Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

04.05.2023 [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, а саме: не приймає участі у вихованні та утриманні доньки, не цікавиться станом її здоров`я, фізичним, моральним та духовним розвитком, не сплачує аліменти. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова Коверзнева В.О. від 10.05.2023 відстрочено позивачу сплату судового збору до дня ухвалення судового рішення у справі; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; встановлено сторонам строк для подачі суду заяв по суті справи, визначених частиною другою статті 174 ЦПК України. Із 16.05.2023 суддю [PERSON] увільнено від виконання обов`язків з відправлення правосуддя у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації, на особливий період, згідно з наказом голови Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.05.2023 № 22-кг. На підставі рішення зборів суддів Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.05.2023 № 5 вказану справу передано до канцелярії суду для призначення повторного автоматизованого розподілу в порядку, передбаченому статтею 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України). Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2023 дану справу визначено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Супруну О.П. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова Супруна О.П. від 26.05.2023 прийнято до провадження вищевказану справу; призначено підготовче засідання на 14.06.2023. Ухвалою суду від 14.06.2023 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 26.07.2023. 26.07.2023 розгляд справи відкладений на 07.08.2023 у зв`язку з неявкою сторін. У судове засідання, призначене на 07.08.2023, сторони не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщались у встановленому законом порядку. Представник позивача подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, зазначивши про підтримку позову, дала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач відзиву не подав, причин неявки суду не повідомив. Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи без їхньої участі. Позивач про причини неявки суду не повідомила. За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 ЦПК України. За правилом частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Сімейні стосунки між позивачем та відповідачем не склалися, у зв`язку з чим вони припинили спільне проживання, а дитина залишилась проживати разом з позивачем, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). 06.12.2022 позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , прізвище після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 10). Позивач стверджує, що відповідач вихованням та матеріальним утриманням дитини не займається, не цікавиться станом здоров`я доньки, її фізичним, моральним та духовним розвитком, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Вказані обставини підтверджуються такими доказами: - довідкою про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 02.05.2023 № 2704, виданою Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради, з якої убачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] , [INFO] (а.с. 9); - інформацією Комунального некомерційного підприємства «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради від 01.05.2023 № 01-14/951 про те, що [PERSON] , [INFO] , перебуває у них під наглядом з 31.07.2020, під час оглядів та/або у разі необхідності надання медичної допомоги малолітня дитина приходить у супроводі матері - [PERSON] ; батько дитини - [PERSON] в питаннях, що стосуються здоров`я дитини самостійно або разом з дитиною до закладу не звертався (а.с. 11); - довідкою студії розвитку «Вподобайка» від 27.04.2023, виданою директором [PERSON] , про те, що за час відвідування [PERSON] дитячого садочку в студії розвитку «Вподобайка», її батько - [PERSON] , до студії дитину не приводить, не забирає і жодного разу не з`являвся. Мати дитини - [PERSON] , вносить оплату за садочок, приводить та забирає дитину (а.с. 12). Отже, вихованням та утриманням дитини займається лише позивач, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, як убачається з відповіді Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 17.04.2023, відповідач [PERSON] , [INFO] , 01.02.2022 перетнув державний кордон України в напрямку виїзд в пункті пропуску «Київ (Жуляни)» (а.с. 50). Виконком Чернігівської міської ради, як орган опіки та піклування, своїм висновком, затвердженим рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 497 від 03.08.2023, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частини другої статті 150 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно з пунктом другим частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до частини сьомої та восьмої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. В силу статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК (2947-14). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оскільки судом встановлено факт ухилення відповідача від виконання обов`язків по вихованню [PERSON] , суд вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно дитини. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved