Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

1.Описова частина Короткий зміст вимог та аргументів учасників справи 06 травня 2019 року позивач звернувся до суду до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 26 червня 2008 року між ПАТ ВТБ Банк, правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є акціонерне товариство «Таскомбанк» та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № 31-08.01. Відповідно до п. 1 предметом кредитного договору є надання позичальниці грошових коштів на наступних умовах: сума кредиту - 69 900 доларів США, строк користування - 20 років до 23 червня 2028 року, проценти за користування кредитом - 14 % відсотків річних. Кредитні кошти надавалися позичальниці на придбання двокімнатної квартири, загальною площею 55,40 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . 03.11.2015 року між Публічним акціонерним товариством ВТБ Банк, правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є акціонерне товариство «Таскомбанк» та відповідачкою [PERSON] було укладено Договір про внесення змін № 1 до Кредитного договору № 31-08.01 від 26.06.2008 року, відповідно до якого було змінено суму кредитування, валюту кредитування та процентну ставку по кредиту. Відповідачка перестала виконувати умови Кредитного договору в повній мірі, а саме перестала сплачувати заборгованість по кредиту та проценти. Так, станом на 27.03.2019 року заборгованість по кредитному договору становить 656 069 грн. 07 коп., яку позивач і просить стягнути з відповідача на його користь. 11 лютого 2022 року представник відповідача адвокат Осадчий В.А. звернувся до суду з відзивом на позовну заяву, який обґрунтував тим, що 26.06.2008 року між ПАТ «ВТБ Банк» (первісний кредитор) та [PERSON] був укладений кредитний договір №31-08.01. Відповідно до п. 1 Договору предметом вказаного кредитного договору є надання банком відповідачеві грошових коштів у сумі 69 900 доларів США строком на 20 років, тобто до 23.06.2028 року під 14 % річних. В подальшому 03.11.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» (первісний кредитор) та [PERSON] був укладений Договір про внесення змін № 1 до кредитного договору №31-08.01 від 26.06.2008 року, відповідно до якого було змінено суму кредитування, валюту кредитування та проценту ставку по кредиту. 02.04.2015 року ПАТ «ВТБ Банк» (первісний кредитор) на адресу [PERSON] була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості і правонаступником вказаних дій є Позивач у справі - AT «TAC КОМБАНК», як новий кредитор. Відповідно до заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2015 року, у справі №712/9712/15 з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» (первісний кредитор) було стягнуто грошові кошти в сумі 587 999, 30 гривень за кредитним договором №31-08.01 від 26.06.2008 року. Дане рішення суду набрало законної сили 28.09.2016 року ПАТ «ВТБ Банк» (первісний кредитор) було отримано виконавчий лист щодо примусового стягнення заборгованості. 27.03.2017 року, між ПАТ «ВТБ Банк» (первісний кредитор) в особі заступника Голови Правління Вітте Олександра, та ПАТ «ТАСКОМБАНК» (новий кредитор) в особі Заступника Голови Правління Глущенка Олександра Вікторовича, був укладений договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами (іпотека) № 230317іп_1. Відповідно до реєстру прав вимог № 1 До Договору від 27.03.2017 року вбачається, що на підставі вказаного Договору до Нового кредитора перейшла право вимоги Первісного кредитора за кредитним договором № 31-08.1, боржник [PERSON] , загальна сума заборгованості 577 705, 43 грн. 06 травня 2019 року ПАТ «ТАСКОМБАНК» подав до Соснівського районного суду м. Черкаси позовну заяву, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 31-08.01 кошти в розмірі 656 069,68 гривень, з яких 575 594, 62 гривень - тіло кредиту; 40 226,05 гривень заборгованість по відсотках; 40 248,4 гривень пеня. 16 грудня 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси, за заявою AT «ТАСКОМБАНК» замінено сторону стягувана за виконавчим листом у справі №712/9712/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ ВТБ Банк 587999,30 грн. заборгованості за Кредитним договором № 31-08.01 від 26.06.2008 року та з 3 654 грн. витрат по сплаті судового збору, а всього 591653 грн. 30 коп. з ПАТ «ВТБ Банк» на її правонаступника AT «Таскомбанк». 27 жовтня 2021 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси у справі №712/6108/19, за позовом AT «TACКОМБАНК» до [PERSON] , було закрито провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст.255 ЦПК України у зв`язку з тим, що у даній справі набрало законної сили рішення суду від 14 грудня 2015 року у справі № 712/9712/15-ц, яке ухвалено з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав. Постановою Черкаського апеляційного суду від 11 січня 2022 року у справі №712/6108/19 вищевказана ухвала була скасована, а справа направлена для продовження розгляду до Соснівського районного суду м. Черкаси. Датою з якої позивачу - AT «TACКОМБАНК», як правонаступнику ПАТ ВТБ Банк, стало відомо про порушення його права, а саме про неналежне виконання відповідачем - [PERSON] умов кредитного договору № 31-08.01 від 26.06.2008 року є дата направлення [PERSON] вимоги про дострокове погашення кредиту - 02.04.2015 року. Саме з цієї дати необхідно розраховувати строки позовної давності; Якщо датою початку перебігу строків позивної давності є 02.04.2015 року то звернення 06.05.2019 року з позовною заявою, вчинене з пропуском строків позовної давності, так-як даний строк сплив 02.04.2018 року. Тіло кредиту вже було стягнуте з [PERSON] відповідно до заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2015 року, у справі №712/9712/15 з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» (первісний кредитор) в сумі 587 999, 30 гривень за кредитним договором №31-08.01. від 26.06.2008 року. В подальшому видано виконавчий лист і він наявний у AT «TACКОМБАНК», як у правонаступника ПАТ ВТБ Банк, а відтак у AT «TACКОМБАНК» і відсутнє право повторного звернення стягнення за кредитним договором №31-08.01. (під час розгляду справи №712/9712/15 позивач у даній справі AT «TACКОМБАНК» не довів фактів втрати виконавчого листа щодо примусового стягнення з [PERSON] заборгованості по кредитному договору №31-08.01 від 26.06.2008 року). Таким чином, в позивача AT «TACКОМБАНК» не має права повторно звертатись до суду про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 575 594, 62 гривень - тіло кредиту, адже це буде подвійне стягнення. Відповідно до правової позиції викладеної у поставі ВП ВС від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, позбавляє кредитора права на нарахування процентів за кредитним договором. Таким чином, позовна вимога про стягнення 40 226,05 гривень - заборгованість по відсотках не підлягає до задоволення. Терміном позовної давності щодо стягнення неустойки (пені) потрібно обраховувати з дати порушення грошового зобов`язання. В даному випадку це 02.04.2015 року, дата повідомлення-вимоги ПАТ ВТБ Банк (первісний кредитор) про дострокове погашення заборгованості. Представник позивача адвокат Пономаренко О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Додатково зазначав, що про існування заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2015 року, у справі №712/9712/15 позивачу не було відомо на момент звернення до суду у даній справі. ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.12.2020 року в задоволенні заяви АТ «Таскомбанк» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку на його пред`явлення, позивач таким чином, залишається повністю позбавленим можливості реалізувати своє право та пред`явити вказане заочне рішення від 14.12.2015 року (на яке посилається відповідач) до виконання, атому звернення до суду в даній справі не є подвійним стягненням боргу за кредитним договором. Представник відповідача адвокат Осадчий В.А. в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи в його відсутність та просив залишити позов без задоволення з підстав, викладених у відзиві. Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Суд вислухавши в судовому засіданні представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Хід розгляду справи 01 липня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 16 серпня 2019 року по справі постановлено заочне рішення про задоволення позову у повному обсязі. 03 березня 2020 року заочне рішення від 16 серпня 2019 року скасоване та справу призначено до судового розгляду. 11 вересня 2020 року провадження у справі призупинене до розгляду цивільної справи за заявою АТ «ТАСКОМБАНК» про заміну сторони у справі, видачу дублікату виконавчого документа та поновлення строку на його пред`явлення у справі № 712/9712/15-ц за позовом ПАТ «ВТБ Банк» (попереднього кредитора) до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка перебуває в провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси. 31 березня 2021 року провадження у справі поновлено. 27 жовтня 2021 року провадження у справі закрито з тих підстав, що спір між боржником [PERSON] та стягувачем за кредитним договором № 31-08.01. від 26.06.2008 вже розглянутий по суті та наявне судове рішення від 14.12.2015, яке набрало законної сили. За таких обставин подання позову AT ТАСКОМБАНК до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 31-08.01. від 26.06.2008 є повторним зверненням між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. 11 січня 2022 року постановою Черкаського апеляційного суду ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 жовтня 2021 року у справі акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, матеріали справи направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Судом апеляційної інстанції встановлено, що звертаючись до суду з вказаним позовом, АТ «Таскобанк» зазначив, що підставою позову є заборгованість за кредитним договором № 31-08.01 від 26.06.2008 року за період з 27.03.2017 року по 27.03.2019 року. Досліджуючи та аналізуючи текст заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2015 року у справи № 712/9712/15-ц, колегія суддів прийшла до переконання, що в даній справі звертаючись з позовом ПАТ «ВТБ Банк» (правонаступником якого є АТ «Таскомбанк») у грудні 2015 року зазначав, що підставою позову є заборгованість за кредитним договором № 31-08.01 від 26.06.2008 року станом 20 березня 2015 року. В даному випадку постановлене раніше судове рішення у справі № 712/9712/15-ц не є підставою, в розумінні ч. 3 ч. 1ст. 255 ЦПК України, для закриття провадження в даній справі, оскільки період заборгованості та її розмір у двох справах різні, 17 січня 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси прийнято справу до провадження суддею Марцішевською О.М. та визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. 30 червня 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 2.Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 26 червня 2008 року між ПАТ ВТБ Банк та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № 31-08.01. Відповідно до п. 1 предметом кредитного договору є надання позичальнику грошових коштів на наступних умовах: сума кредиту - 69 900 доларів США, строк користування - 20 років до 23 червня 2028 року, проценти за користування кредитом - 14 % відсотків річних. Додатком 1 до кредитного договору є графік повернення кредиту і сплати процентів та розрахунок вартості супутніх послуг. ( а.с.7-15 т.1) Кредитні кошти надавалися позичальнику на придбання двокімнатної квартири, загальною площею 55,40 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . (п. 2.1 кредитного договору). У забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та відповідачем було укладено Іпотечний договір № 31/08.01-і від 26 червня 2008 року, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.08.2022р. № 308315036. Видача кредиту підтверджена заявою про видачу готівки від 26 червня 2008 року (а.с.25 т.1). 02.04.2015 р. ПАТ ВТБ Банк пред`явив відповідачці вимогу про дострокове повернення кредиту та стягнення боргу 24834,60 доларів США. 03.11.2015 року між Публічним акціонерним товариством ВТБ Банк та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про внесення змін № 1 до Кредитного договору № 31-08.01 від 26.06.2008 року, відповідно до якого було погоджено рефінансувати залишок кредитної заборгованості за кредитним договором станом на 03.11.2015р. в сумі 653621,21 грн. (сума кредиту), строк кредитування до 03 липня 2038 року, процентна ставка по кредиту (з 3.11.2015р. до 02.11.2018р. - 0,01% річних, з 03.11.2018 - автоматично змінна в діапазоні 15-30%), ( а.с.16 - 24 т.1). Відповідні зміни щодо основного зобов`язання внесені у реєстрацію обтяження за Іпотечним договором № 31/08.01-і від 26 червня 2008 року та змінами до нього, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.08.2022р. № 308315036. 14 грудня 2015 року Соснівським районним судом м. Черкаси ухвалено заочне рішення у цивільній справі № 712/9712/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» 587999,30 грн. заборгованості за кредитним договором станом на 27 березня 2015 року та 3654,00 грн. витрати по сплаті, а всього 591653,30 грн. Заборгованість 587999,30 грн. складалась з 570 330,64 грн. (еквівалент 24 209,37 дол. США) тіла кредиту, 16 102,57 грн. (екв.683,56 дол. США) процентів, 1596,09 грн. (екв. 67,75 дол. США) пені. 27.03.2017 року між АТ «Таскомбанк» та ПАТ ВТБ Банк укладений договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами (іпотека) № 270317іп_1 та договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки № 270317іп_1/1, згідно яких АТ «Таскомбанк» є правонаступником ПАТ ВТБ Банк за всіма правами та обов`язками Про підписання відповідних договорів боржник повідомлений належним чином. Умови кредитного договору позичальником в повній мірі не виконуються.( а.с.32-36, 55-88 т.1) 27.03.2019 р. АТ «Таскомбанк» направило позичальнику повідомлення-вимогу в порядку ст.35 Закону України "Про іпотеку", в якій вимагає дострокового розірвання кредитного договору № 31-08.01 від 26 червня 2008 року із змінами згідно Договору про внесення змін № 1 до Кредитного договору № 31-08.01 від 26.06.2008 року та сплату заборгованості за кредитом в сумі 575 594,62 грн., відсотків - 40 226,05 грн., пені - 40 248,40 грн., всього 656 069 грн. 07 коп. У випадку непогашення боргу в 60 календ. днів попереджено про звернення стягнення на предмет іпотеки. (а.с.27,28 т.1) У травні 2019 року АТ «Таскомбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 31-08.1 від 26 червня 2008 року. Позовна заява мотивована тим, що 03.11.2015 року між ПАТ ВТБ Банк (правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «Таскомбанк») та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін № 1 до Кредитного договору № 31-08.01 від 26.06.2008 року, відповідно до якого було змінено суму кредитування, валюту кредитування та процентну ставку по кредиту в тому числі. Відповідач перестав виконувати умови Кредитного договору в повній мірі, а саме, перестав сплачувати заборгованість по кредиту та процентах. Так, станом на 27.03.2019 року заборгованість за кредитним договором № 31-08.01 від 26.06.2008 року, становить 656069,07 грн., а саме: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 575594,62 грн. (остання сплата 2101,64 грн. 18.07.2018р. - розрахунок а.с.6 т.1); заборгованість по відсотках (в т.ч. прострочені) - 40226,05 грн.; (період нарахування 27.03.2017р. - 01.03.2019 р. розрахунок а.с.5 т.1); пеня на суму простроченої заборгованості за період з 27.03.2018 року по 27.03.2019 року - 40248,40 грн. (період нарахування 27.03.2018 р. - 28.02.2019 р. розрахунок а.с.5 т.1). 16 грудня 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси, залишеною без зміни постановою Черкаського апеляційного суду від 11 березня 2021 року заяву Акціонерного товариства «Таксомбанк про заміну сторони у справі, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення задоволено частково. Замінено сторону - стягувача за виконавчим листом у справі № 712/9712/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» 587999,30 грн. заборгованості за Кредитним договором №31-08.01 від 26.06.2008 року та 3 654 грн. витрат по сплаті судового збору, а всього 591 653 грн. 30 коп. - з ПАТ «ВТБ БАНК» (код ЄДРПОУ 14359319) на її правонаступника - Акціонерне товариство «Таскомбанк» (код ЄДРПОУ 09806443, 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30). У задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку на його пред`явлення - відмовлено. Судами встановлено, що на виконання заочного рішення Соснівського районного суду про стягнення з [PERSON] заборгованості від 14 грудня 2015 року судом за заявою представника ПАТ «ВТБ БАНК» 23.09.2016 року судом було направлено рішення суду та виконавчий лист, які отримані 28.09.2016 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Договір про відступлення права вимоги між ПАТ «ТАСКОМБАНК» та ПАТ «ВТБ БАНК» був укладений ще 27 березня 2017 року, проте із заявою про видачу дубліката виконавчого листа звернувся лише 16.06.2020 року, тобто по сплину більш ніж три роки. При цьому доказів поважності пропуску пред`явлення виконавчого листа не надано. Тобто, фактично АТ «Таскомбанк» більше ніж за три роки не вчиняло жодних дій для отримання дубліката виконавчого листа для його подальшого пред`явлення, хоча не був позбавлений такого права. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Спірні правовідносини регулюються нормами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Частиною першою статті 627 ЦК України установлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умовдоговору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 202, частини першої статті 626 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договором є домовленість двох або більше сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Відповідно до правового висновку Верховного Суду у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Судом також враховуються висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15, 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, відповідно до яких доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Судом встановлено та підтверджено заявою про видачу готівки від 26 червня 2008 року та не оспорювалось відповідачкою, що на виконання кредитного договору № 31-08.01 від 26 червня 2008 року останній позикодавцем ПАТ ВТБ Банк, правонаступником якого є позивач, були видані відповідачці кредитні кошти в сумі 69 900 доларів США з цільовим призначенням для придбання двокімнатної квартири, загальною площею 55,40 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира була передана відповідачкою в забезпечення виконання кредитного договору № 31-08.01 від 26 червня 2008 року з урахуванням змін і доповнень. Звернення стягнення на предмет іпотеки не здійснювалось, що підтверджується даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про те, що на даний час вказана квартира перебуває у власності іпотекодавця та не припиненим є обтяження на квартиру за договором іпотеки і забезпечення кредитного зобов`язання. В судовому засіданні встановлено, що протягом періоду кредитування у спірних правовідносинах позикодавцем двічі реалізовувалось право на витребування у відповідачки дострокового повернення кредиту та звернення до суду з позовом до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, 02.04.2015 р. первісний кредитор ПАТ ВТБ Банк пред`явив відповідачці вимогу про дострокове повернення кредиту та стягнення боргу 24834,60 доларів США за кредитним договором № 31-08.01 від 26 червня 2008 року, після чого подав позов до суду у справі № 712/9712/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ ВТБ Банк 587999,30 грн. заборгованості за кредитним договором станом на 27 березня 2015 року, яка складалась з 570 330,64 грн. (еквівалент 24 209,37 дол. США) тіла кредиту, 16 102,57 грн. (екв.683,56 дол. США) процентів, 1596,09 грн. (екв. 67,75 дол. США) пені. В подальшому 03.11.2015 року між Публічним акціонерним товариством ВТБ Банк та відповідачкою [PERSON] був укладений Договір про внесення змін № 1 до Кредитного договору № 31-08.01 від 26.06.2008 року, відповідно до якого було погоджено рефінансувати залишок кредитної заборгованості за кредитним договором станом на 03.11.2015 р. в сумі 653621,21 грн. (сума кредиту), строк кредитування до 03 липня 2038 року, процентна ставка по кредиту (з 3.11.2015р. до 02.11.2018р. - 0,01% річних, з 03.11.2018 - автоматично змінна в діапазоні 15-30%). Не зважаючи на досягнення згоди щодо рефінансування заборгованості за кредитним договором станом на 03.11.2015 р. в сумі 653621,21 грн. (сума кредиту) позикодавець не відмовився від судового позову про стягнення заборгованості та 14 грудня 2015 року Соснівським районним судом м. Черкаси ухвалено заочне рішення у цивільній справі № 712/9712/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» 587999,30 грн. заборгованості за кредитним договором станом на 27 березня 2015 року. Після набрання законної сили судовим рішенням за заявою представника ПАТ ВТБ БАНК судом був направлений виконавчий лист, який отриманий кредитодавцем 28.09.2016 року. 27.03.2017 року на підставі договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами (іпотека) № 270317іп_1 та договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки № 270317іп_1/1 право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 31-08.01 від 26 червня 2008 року з урахуванням змін і доповнень перейшло до АТ «Таскомбанк». З реєстру прав вимоги № 1 до договору про відступлення права грошових зобов`язань за фінансовими кредитами (іпотека) № 270317in_1 від 27.03.2019р. (а.с.35 т.1) вимога передана за кредитним договором № 31-08-21 від 26.06.2008 р. на суму кредиту 653 621,21 грн. на строк 28.03.2028 р., кількість днів простроченого зобов`язання - 54, загальна сума боргу - 577705,43 грн., в тому числі основний борг - 569340,89 грн., проценти - 8355,37 грн., прострочені проценти - 4,27, комісія - 4,90. 27.03.2019 р. позикодавець в особі АТ «Таскомбанк» вдруге пред`явив до відповідачки вимогу по кредитному договору № 31-08.01 від 26 червня 2008 року про дострокове повернення кредиту в сумі 575 594,62 грн., відсотків - 40 226,05 грн., пені - 40 248,40 грн., всього 656 069 грн. 07 коп. У випадку непогашення боргу попереджено про звернення стягнення на предмет іпотеки, однак Банк 06 травня 2019 року вдруге звернувся до суду до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором. В ході розгляду справи провадження зупинялось для реалізації позивачем права на пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа у справі № 712/9712/15-ц на суму заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 31-08.01 від 26 червня 2008 року в сумі 587999,30 грн., яка складалась з 570 330,64 грн. - тіла кредиту, 16 102,57 грн. - процентів, 1596,09 грн. - пені, однак судовими рішеннями у справі № 712/9712/15-ц АТ «Таскомбанк» було відмовлено у видачі дубліката виконавчого листа та поновленні строку на пред`явлення виконавчого листа у справі № 712/9712/15-ц до примусового виконання за недоведеністю поважності причини пропуску такого строку позикодавцем, після чого позивач продовжив підтримувати позов у даній справі про стягнення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 31-08.01 від 26 червня 2008 року. Вирішуючи позовні вимоги, суд доходить висновку, що доводи позивача про виникнення у відповідачки станом на 27.03.2019 рокузаборгованості за кредитним договором № 31-08.01 від 26 червня 2008 року у заявленій до стягнення сумі 656 069 грн. 07 коп., яка складається з тіла кредиту 575 594,62 грн., відсотків - 40 226,05 грн., пені - 40 248,40 грн., не доведена наленжими і допустими доказами в судовому засіданні. Так, позивачем не було долучено до справи банківські виписки з рахунків позичальника, які містять відомості щодо часу та розміру сплати позичальником коштів на погашення кредитного договору та є належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Більше того, в ході розгляду справи судом для з`ясування обставин справи були надіслані до сторони позивача запити: 1) яку суму тіла кредиту погасила [PERSON] на виконання кредитного договору від 26 червня 2008 року № 31-08.01 з ПАТ ВТБ Банк (правонаступник АТ «ТАСКОМБАНК»); 2) яку суму відсотків погасила [PERSON] на виконання кредитного договору від 26 червня 2008 року № 31-08.01 з ПАТ ВТБ Банк (правонаступник АТ «ТАСКОМБАНК»); 3) до якого періоду [PERSON] дотримувалась графіку погашення кредиту на виконання кредитного договору від 26 червня 2008 року № 31-08.01 з ПАТ ВТБ Банк (правонаступник АТ «ТАСКОМБАНК»); 4) коли [PERSON] був вчинений останній платіж на виконання кредитного договору від 26 червня 2008 року № 31-08.01 з ПАТ «ВТБ-Банк» (правонаступник АТ «ТАСКОМБАНК»); 5) за який період виникла заявлена до стягнення сума боргу [PERSON] за кредитним договором від 26 червня 2008 року № 31-08.01 з ПАТ ВТБ Банк (правонаступник АТ «ТАСКОМБАНК»); 6) чи здійснювалось після подачі позову погашення [PERSON] боргу за кредитним договором від 26 червня 2008 року № 31-08.01 з ПАТ ВТБ Банк (правонаступник АТ «ТАСКОМБАНК»), в тому числі під час виконавчого провадження. У вказаних запитах позивачу судом було роз`яснено, що відповідно до п.5 ч.1 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом. Відповідний запит 17.04.2023 року № 1.23/114/2023 АТ«ТАСКОМБАНК» отриманий 24.04.2023р. (поштове повідомлення 1850103225997) та залишений без відповіді (а.с. 159 т. 2). Повторний запит 30.05.2023 р. № 1.22/73/2023 доставлений на електронну адресу представника позивача адвоката Пономаренка О.В. [INFO] , однак також залишений без відповіді. (а.с. а.с. 162 т.2 ). Звертаючись до суду з вказаним позовом, АТ «Таскобанк» зазначив, що підставою позову є заборгованість за кредитним договором № 31-08.01 від 26.06.2008 року за період з 27.03.2017 року по 27.03.2019 року. В обґрунтування позовних вимог позивачем наданий розрахунок заборгованості, який не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, погашення кредиту, а отже не є належним доказом існування боргу. Зокрема, відсутність даних щодо часу та розміру оплат відповідачкою на погашення заборгованості позбавляє суд можливості встановити, за який період виникла заборгованість у заявленій до стягнення сумі або в іншому розмірі. Крім того, зі змісту крайнього укладеного 03.11.2015 року між Публічним акціонерним товариством ВТБ Банк та відповідачкою [PERSON] . Договору про внесення змін № 1 до Кредитного договору № 31-08.01 від 26.06.2008 року, було погоджено рефінансувати залишок кредитної заборгованості за кредитним договором станом на 03.11.2015 р. в сумі 653 621,21 грн. (сума кредиту). Разом з тим, у позовній заяві позивачем стверджено, що станом на 27.03.2019 р. борг по тіло кредиту становить 575 594,62 грн. Враховуючи викладене, за даним позову борг по тілу кредиту відповідачки за кредитним договором № 31-08.01 від 26 червня 2008 року порівняно з погодженим розміром рефінансування 653 621,21 грн. станом на 03.11.2015 р. зменшився до зазначеного у позовній заяві позивачем 575 594,62 грн. на 27.03.2019 р., однак за рахунок чого відбулось таке зменшення позивачем не обґрунтовано, чи мало місце погашення боргу і в яких частинах, позивач будь-яких суду доказів не надав. В розрахунку вказано лише про нарахування відсотків, пені і сплати тіла кредиту і відсотків в період з 27.03.2017 р. по 01.03.2019 р. Разом з тим, відсутність підтвердження щодо часу та розміру сплати позичальником коштів на погашення кредиту за період з 27.03.2017 року по 27.03.2019 року позбавляє суд можливості встановити відповідність умовам укладеному між сторонами кредитного договору пред`явлених до стягнення сум відсотків та пені. Крім того, як вбачається з реєстру прав вимоги № 1 до договору про відступлення права грошових зобов`язань за фінансовими кредитами (іпотека) № 270317in_1 від 27.03.2019р.(а.с.35 т.1) вимога передана за кредитним договором № 31-08-21 від 26.06.2008р. на суму кредиту 653 621,21 грн. на строк 28.03.2028 р., кількість днів простроченого зобов`язання - 54, загальна сума боргу - 577705,43 грн., в тому числі основний борг 569340,89 грн., проценти 8355,37 грн., прострочені проценти - 4,27, комісія - 4,90. Отже, заявлена у позовній заяві сума боргу по тілу кредиту 575 594,62 грн. перевищує борг по тілу кредиту 569340,89 грн., зазначений з реєстру прав вимоги № 1 до договору про відступлення права грошових зобов`язань за фінансовими кредитами (іпотека) № 270317in_1 від 27.03.2019 р., за яким позивач набув права вимоги за кредитним договором № 31-08.01 від 26 червня 2008 року. Вказану різницю в бік збільшення заборгованості відповідачки по тілу кредит з 27.03.2019 р. позивач також не обґрунтував. Враховуючи викладене, надані позивачем докази на підтвердження порушення відповідачкою основного зобов`язання не підтверджені переконливими об`єктивним доказами, оскільки не ґрунтуються на первинних даних, що фіксують рух коштів по конкретному банківському рахунку позичальника за кредитним договором № 31-08.01 від 26 червня 2008 року. Доводи представника позивача про те, що відповідачка не спростувала заявлену до стягнення заборгованість суд вважає такими, що не обґрунтовують позовні вимоги, оскільки принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.( Верховний Суд у постанові 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 ). Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12.01.2023 у справі № 9901/278/21). Суд також враховує, що на даний час щодо частини пред`явленої до стягнення заборгованості за кредитним договором № 31-08.01 від 26 червня 2008 року існує заочне14 грудня 2015 року Соснівським районним судом м. Черкаси у цивільній справі № 712/9712/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» 587999,30 грн. заборгованості за кредитним договором станом на 27 березня 2015 року (570 330,64 грн. тіло кредиту, 16 102,57 грн. процентів, 1596,09 грн. пені), яке набрало законної сили та вимога щодо по суті подвійного стягнення боргу по тілу кредиту в даній справі не ґрунтується на законних підставах. Стосовно посилання представника позивача на те, що на момент звернення до суду з позовом у даній справі позивачу не було відомо про вказане рішення, відповідно до ч. 2 ст.55 ЦПК України усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Отже, всі дії, вчинені позичальником у спірних правовідносинах до набуття позивачем права вимоги до кредитним договору № 31-08.01 вважаються такими, що їх вчинив сам позивач. Доводи представника позивача про те, що оскільки ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.12.2020 року відмовлено в задоволенні заяви АТ «Таскомбанк» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку на його пред`явлення позивач залишається повністю позбавленим можливості реалізувати своє право та пред`явити вказане заочне рішення від 14.12.2015 року не можуть вважатись обґрунтованими, оскільки виданий стягувачу виконавчий лист за вказаним судовим рішенням не визнаний таким, що не підлягає виконанню. Оцінивши зібрані у праві докази в сукупності суд вважає, що позов не підлягає до задоволення за недоведеністю позивачем обставин, на які він посилався в обґрунтування позовних вимог. Положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб`єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж під час розгляду справи буде встановлено, що у позивача немає суб`єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропущення позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги. В зв`язку з відмовою у задоволенні позову сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в сумі 9841,03 грн. не підлягає відшкодуванню відповідачкою.

Outcome: dismissed