Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В мотивування позову зазначила, що 26.11.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб. За час перебування з відповідачем у шлюбі у них народились спільні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із позивачем, усі обов`язки щодо утримання та виховання дітей несе самостійно. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не надає жодних коштів на утримання дітей, аліменти не сплачує. За вищевказаних обставин позивач просить стягувати з відповідача на її користь на утримання малолітніх дітей, аліменти в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення вимог не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню за наступних підстав. У відповідності до ст. 141\~СК України,\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як встановлено ст. 180\~Сімейного кодексу України, батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182\~Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182\~Сімейного кодексу України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст\~глави 15 СК України\~вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Добровільної угоди щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто. Відповідач, будучи батьком малолітньої дитини, зобов`язаний здійснювати її утримання до досягнення нею повноліття, що відповідає положенням\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 180 СК України. Згідно з частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судом\~ встановлено, що сторони мають малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с. 4-5). Згідно з копіями довідок про реєстрацію місця проживання особи за вих. № 10-14/2602 від 16.01.2020 року та за вих. №10-14/2600 від 16.01.2020 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , 14.11.2013 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що є місцем реєстрації матері (а.с. 8-9). Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Сторони не позбавлені можливості у разі зміни матеріального стану звернутися до суду з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 1 ст. 142\~ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до вимог ст.. ст.. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 354, 430 ЦПК України та статтями 180, 182, 183, 185 СК України, суд

Outcome: approved