Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

10 липня 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачем по справі [PERSON] , зареєстрований 27 жовтня 2018 року Казанківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис за №33. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27 жовтня 2018 року він разом із відповідачем зареєстрували шлюб у Казанківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис за №33. Від шлюбу мають малолітніх дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] , дочку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , які проживають на даний час із відповідачем. У них з відповідачем не склалося спільне сімейне життя, через відсутність взаєморозуміння та наявності різних поглядів на життя, у зв`язку з чим вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, проживають окремо. За таких обставин, вважає подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім`ї є неможливим, а тому змушений звернутись до суду із даним позовом, просив ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи в його відсутність, заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, від неї надійшла телефонограма про можливість розгляду справи в її відсутність, позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу просить залишити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку. Частиною 1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. В силу ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Матеріали справи вказують на те, що у зв`язку з погіршенням взаємовідносин, подружжя припинили спільне проживання, жоден з них не вживав заходів щодо примирення, тому наполягання сторін на розірванні шлюбу базуються на неможливості подальшого спільного життя і збереження сім`ї. За таких обставин у суду склалася достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову [PERSON] . Відповідач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1073 грн 60 коп.

Outcome: approved