Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначивши, що 09.08.2014 року з відповідачем уклали шлюб, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області та зроблено актовий запис №339. Мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, останні два роки їх сімейне життя поступово погіршувалось, що призвело до припинення шлюбних відносин, вони мають протилежні погляди на шлюб та сі`мю, чоловік постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, турбота про дитину, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких стає їх дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє дитині та їй душевні страждання. Чоловік зловживає спиртними напоями, погрожує її, у зв`язку з чим вона зверталась до поліції. Крім того, чоловік матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, дитина проживає з нею та повністю зноходиться на її утриманні. Просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем. Малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] залишити проживати з нею. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки, в розмірі 2000,00 грн. щомісячно до досягення дитиною повноліття. також просить стгнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи (направлення судових повісток за місцем реєстрації, розміщення оголошення на сайті суду), відзив на позов та інших заяв не подав. Дослідивши письмові матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що 09.08.2014 року сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області та зроблено актовий запис №339. Мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Відповідач не заперечив проти того, щоб дитина проживала з позивачем. Сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають, що є підставами для розірвання шлюбу між ними. Примирення не бажають, тому суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами неможливо. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.ст.180,181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Отже, аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз.2 ч.2 ст.182 СК України. Разом з тим, нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України). З врахуванням наданих сторонами доказів, відповідач не\~скористався правом\~подачі відзиву, суд приходить до переконання, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісячно, враховуючи, що вказаний розмір аліментів не є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі даної позовної заяви і до повноліття дитини. Вказаний судом розмір аліментів, що на думку суду, є достатнім для забезпечення рівня життя неповнолітньої доньки, виходячи з засад розумності та справедливості, а відтак позов в частині стягення аліментів підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають сятгненню судові витрат зі сплати судового збору на користь позивача (понесені витрати за вимогу про розірвання шлюбу) та на користь держави (за вимогу про стягнення аліментів). На підставі викладеного,

Outcome: partial