Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

У грудні 2022 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У своєму позові позивач зазначила, що 23 серпня 2022 року о 22-00 годині відповідач [PERSON] на території кладовища по вул. Березинській у м. Дніпрі, керуючи автомобілем «Toyota Avensis» номерний знак [NUMBER] , який належить відповідачу [PERSON] , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, втратив керування автомобілем та виїхав на узбіччя, де скоїв наїзд на металевий паркан та пам`ятник на місці поховання її рідного брата [PERSON] , чим завдав їй збитки. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 листопада 2022 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Нею за власний рахунок було здійснено відновлення зруйнованого місця поховання: реконструкція металевої огорожі, будівельні роботи з реконструкції, встановлення гранітного пам`ятника. Загальна вартість робіт склала 52\~685 грн. Окрім матеріальної шкоди, діями відповідача їй була завдана моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях у зв`язку з руйнуванням пам`ятника на місці поховання брата. Відповідач зневажливо поставився до її положення, не вибачився, не відшкодував завдану шкоду. За цих підстав позивач просить стягнути на її користь солідарно з [PERSON] та [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 52\~685 грн. та моральну шкоду в розмірі 10\~000 грн., а всього 62\~685 грн. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2023 року у справі було відкрите спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2023 року Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції було виключено з числа третіх осіб по справі. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та наполягали на його задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що є він є студентом та не має коштів для відшкодування шкоди у розмірі, зазначеному позивачем. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи. Суд, заслухавши сторін, з`ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про часткове задоволення позову за наступних підстав: Судом установлено, що 23 серпня 2022 року на території кладовища по вул. Березинській у м. Дніпрі відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача [PERSON] , який, керуючи автомобілем «Toyota Avensis» номерний знак [NUMBER] , порушив Правила дорожнього руху України та скоїв наїзд на металевий паркан та пам`ятник, що встановлений на місці поховання [PERSON] . Зазначені обставини, а також вина [PERSON] у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди встановлені постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 листопада 2022 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік. Вказана постанова суду в силу частини 6\~статті 82 ЦПК України\~має преюдиційне значення при розгляді справи про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Також судом установлено, що на момент зазначеної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Toyota Avensis» номерний знак [NUMBER] не була застрахована. Зокрема, в судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердив, що не мав чинного страхового полісу. В свою чергу, позивач у своєму позові та в судовому засіданні стверджувала, що вона здійснює догляд за місцем поховання [PERSON] , який є її братом. На підтвердження понесення матеріальних витрат позивач надала суду копію договору на виконання робіт (виготовлення металевої огорожі) від 21.07.2022 року, копію договору на виконання робіт (реставрацію металевої огорожі), а також копії актів виконаних робіт. Вирішуючи спір між сторонами, суд враховує, що за положеннями\~статті 22\~ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст. 22 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1187 ЦК України\~передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини другої статті 1192\~ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи надані позивачем докази, суд вважає доведеним, що внаслідок винних дій відповідача [PERSON] позивачу була завдана матеріальна шкода, яка полягає у пошкодженні металевої огорожі та пам`ятника, що встановлені на місці поховання [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були понесені витрати: на відновлення металевої огорожі в розмірі 7\~500 грн., на виготовлення та встановлення нового пам`ятника 32\~685 грн., а всього 40\~185 грн. Зазначений розмір шкоди позивачем належним доказами не спростований, а тому підлягає стягненню з відповідача [PERSON] як винної особи. Водночас завдання матеріальної шкоди в розмірі 52\~685 грн. позивачем не доведено. Суд звертає увагу, що до цієї суми позивачем було включено вартість металевої огорожі до пошкодження в сумі 20\~000 грн., відновлення якої фактично склало 7\~500 грн. Тому позов підлягає частковому задоволенню в сумі 40\~185 грн. (32685 + 7500). Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд враховує, що згідно з пунктом 3 частини 2\~статті 23 ЦК України, яка визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди, моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд вважає, що в результаті пошкодження внаслідок винних дій відповідача майна\~позивача, остання зазнала моральну шкоду: пошкодження місця поховання її родича негативно вплинуло на її психологічний стан, був порушений звичайний уклад життя позивача, яка була змушена докладати зусилля для приведення до ладу місця поховання, відновлення пам`ятника та огорожі. Тому позивач має право на відшкодування моральної шкоди винною особою - відповідачем [PERSON] . Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд ураховує глибину душевних страждань, завданих позивачу діями відповідача, характер правопорушення, ступінь вини відповідача, його матеріальне становище, та вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди позивачу слід визначити в розмірі 5000 грн. Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. При цьому\~суд відзначає,\~що підстав\~для солідарного\~стягнення матеріальної\~та моральної\~шкоди з\~обох відповідачів\~немає,\~оскільки за законодавством солідарна відповідальність настає лише\~у випадках, прямо передбачених законом чи договором. Згідно зі\~ст.\~1190\~ЦК України\~особи,\~спільними діями\~або бездіяльністю\~яких було\~завдано шкоди,\~несуть солідарну\~відповідальність перед\~потерпілим. Між тим, судом установлено, що діями відповідача [PERSON] шкода позивачу не була завдана. Натомість цього установлено вину відповідача [PERSON] у завданні шкоди позивачу, а тому така шкода підлягає відшкодування останнім самостійно, що узгоджується з приписами статті 1187 ЦК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із положень\~статті 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Ухвалою суду від 27 березня 2022 року позивачу був визначений розмір судового збору за подання цієї позовної заяви в розмірі 992 грн. 40 коп. (пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (72,08%) у сумі 715 грн. 30 коп.

Outcome: partial