Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» (надалі також позивач, АТ «Житомиргаз» звернулось до суду з позовом до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу в розмірі 9326,20 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що АТ «Житомиргаз» є оператором газорозподільної системи на підставі відповідної ліцензії. Між АТ «Житомиргаз» та [PERSON] укладено типовий договір розподілу природного газу, що підтверджується фактом споживання природного газу відповідачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок споживача послуг з розподілу природного газу. Споживач [PERSON] фактично споживає природний газ, здійснює оплату рахунків за спожитий газ. Поряд із цим, споживач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, а саме: не сплачує за надані послуги з розподілу природного газу в зв`язку із чим, за період із квітня 2020 року по березень 2023 року у відповідача [PERSON] утворилась заборгованість за послуги з розподілу природного газу, що складає 9326,20 грн. Враховуючи зазначене, позивач звернувся до суду з відповідним позовом. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2023 справа № 293/614/23 передана на розгляд судді Збаражському О.М. (а.с.92). 09.05.2023 на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, судом отримано відомості з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] (а.с.93-94). 10.05.2023 ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 96-97). 08.06.2023 до суду надійшов відзив на позов (а.с.105-127) 26.06.2023 до суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 133-146). 11.07.2023 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с.150-155). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи те, що справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, подання відповідачем відзиву на позов, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ Судом встановлено, що відповідно до постанови від 29.06.2017 №847 Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ «Житомиргаз», АТ «Житомиргаз» здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу в межах території Житомирської області, зокрема і на території смт Черняхів (а.с. 22-23,24,25-26). Відповідач [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , в ньому зареєстрована та фактично проживає (а.с. 85-87, 93-94). Відповідно до акту перевірки стану обліку природного газу з побутовим лічильником від 19.04.2023 встановлено, що [PERSON] є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] , користується природним газом, на момент перевірки лічильник опломбований, порушень правил користування природним газом не виявлено (а.с. 84). Згідно фактичних обсягів споживання природного газу за 2018-2019 газовий рік за об`єктом, що розташований за адресою [ADDRESS] визначено величину річної замовленої потужності у розмірі 2627,29 метрів кубічних, за 2019-2020 газовий рік - 2745,01 метрів кубічних. Відповідно до визначеного для AT «Житомиргаз» тарифу, згідно Постанови НКРЕКП №3020 від 24 грудня 2019 року, з січня по червень 2020 року вартість послуг за Типовим договором розподілу природного газу для об`єкту споживача [PERSON] становить 233,83 гри. (з ПДВ) на місяць, а з липня 2020 року - 260,10 грн. з ПДВ на місяць. З 01.01.2021 року вартість послуг становить - 461,16 грн (а.с.32). Відповідно до фінансового стану споживача з особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , станом на березень 2023 року заборгованість за послуги з розподілу природного газу становить в сумі 9326,20 грн (а.с. 28). Відповідно до платіжних документів АТ «Житомиргаз», [PERSON] щомісяця повідомлялась про визначену оператором ГРМ величину планової місячної плати за послуги розподілу із зазначенням її складових. 13.05.2021 та 13.03.2023 на адресу відповідача направлено вимоги про сплату заборгованості, в порядку ст. 530 Цивільного кодексу України, разом із рахунками на оплату наданих послуг за період з лютого 2020 по березень 2021року (а.с.32-51) та у період з жовтня 2020 року по березень 2023 року (а.с.52-83). 08.06.2023 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому остання позов не визнала в повному обсязі. В заперечення проти позову вказала, що чинним законавством передбачено, що позивач зобов`язаний розірвати попередні договори про надання послуг населенню з газопостачання укладені із споживачами та укласти договори з розподілу природного газу. Позивач у порушення вказаних вимог закону, не уклав у передбачений законом спосіб такий договір, тому твердження позивача про існування між ними договірних зобов`язань з розподілу природного газу починаючи з 2020 року є хибним. Оскільки позивач не уклав із нею договір розподілу природного газу, вважала, що послуги з надання природного газу здійснювались позивачем на умовах попередньо укладеного договору з надання населенню послуг з газопостачання №1042 від 16.01.2014, що діяв до моменту підписання нею 12.04.2023 заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу, що була надіслана їй позивачем разом із інформаційним листом за формою наведеною в додатку №3 до типового договору розподілу природного газу. Тому саме з цього часу між нею та позивачем почав діяти договір розподілу природного газу. За вказаних підстав вважала, товариство безпідставно здійснювало нарахування та в подальшому направлення на поштову адресу відповідача рахунків на оплату послуг з розподілу природного газу, цим самим порушувало її права та законні інтереси, як побутового споживача. IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2494 (далі Кодекс ГРС). Так, відповідно до положень статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного цивільного права. Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач житлово-комунальних послуг індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. За змістом статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги зокрема, послуги з постачання та розподілу природного газу. Відповідно до статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС). Статтею 18 Закону України «Про ринок природного газу» встановлено, що приладовий облік природного газу здійснюється з метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання. Приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач, окрім іншого, зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем. Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу. Доступ до газорозподільної системи - це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи. Оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу. Відповідно до пункту 2 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, від 29 червня 2017 року № 847, з подальшими змінами, ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу на території Житомирської області в зоні розташування газорозподільної системи надано АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз». Згідно з пунктом 5 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу. Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу. Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом. Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу. Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, зокрема мають містити присвоєний споживачу персональний ЕІС-код як суб`єкту ринку природного газу та за необхідності ЕІС-код його точки (точок) комерційного обліку, величину приєднаної потужності об`єкта споживача та перелік комерційних вузлів обліку (за їх наявності). У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Підпунктом 6 пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування не облікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Також вимогами «Правил постачання природного газу» та відповідно до постанови НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 визначено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. У відповідності до статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Статтею 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам затверджено постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2498. Відповідно до п. 1.1 - 1.3 Типового договору постачання природного газу споживачам цей договір є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником. Умови договору однакові для всіх споживачів України. Цей договір є договором приєднання, приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ Встановлено, що предметом позову є стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу за період з квітня 2020 року по березень 2023 року по особовому рахунку № [NUMBER] . Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ «Житомиргаз» від 29.06.2017 №847, із змінами, АТ «Житомиргаз» має ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території м.Житомира та Житомирської області, тощо, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз». Отже, АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» має відповідну ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Житомирської області . Таким чином, оскільки оператором газорозподільної системи на території Житомирської області на підставі відповідної ліцензії є АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз», а [PERSON] є споживачем послуг природного газу за адресою: [ADDRESS] , якому присвоєно номер особового рахунку, яка фактично споживає природний газ, що підтверджується фінансовим станом споживача [PERSON] за період з травня 2019 року по березень 2023, розрахунком річної замовленої потужності та місячної вартості наданих послуг у 2020, 2021, 2022 та 2023 роках, а також актом перевірки стану обліку природного газу з побутовим лічильником №516872 від 19.04.2023 з якого вбачається, що [PERSON] є споживачем природного газу та споживає природний газ за адреою: [ADDRESS] , суд дійшов висновку про існування між сторонами договірних правовідносин, оформлених шляхом фактичного приєднання побутового споживача до Типового договору розподілу природного газу. Так, акцептування [PERSON] договору про розподіл природного газу, а отже, і факт приєднання побутового споживача до умов зазначеного договору, відбулось шляхом вчинення нею дій, зокрема, щодо щомісячного споживання різних об`ємів природного газу, а також оплатою вартості спожитого газу постачальнику (а.с. 28,29, 30,31). Суд зазначає, що приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема, документально підтверджене споживання природного газу, сплата рахунка оператора ГРМ. До таких же висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20 (провадження № 61-11470св21) та від 14 вересня 2022 року у справі № 717/341/21 (провадження № 61-20726св21). Висновки щодо застосування норм права у близьких за змістом правовідносинах, зокрема щодо приєднання до публічного договору (акцептування договору), містяться також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 161/11800/19 (провадження № 14-119цс20). Посилання [PERSON] на те, що позивач нехтує законодавчими нормами та порядком укладення цивільних договір, безпідставність позовних вимог, що позивач не дотримується діючих норм законодавства, на які сам посилається, суд вважає голослівними, оскільки приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Судом встановлено що [PERSON] отримувала послуги з розподілу природного газу до об`єкта газопостачання, однак не сплачувала вартість отриманих нею послуг, внаслідок чого утворилася заборгованість за період з квітня 2020 по березень 2023 року перед АТ «Житомиргаз», яке є оператором газорозподільної системи на території Житомирської області, у розмірі 9326,20грн. Про визначену оператором ГРМ величину планової місячної плати за послуги розподілу із зазначенням її складових, [PERSON] було проінформовано АТ «Житомиргаз» в платіжних документах. Розрахунок вказаної заборгованості здійснено позивачем АТ «Житомиргаз» за наведений період відповідно до вимог Кодексу ГРМ, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, та тарифів, встановлених на послуги розподілу природного газу для АТ «Житомиргаз» у відповідні періоди, об`ємів споживання відповідачем природного газу. Відповідний розрахунок вартості розподілу природного газу за адресою споживача по особовому рахунку № [NUMBER] здійснено позивачем, який у суду не викликає сумніву. Водночас, [PERSON] зазначений розрахунок не спростувала та свого контррозрахунку не надала. При цьому матеріали справи не містять документів, які б підтверджували те, що [PERSON] не є споживачем природного газу, що у спірний період природний газ не постачався до будинку або постачався іншим постачальником, з яким відповідач уклала відповідний договір і послуги якого сплачувала, відсутні відомості про звернення відповідача до позивача з заявами про відключення від споживання природного газу. Висновки щодо застосування норм права у близьких за змістом правовідносинах, зокрема, щодо приєднання до публічного договору (акцептування договору), містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 161/11800/19 (провадження № 14-119цс20), у постанові Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20 (провадження № 61-11470св21). 13.05.2021 та 13.03.2023 на адресу відповідача направлено вимоги про сплату заборгованості, в порядку ст. 530 Цивільного кодексу України, разом із рахунками на оплату наданих послуг за період з лютого 2020 року по березень 2021року та за період з жовтня 2020 року по березень 2023 року, які залишені відповідачем без задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом. Аналогічні положення містяться й у пункті 22 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, яким передбачено обов`язок споживача укласти з постачальником договір постачання природного газу, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи. Таким чином, оскільки відповідач приєдналась до Договору розподілу природного газу (акцептування договору), про що свідчать дії відповідача по споживанню природного газу на об`єкті нерухомості за адресою: [ADDRESS] , між сторонами виникли правовідносини врегульовані таким договором. Через неналежне виконання умов типового договору та Правил надання населенню послуг із газопостачання в частині оплати наданих йому послуг, у відповідача за період з квітня 2020 року по березень 2023 року утворилася заборгованість за послуги з розподілу природного газу, яка підлягає стягненню на користь позивача. Приймаючи рішення суд враховує усталену практику Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів, де мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам по справі та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Оператор газорозподільної ситсеми «Житомиргаз» підлягають задоволенню. VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Водночас, в зв`язку із тим, що відповідач є особою з інвалідністю 2 групи, а тому на підставі положень п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільненяється від сплати судового збору, відтак, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved