Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у фактичних шлюбних стосунках без реєстрації шлюбу, під час яких у них народилась спільна донька - [PERSON] , [INFO] . У 2014 році через легковажний спосіб життя відповідача сторони розірвали свої стосунки. Так, у 2015 році відповідач виїхала за межі України та з того часу спільна донька почала проживати разом з позивачем та його новою дружиною в двохкімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що він як батько, особисто займається вихованням, утриманням, фізичним, духовним, моральним розвитком та навчанням дитини. Так, з 2019 року донька навчається у школі І-ІІІ ступеня №266 Дарницького району в м. Києві, додатково навчається у дитячій музичній школі по класу фортепіано, відвідує уроки хору та має додаткові заняття з репетитором по вивченню англійської мови. Відповідач жодної участі у матеріальному забезпеченні, вихованні, навчанні дитини не приймає, не цікавиться її життям, здоров`ям і фактично є чужою людиною для неї. При цьому, донька називає відповідача не мама, а просто [PERSON] . У дитини склалися гарні стосунки з новою дружиною позивача, яку вона називає «мама», та її донькою, яку вона називає «сестрою». Відповідач після від`їзду за кордон декілька разів приїжджала до України, бачилась з донькою та проводила з нею час. Останній раз донька бачилась з відповідачем у 2019 році, а після, мала періодичне спілкування з нею по мобільному телефону, яке було нетривалим та мало формальний характер. Наразі сімейні зв`язки між відповідачем та донькою відсутні, оскільки вона самооусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та забезпеченню доньки, у зв`язку із чим позивач прохає позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з неї на його користь аліменти на утримання дитини. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03.04.2023 відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання, залучено до участі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації та витребувано у неї висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав. Ухвалою суду від 16.05.2023 витребувано з Державної прикордонної служби України інформацію про всі факти перетинання державного кордону України (виїзд/в`їзд, місце перетину, дата та час перетину) громадянкою [PERSON] , [INFO] , за період часу з 01.01.2015 року по день винесення даної ухвали суду. Ухвалою Дарницького районного суду від 16.05.2023 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. 06.06.2023 на виконання вимог ухвали суду від 16.05.2023 з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надійшла витребувана інформація. 15.06.2023 на виконання вимог ухвали суду від 03.04.2023, представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надіслано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В судове засідання, яке відбулося 18.07.2023, сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. При цьому, в матеріалах справи містяться заяви позивача та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про розгляд справи без їхньої участі. Одночасно, позивач у своїй заяві вказав, що проти винесення заочного рішення суду не заперечує. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у фактичних шлюбних стосунках без реєстрації шлюбу, під час яких у них народилась спільна донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , копія якого міститься в матеріалах справи. З висновку Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 31.05.2023 №101-4506/02 вбачається, що дитина проживає разом з позивачем та його співмешканкою за адресою: [ADDRESS] . При проведенні обстеження житлово - побутових умов проживання дитини встановлено, що для неї створені належні умови для проживання, відпочинку, навчання та розвитку. Питання щодо надання до суду висновку про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] було винесено на розгляд комісії з питань захисту прав дитини Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації. На засіданні комісії були присутні позивач та малолітня дитина - [PERSON] , яка пояснила, що тривалий час з матір`ю, а в даному випадку відповідачем, не спілкується, вважає її чужою людиною. Матір дитини [PERSON] також було запрошено на засідання, проте вона не з`явилась, будь-яких заяв (заперечень) по суті позову щодо позбавлення батьківських прав не надала. Беручи до уваги зазначене та рекомендації комісії, було зроблено висновок, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитині, не турбується про стан її здоров`я. На підставі вище викладеного, а також з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини орган опіки та піклування Дарницького району м. Києва вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) встановлено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] та знаходиться на повному його утриманні. Відповідач життям дитини не цікавиться, ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню, зокрема, від матеріального забезпечення також. Так, в матеріалах справи міститься інформація, яка була надана Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо перетинання державного кордону України [PERSON] з якої вбачається, що остання 03.10.2019 виїхала до країни Турції, а саме м. Ізмір, та станом на 02.06.2023 в країну Україну не в`їзжджала. Зважаючи на вказане вище, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї доньки. Окрім цього, у наданому Дарницькою районною в м. Києві державною адміністрацією висновку зазначено, що дитина тривалий час не спілкується з матір`ю та вважає її чужою людиною, а відтак остання свідомо самоусунулась від виховання дитини, піклування про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умови для розвитку її природних здібностей та готування її до самостійного життя та праці, що в свою чергу вказує на наявність законних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Слід зазначити, що ст. 166 СК України передбачає правові наслідки позбавлення батьківських прав, зокрема, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки малолітня дитина проживає з батьком, матір - відповідач по справі зобов`язана надавати матеріальну допомогу на її утримання та виховання. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частиною 1 ст. 183 СК України, встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 березня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved