Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.03.2019 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем вчинено виконавчий напис № 1614 від 22.03.2019 року про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління Активами» у розмірі 9 886,93 грн. На підставі виконавчого напису Ірпінськм ВДВС ГТУЮ у Київській області відкрито виконавче провадження ВП № 59024168 та винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. В рахунок стягнення заборгованності по виконавчому провадженні з позивача стягнуто 3\~000 грн. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», постанови КМУ від 29.06.1999 № 1172. Просить суд визнати виконавчий напис № 1614 від 22.03.2019 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревіча Олега Миколайовича про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління Активами» у розмірі 9 886,93 грн. таким, що не підлягає виконанню; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління Активами» грошові кошти отримані без достатньої правової підстави на користь [PERSON] у розмірі 3 000 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 1536,80 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 15\~000 грн. Також до суду від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд визнати виконавчий напис № 1614 від 22.03.2019 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревіча Олега Миколайовича про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління Активами» у розмірі 9 886,93 грн. таким, що не підлягає виконанню; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління Активами» грошові кошти отримані без достатньої правової підстави на користь [PERSON] у розмірі 9 886,93 та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 1536,80 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 15 000 грн. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду представник позивача направив заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовну заяву підтримали та просили її задовольнити. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. До суду від представника відповідача надходила заява про визнання позову, згідно якої позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню визнають, просять стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду, інші 50 відсотків судового збору на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути позивачу з державного бюджету. Також представник відповідача направив до суду відзив, в якому виклали заперечення щодо вимоги в частині стягнення безпідставно набутих коштів, посилаючись на те, що грошові кошти, стягуті в рамках виконавчого провадження неможливо вважати безпідставно набутими, тому просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» грошових коштів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.01.2012 року між ПАТ «ВТБ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір№ R53112189072B. За умовами даного Договору, Банк зобов`язується надати Позичальникові грошові кошти в сумі 22\~000 грн., а Позичальник зобов`язується прийняти Кредит, використовувати його за цільовим призначенням, повернути Банку кредит, а також сплатити Проценти за кристування Кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені Договором (строк кредитування 27.01.2015 року). 22.03.2019 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем вчинено виконавчий напис № 1614 від 22.03.2019 року про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління Активами» у розмірі 9 886,93 грн., якому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги №201807-1/2 від 24.07.2018 року, якому в свою чергу ПАТ «ВТБ БАНК» на підставі Договору відступлення прав вимоги №071114нв від 07.11.2014 року, було відступлено права вимоги за кредитним договіром № R53112189072B. На підставі виконавчого напису Ірпінськм ВДВС ГТУЮ у Київській області відкрито виконавче провадження ВП № 59024168 та винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Згідно Постанови головного державного виконаця Ірпінського міського відділу ДВС ГТУЮ в Київській області ВП № 59024168 про закінчення виконавчого провадження, борг за виконавчим написом №1614 в сумі 9\~886,93 грн., виконавчий збір у сумі 988,69 грн. та витрати виконавчого провадження з боржника утримано в повному обсязі. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до підпунктів 1.1-1.2 Глави 16 Розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій) та статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1 1 цього переліку) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» у пункті 13 роз`яснено, що відповідно до статей 34. 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актам з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, що підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягування з підписом боржника про його отримання. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно матеріалів справи, між позивачем та адвокатом Яременком Дмитром Володимировичем було укладено Договір про надання юридичої (правової) допомоги від 18.07.2019 р. На підставі Договору від 18.07.2019 р. адвокатом Яременком Д.В. було видано Ордер на надання правової допомоги серії ЖТ №056416 [PERSON] . Втім, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження сплати [PERSON] адвокату гонорару у розмірі 15\~000 грн., за таких обставин, суд вважає, стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн. задоволенню не підлягають. Отже, враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи, беручи до уваги неможливість встановити безспірність вимог до [PERSON] щодо наявності заборгованості, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно отриманих коштів. З огляду на ст.ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає на необхідне стягнути з відповідача 50 відсотків судового збору, сплаченого за позовну вимогу про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а судовий збір за позовну вимогу про стягнення безпідставно набутих коштів стягнути в повному обсязі. Враховуючи, що позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 1536,80 грн., а відповідачем частково визнано позовні вимоги, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1\~152,60 грн., та поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору підлягає судовий збір у розмірі 384,20 грн. На підставі ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, від 22.02.2012, №296/5, ст.ст.\~4,12,81, 142, 263-268 ЦПК України, ст. 1212 ЦК України\~суд, -

Outcome: partial