доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області (а.с.11); -доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області (а.с.12); -доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області (а.с.13). Позивач [PERSON] станом на 05.06.2023 року до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має, що підтверджується Витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про прийняття особи до кримінальної відповідальності на наявності судимості» (а.с.14). Також, позивач [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога не знаходиться, за медичною допомогою не звертався, що підтверджується консультаційним висновком спеціаліста КНП ІМР ІР ОО «ІМЦЛ» від 08.06.2023 року (а.с.15). Неповнолітня дитина [PERSON] ,\~ [INFO] ,зареєстрована разом із батьком, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями технічного паспорту на будинок, розділ ІІІ Прописка (реєстрація) (а.с.21). Згідно характеристики з Ізмаїльського ліцею №1 з гімназією Ізмаїльського району Одеської області, відносно [PERSON] , [INFO] , тато, [PERSON] та мама, [PERSON] , приділяють належну увагу вихованню доньки, цікавляться навчанням [PERSON] , підтримують тісний зв`язок з класним керівником та виконують усі його рекомендації (а.с.29). Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 04/21-711 від 04.07.2023, орган опіки та піклування вважає за можливе підтвердити фактичне місце проживання (на момент обстеження житлово-будівельних умов) малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] (а.с.36-38). Вказаним висновком встановлено, що у телефонній розмові (28.06.2023, 03.07.2023) мати дитини, [PERSON] повідомила, що вона з січня 2023 року не перебуває у шлюбних стосунках із [PERSON] . Вихованням доньки [PERSON] вона не займається, дівчина перебуває на утриманні батька. 28.06.2023 року було проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . Зі слів [PERSON] (матері [PERSON] ) її донька та онука проживають в м. Київ. На електронну адресу служби у справах дітей надійшла заява [PERSON] про усвідомлення позовних вимог та погодження з ними. У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до\~статті 51 Конституції України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з\~ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою\~статті 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже,\~зважаючи на\~принципи рівноправності\~жінки і\~чоловіка,\~закон вимагає,\~щоб згода\~на одруження\~була взаємною.\~Принцип добровільності\~шлюбу є\~чинним не\~лише на\~стадії його\~реєстрації,\~а і\~під час\~знаходження в\~шлюбі,\~а також\~його розірвання,\~що відповідає частині 1 статті 16 Загальної декларації прав людини. Приймаючи до уваги, що сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки \~наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, суд вважає за можливе шлюб розірвати. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи висновок органу опіки та піклування від 04.07.2023 року, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved