Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про повернення позики, посилаючись на те, що згідно письмової розписки між ним та відповідачем [PERSON] від 01.04.2021 року остання отримала позику в розмірі 4800 Євро, які повинна була повернути в строк до 01.04.2022 року, але свої зобов`язання у вказаний в договорі термін не виконала. Відповідач [PERSON] виступив поручителем щодо виконання [PERSON] грошового зобов`язання. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилась та не повідомила про причини неявки. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Вівчар А.Г. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав відзив на позовну заяву відповідно якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог, заявлених до відповідача [PERSON] , оскільки договору поруки між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено не було, а тому підстав для задоволення позову до останнього немає. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача [PERSON] , дослідивши письмові докази, вважає що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 01.04.2021 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено усний договір позики, відповідно до якого останньою згідно боргової розписки було отримано від позивача 4800 Євро із умовою повернення їх в термін до 01.04.2022 року, що підтверджується оригіналом розписки (а.с. 88). Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, суд вважає, що відповідачем [PERSON] не було виконано умови договору, оскільки оригінал розписки перебуває у позивача, а відповідач не подала суду оригіналу розписки про повернення позики. У зв`язку з цим позовні вимоги в цій частині слід задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму позики в розмірі 4800 Євро, що за курсом НБУ на момент звернення до суду становить 141203 (сто сорок одна тисяча двісті три) гривні. В частині стягнення боргу із відповідача [PERSON] слід відмовити виходячи з наступного. Статтею 553 ЦК України закріплюють поняття поруки, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно зі статтею 626 ЦК України порука створює права для кредитора та обов`язки для поручителя, безпосередньо на права та обов`язки боржника цей вид забезпечення виконання зобов`язань не впливає, оскільки зобов`язання боржника в цьому випадку не встановлюються, не припиняються, не змінюються. За змістом поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Вимога до поручителя може бути пред`явлена виключно за умови настання обставин, передбачених абзацом 2 частини першої статті 553 ЦК України, - у випадку порушення зобов`язання боржником. Факт порушення зобов`язання (невиконання або неналежного його виконання) боржником як підстава позову (вимоги) до поручителя має встановлюватися у кожній справі. За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 554 ЦК України, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, крім випадків, коли поручитель зобов`язався відповідати за виконання зобов`язання частково (частина друга статті 553, частина друга статті 554 ЦК України). Разом з тим, договір поруки має бути укладений у письмовій формі, оскільки відповідно до частини другої статті 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Порука є видом забезпечення виконання зобов`язань, і водночас сама має зобов`язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюються загальні положення про зобов`язання та про договори (розділи І та ІІІ книги п`ятої ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Згідно з вимогами частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В той же час, боргова розписка не містить істотних умов договору поруки, зокрема, предмета договору та інших умов, що визначені законом і є необхідними для договору поруки, а тому указаний позивачем договір поруки є недійсним в силу закону (нікчемним), у зв`язку із чим зобов`язання щодо поруки між учасниками даної справи не виникли, а позов щодо [PERSON] задоволенню не підлягає. Адже згідно із ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку, тобто це двосторонній правочин, для укладення якого достатнім є волевиявлення кредитора і поручителя. Виходячи з наведеного визначення, єдиною підставою виникнення поруки є саме договір. Одностороннє зобов`язання особи відповідати за невиконання або неналежне виконання боржника не може бути визнано підставою виникнення правовідносин поруки. Значення поруки не можуть мати листи, характеристики, рекомендації, розписки та інші документи. Зміст наданої позивачем розписки, в який позичальник зазначив поручителем [PERSON] поручителем не свідчить про виникнення відносин поручителя і кредитора. Саме до такого висновку при вирішенні аналогічних правовідносин дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2018 року, справа № 128/4543/15-Ц, провадження № 6 1-2605св18. Згідно ч. ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. На підставі викладено, відповідно до вимог ст.ст. 261, 533, 547, 610, 611, 1047 ЦК України,

Outcome: partial