Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

25 липня 2022 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позову зазначає, що 03 липня 2008 року [PERSON] звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк на підставі договору відкрив картковий рахунок із початковим кредитним лімітом. Позивачем умови кредитного договору були виконані в повному обсязі. Однак відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у загальному розмірі 7\~479, 53 гривень. [PERSON] померла [INFO] . Спадкоємцем, який прийняв спадщину після її смерті є відповідач\~ [PERSON] , оскільки на момент смерті боржника він проживав разом із спадкодавцем. Заяви про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк не подавав, а тому вважається таким, що прийняв спадщину за законом після смерті [PERSON] . На підставі наведеного позивач звернувся до суду для захисту свого майнового права та інтересу. Зважаючи на викладене вище, просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 17 березня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності їх представника та винесення заочного рішення судом. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. В судові засідання, призначені на 27 квітня 2023 року, 12 червня 2023 року, 07 серпня 2023 року відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, повторно не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 07 серпня 2023 року вирішено проводити заочний розгляд справи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~247\~Цивільного процесуального\~кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у зв`язку з неявкою учасників. Оцінивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 07 липня 2008 року АТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір з [PERSON] , згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У заяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанку» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 25 серпня 2020 року Виконавчим комітетом Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області. Сума заборгованості за кредитом на день смерті позичальника [PERSON] становить 7\~479, 53 гривень. Як вбачається з матеріалів справи АТ КБ «Приватбанк», дізнавшись про смерть позичальника, 05 липня 2021 року направив до Новояворівської державної нотаріальної контори претензію кредитора з проханням повідомити спадкоємців про наявність заборгованості спадкодавця перед банком та включити ці вимоги до спадкової маси. З відповіді № 562/02-14 від 30 липня 2021 року Новояворівської державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті [PERSON] в Новояворівській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 213/2021, претензія кредитора АТ КБ «Приватбанк» долучена до матеріалів даної спадкової справи 26 серпня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» направило [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , лист-претензію з вимогою погасити заборгованість спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , в розмірі 7\~479, 53 гривень. Відповідно до наданих на запит суду матеріалів спадкової справи № 213/2021 заведеної Новояворівською державною нотаріальною конторою Львівської області до майна [PERSON] , яка померла [INFO] , встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON] прийняв спадщину, до складу якої входять, зокрема, входять кредитні зобов`язання померлого позичальника [PERSON] . При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора суди мають встановити: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в ч.ч. 2, 3 ст. 1282 Цивільного кодексу України, оскільки в разі пропуску таких строків кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - дійсний розмір вимог кредитора (перевірити розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця. Верховний Суд вказав, що доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Вказані правові висновки зазначено в постановах Верховного суду від 21.08.2019 у справі № 320/6489/16-ц та від 28.08.2019 №500/2593/15-ц, від 18.09.2019 у справі № 640/6274/16-ц. Щодо коло спадкоємців, які прийняли спадщину суд зазначає таке. Статтею 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто заборгованість по кредитному договору може входити до складу спадщини позичальника. Відповідно до положень частин 1, 3, 4 статті 1281 Цивільного кодексу України після смерті позичальника спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до частини п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частини третьої статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців,зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Аналогічні правові висновки відображено в постановах Верховного суду від 21.08.2019 у справі №320/6489/16-ц та від 28.08.2019 у справі №500/2593/15-ц. Позивачем доведено, що відповідач [PERSON] прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті позичальника [PERSON] , звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та отримавши відповідне свідоцтва про право на спадщину за законом, вказані обставини стверджуються копією спадкової справи. Щодо строків звернення позивача з вимогою до відповідачів суд зазначає таке. З огляду на вимоги статті 1281 Цивільного кодексу України саме кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Вказане також підтверджується правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 (справа № 522/407/15-ц), відповідно до яких оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 Цивільного кодексу України; кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги; сплив визначених статтею 1281 Цивільного кодексу України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Також Верховний Суд у своїй постанові від 11.07.2018 (справа № 495/1933/15-ц) роз`яснив, що стаття 1281 Цивільного кодексу України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. При цьому, на відміну від пред`явлення вимоги безпосередньо до спадкоємців, кредитор, скеровуючи претензію до нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі. Як вказує позивач, після отримання інформації про смерть позичальника [PERSON] , АТ КБ «Приватбанк» 05 липня 2021 року скерувало до Новояворівської державної нотаріальної контори претензію кредитора. 30 липня 2021 року Новояворівська державна нотаріальна контора повідомила АТ КБ «Приватбанк» про те, що була заведена спадкова справа № 213/2021, після смерті [PERSON] . Також 26 серпня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» направило [PERSON] лист претензію з вимогою сплатити заборгованість позичальника [PERSON] . Суд зазначає, що доказів того, що позивач був обізнаний про смерть позичальника в інший строк, ніж вказаний ним у позові, сторони суду не надали, тому суд не ставить під сумнів дотримання банком строків звернення з вимогою кредитора спадкодавця до спадкоємців про погашення заборгованості, яку, за доводами позивача, подано в межах 6-ти місячного строку після того, як банк дізнався про смерть позичальника, що відповідає приписам ч. 3 ст.1281 Цивільного кодексу України. Оскільки позивач звернувся до нотаріуса у порядку та строки, передбачені ст. 1281 ЦК України, з претензією до спадкоємців, що підтверджується матеріалами справи, тому відповідач, відповідно до положень ст. 1282 ЦК України, зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Отже, суд дійшов висновку, що АТ КБ «Приватбанк» пред`явило свою вимогу до спадкоємця [PERSON] в межах строків, визначених ст. 1281 ЦК України, що не позбавляє АТ КБ «Приватбанк» права вимоги за зобов`язаннями. Відповідно до ст.13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із наведеним в позовній заяві розрахунком, заборгованість відповідача за договором позики становить 7\~479, 53 гривень. Даний розрахунок не був спростований відповідачем на засадах змагальності під час судового розгляду справи. Згідно зі статтею 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 Цивільного кодексу України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємців позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ними майна. Отже, обсяг спадкового майна та його вартість мають доводити спадкоємці, які заперечують проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємців за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 24 листопада 2021 року у справі 615/473/20. Враховуючи, що відповідачем не доведено, що вартість прийнятого ними у спадок майна є меншою за розмір заборгованості спадкодавця [PERSON] на день відкриття спадщини, суд дійшов висновку, що у даному випадку наявні правові підстави для стягнення заборгованості з спадкоємців у розмірі, зазначеному позивачем, що відповідає позовним вимогам, тобто у сумі 7\~479, 53 гривень. Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що пред`явлені вимоги АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором є обґрунтованими, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved