Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення повноліття дитиною, а саме до [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17 травня 2019 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На теперішній час сторони проживають окремо, малолітня дитина знаходиться на утриманні позивача. Посилаючись на те, що позивач самостійно утримує дитину, відповідач в свою чергу в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає, хоча є здоровим, працевлаштованим, має у приватній власності частину нерухомого майна та транспортний засіб, інших осіб на утриманні немає, просила задовольнити позов. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Пояснила, що свого заробітку немає, матеріально допомагає дідусь. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Відзиву на позовну заяву не подав. На адресу суду повернувся конверт із рекомендованими повідомленнями із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, враховуючи, що судом судова повістка про виклик відповідача в судове засідання направлялася за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, однак на адресу суду повернувся поштовий конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до\~статті 280 ЦПК України. Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.\~12\~ч.\~3\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 травня 2019 року, актовий запис № 1141, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] виданим 17 травня 2019 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області ( а.с.4). З свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , вбачається, що батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Згідно свідоцтва про зміну імені Серії [NUMBER] виданого 14 березня 2023 року, [INFO] [PERSON] , [INFO] , змінила ім`я про що складено відповідний актовий запис №2. Прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені : [PERSON] (а.с.6). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання або місця перебування особи № С3-57927-ф/л від 05 травня 2023 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання Департаменту надання адміністративних послуг одеської міської ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 273440957, [PERSON] на праві спільної часткової приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.12). Згідно копії довідки про місце роботи і займану посаду від 10 березня 2022 року, вбачається що [PERSON] працює в ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат», на посаді регіонального менеджеру з продажу у Одеській філії (а.с.13). Отже, судом достовірно встановлено, що на теперішній час сторони разом не проживають. Дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач має у власності частину нерухомого майна- квартири, транспортний засіб. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України). Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.\~Сімейного\~кодексу\~України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180\~СК\~України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Необхідність та достатність розміру аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини в щомісячній сумі 10\~000,00 грн., під час розгляду справи стороною позивача не доведено. Посилання сторони позивача на те, що відповідач [PERSON] працює та отримує дохід, який би дозволяв сплачувати аліменти у вказаному у позовній заяві розмірі, ґрунтуються на припущеннях, що не може бути покладено в обґрунтованість рішення суду. Так, довідка про працевлаштування, на яку як підтвердження позовних вимог посилається позивач, не підтверджує, що відповідач працевлаштований на час звернення до суду з вказаною позовною заявою. Посилання позивача на те, що відповідач отримує дохід у розмірі 40\~000,00 грн., не підтверджено належними та допустимими доказами. Клопотань про витребування будь-яких доказів перед судом не ініційовано. Визначаючи розміру аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд враховує вік та потреби дитини, її стан здоров`я, те, що батьки проживають окремо, дитина проживає з позивачем, яка є не працевлаштованою, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який має у власності частину нерухомого майна та транспортний засіб, а також бере до уваги рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9\~ст. 7 СК України), приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2 000,00 грн. щомісяця, починаючи стягнення від дати пред`явлення позову, а саме з 23 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Саме такий розмір аліментів на думку суду не поставить відповідача в скрутне становище та відповідатиме вимогам закону і не порушуватиме прав як позивача так і відповідача. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК\~України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial