Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 18 листопада 2020 року у розмірі 525 482,40 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що 18.11.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики у простій письмовій формі. 18.11.2020 року у день укладання договору позики відповідач надав позивачеві розписку, якою засвідчив факт прийняття у позику грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США. Таким чином, позивач належним чином виконав умови договору позики та передав грошові кошти у позику відповідачу. Однак, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за договором позики, та підтверджені відповідною розпискою зобов`язання. Договором позики від 18.11.2020 року було передбачено строк повернення позики - до 18 серпня 2021 року. Розпискою визначено строк до якого зобов`язання відповідача має бути виконане у повному обсязі - до 18 серпня 2021 року. Однак, з моменту укладання договорів позики по теперішній час, відповідачем не виконано. Станом на дату подання цього позову відповідач не повернув позивачеві грошові кошти. Таким чином, відповідач прострочив виконання за договором позики. У зв`язку з чим позивач звернувся з вказаним позовом до суду. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 01.03.2023 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач до судового засідання не з`явився, але надав до суду заяви про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 23, 29). Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, також в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідно до ч. 3 ст. 128 ЦПК України (а.с. 19-21, 24, 26-28, 32-33), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] 18.11.2020 року передано в борг відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, що за курсом Національного банку України, станом на 23.01.2023 року складає суму в розмірі 365 600,00 грн. На підтвердження отримання коштів відповідачем було надано особисту письмову розписку від 18.11.2020 року із зазначенням умов їх повернення (а.с. 4). Відповідно до умов вказаної розписки, позивач надав у борг відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США. Вказані кошти відповідач зобов`язався повернути в строк до 18.08.2021 року. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або іншу речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позичальникові таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підставі частин 1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, як позичальник, не виконав умови договору та до теперішнього часу не повернув суму боргу, через що позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Статтею 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання підлягає виконанню у строк, визначений цим зобов`язанням. На підставі ст. 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, судом з`ясовано, що відповідач порушив умови взятого на себе грошового зобов`язання, не виконує його належним чином, а тому підлягає стягненню з нього на користь позивача заборгованості за договором позики від 18.11.2020 року. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, права позивача порушені, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та підлягають судовому захисту. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved