Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

20.12.2022 року позивач звернулася до Малиновського районного суду міста Одеси з вищевказаною позовною заявою, яка на підставі ухвали вказаного суду від 03 березня 2023 року передана за підсудністю до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з 05 серпня 2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який розірвано на підставі рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 15.04.2019 року, що набрало законної сили 16.05.2019 року. В період шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на утриманні позивача та проживають разом із нею за адресою: [ADDRESS] . Оскільки відповідач ухилявся від своїх батьківських обов`язків, у тому числі зі сплати аліментів, у 2014 році позивач зверталася до Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області щодо стягнення з нього аліментів на утримання спільних дітей та на її утримання до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Рішенням суду аліменти були стягнуті, однак, не сплачувалися відповідачем. Вказане рішення суду не зберіглося. Оскільки Антрацитівський міськрайонний суд Луганської області перебуває на тимчасово окупованій території та не функціонує, позивач не може отримати копію цього документа та не може його додати до позову. Після припинення у 2014 році шлюбних відносин та ведення спільного господарства з відповідачем, останній повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Він не лише весь цей час не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей, але й не цікавиться їх життям, станом, здоров`ям, розвитком, тобто, він не проявляє будь-яким чином свого батьківського інтересу, та не виявляє бажання якось виконувати свої батьківські обов`язки. Вказала, що останні два роки проживає з іншим чоловіком [PERSON] , який має батьківське ставлення до її дітей. В зв`язку із викладеними обставинами, позивач [PERSON] просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач до початку проведення судового засідання надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її присутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його присутності, відзиву на позов не надав, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку, визначеному ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року. Представник третьої особи Органу Опіки та піклування при Малиновській районній адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради, в судове засідання не з`явився. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розгляд справи здійснено в порядку заочного розгляду, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстровану відділом реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції Луганської області шлюбі з 05 серпня 2005 року, який розірвано на підставі заочного рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 15 квітня 2019 року, яке набрало законної сили 16 травня 2019 року (а.с.10-11). В період шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції у Луганській області) та [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] , видане 03.02.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції Луганської області) (а.с.8,9). Позивач вказала про те, що питання про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей є вирішеним в судовому порядку, однак надати копію рішення суду не має можливості у зв`язку із знаходженням Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області на тимчасово окупованій території України. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу від 01.02.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу (а.с.6-7). За вказаною адресою [PERSON] характеризується як порядна, відповідальна людина, яка має двох дітей, вони проживають разом із нею (а.с.31, 33, 35). Дочка сторін у справі - [PERSON] , 2005 року народження, є студенткою денної форми навчання, на місці державного замовлення, технологічного відділення у ВСП «ОТФК ОНТУ» (а.с.27), має позитивну характеристику з вказаного навчального закладу від 30.01.2023 року (а.с.28). Син колишнього подружжя - [PERSON] , 2011 року народження, навчається в 6 класі Одеського ліцею №130 Одеської міської ради (а.с.29), мати приділяє йому належну увагу у вихованні, відповідально ставиться до навчання дитини, постійно підтримує зв`язок з класним керівником, систематично відвідує батьківські збори (а.с.30). Органом опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 30 травня 2023 року надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.52-55) Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено зобов`язання батьків піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання двох неповнолітніх дітей, не проявляє до них належної турботи та уваги, не спілкується з ними, не цікавиться їхнім навчанням, ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань щодо сплати аліментів на утримання дітей. Викладені обставини мають наслідком позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дітей. В зв`язку із чим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не можу бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї працездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Таким чином, з огляду на вищевикладене, а також досліджені, встановлені обставини у справі, які є належним чином обґрунтовані та підтверджені доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Розподіл судових витрат здійснити відповідно ст. ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved