Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частин всіх видів заробітку (доходу) на дитину щомісячно, але не менше як 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Свої вимоги обгрунтувала тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, однак шлюбні відносини між ними фактично припинились більше року. На даний час вона звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу. У шлюбі у них народилася одна дитина: син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є малолітнім та проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Вона на даний час не працює. Відповідач після припинення шлюбних відносин не надає коштів на утримання своєї дитини а пропозицію домовитися про його участь та спосіб в утриманні дитини відхилив, без будь-яких пояснень. Вважає, що він має можливість сплачувати аліменти у зазначеному розмірі, а тому просить стягувати на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття в зазначеному розмірі. Позивач, [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розглядати справу у її відсутності. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак 18.07.2023 року подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі ( а.с. 37). 11.07.2023 року відповідачем, [PERSON] , до суду подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що він не погоджується із заявленими позовними вимогами, так як на даний час у нього відсутні будь-які доходи та він не працевлаштований. Також, посилається на те, що позивач не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про його матеріальне становище та спроможність сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Просив у задоволенні позову відмовити та призначити сплату аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 27-29). 13.06.2023 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що у сторін по справі у шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.05.2017 року, де в графі «Батько» вказано « [PERSON] », а в графі «Мати» - « [PERSON] » (а.с. 10). З часу припинення подружніх відносин відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. З довідки про склад сім`ї та проживання № 301 від 08.06.2023 року, виданої Остринським старостинським округом № 8 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає в[ADDRESS] та до складу сім`ї, які проживають за даною адресою входять: [PERSON] , [INFO] - дочка; [PERSON] , [INFO] - син (а.с. 11). У відповідача, [PERSON] , за період з четвертого кварталу 2022 року по 1 квартал 2023 року інформація про доходи відсутня, що підтверджується копією відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 23.06.2023 року за № 0914-23-01342 (а.с. 34). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 183 СК України судом може бути визначено розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий учасниками справи до заяв по суті позову на підтвердження своїх вимог та заперечень. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. В п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). З`ясувавши обставини, які згідно ст. 182 СК України враховуються при визначенні розміру аліментів, оцінивши матеріальне становище сторін по справі, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд вважає, що позов підлягає до задоволення та з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частин всіх видів заробітку (доходів) на дитину щомісячно, але не менше як 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. З врахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у встановленому законодавством розмірі 1073 грн 60 коп. На підставі наведеного, відповідно до ст. 180, 182, 183, 191 СК України та

Outcome: approved