Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

23.08.2022 року адвокат Стефківський В.І., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (далі ПрАТ «СК «Євроінс Україна») про стягнення пені у розмірі 19702,50 грн., 3% річних за користування коштами у розмірі 7433,00 грн., суми інфляційних збитків у розмірі 21065,02 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.12.2019 року, близько 18-20 год., [PERSON] , не маючи посвідчення на право керування транспортними засобами, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, по вул. Центральній в с.Балівка Дніпровського району Дніпропетровської області, керуючи автомобілем «Daewoo Sens», державний номерний знак [NUMBER] , скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частину вул. Центральної у невстановленому місці зліва на право по ходу руху автомобіля, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] від отриманих травм помер. Цивільна правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна», згідно полісу ЕР/184934564, який діяв станом на дату спричинення шкоди. 24.01.2020 року відповідачу було подано повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника та заподіяною моральною шкодою з долученням до них документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та належний до виплати розмір страхового відшкодування. Заяви на виплату містили необхідну інформацію, що визначена ч. 35.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон України «Про ОСЦПВВНТЗ»), а також до них були додані необхідні документи, визначені ч.35.2 ст.35 Закон України «Про ОСЦПВВНТЗ» для підтвердження кожної із заявлених вимог. Відповідач повідомив, що заява отримана страховиком 30.01.2020 року, але вимога щодо виплати страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника [PERSON] у розмірі 150228,00 грн. залишилася незадоволеною. Відповідно до ч.36.2 ст.36 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування відповідач був зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або прийняти рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. 01.04.2020 року минув строк 90 днів, однак ПрАТ «СК «Євроінс Україна» страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника у розмірі 150228,00 грн. так і не виплатило. У зв`язку із невиконанням відповідачем свого обов`язку, позивач звернулася до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування у розмірі 150228,00 грн.. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.11.2021 року було скасовано рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.03.2021 року та позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» страхового відшкодування задоволені у повному обсязі. 24.11.2021 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» виплатила [PERSON] страхове відшкодування. Так як 90-денний строк на прийняття страховиком рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування сплив 30.03.2020 року, то починаючи з 01.04.2020 року відповідач, на підставі положень ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 526 ЦК України, п.36.2, п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», зобов`язаний виплатити: страхове відшкодування заподіяної шкоди з урахуванням індексу інфляції за період з 01.04.2020 року по 24.11.2021 року, що становить 171293,26 грн., з яких 21065,26 грн. є інфляційним збільшенням боргу; пеню в розмірі 19702,50 грн. та 3% річних в розмірі 7433,00 грн., нараховані на суму 150228,00 грн. страхового відшкодування, а загальна сума позовних вимог становить 69266,02 грн.. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07.09.2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.11.2022 року. Згідно розпорядження керівника апарату Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.03.2023 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку із відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27.03.2023 року суддею Озерянською Ж.М. прийнято цивільну справу до свого провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 26.04.2023 року. Ухвалою суду від 07.06.2023 року задоволено самовідвід головуючого судді Озерянської Ж.М., справа передана для повторного розподілу між суддями. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав до суду через систему «Електронний суд» клопотання про підтримання в повному обсязі заявлених вимог та розглянути справу за відсутності позивача та його представника. ПрАТ «СК «Євроінс Україна» повторно в судове засідання свого представника не направила, про день та час розгляду справи повідомлялося належним чином, причини неявки суду не повідомило, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності суду не надало. 06.10.2022 року, представником відповідача [PERSON] , було надано відзив на позовну заяву, в якому вона просила у задоволенні позову [PERSON] відмовити повністю, з огляду на те, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна» було відмовлено [PERSON] у виплаті страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника в розмірі 150228,00 грн., оскільки її представником не було надано страховику відомостей про офіційне місце роботи [PERSON] протягом попередніх років до часу смерті та довідки про його доходи, відомостей про отримання пенсії на час смерті, суми, що належала йому за договором довічного утримання (догляду), та/чи інших аналогічних виплат, які він одержував, а також документального підтвердження з компетентних органів щодо наявності права у [PERSON] на отримання відшкодування у зв`язку із втратою годувальника. А відтак, станом на 08.04.2020 року, через відсутність документів, визначених Законом України «Про ОСЦПВВНТЗ», у страховика були відсутні підстави для виплати страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника. 12.10.2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про стягнення страхового відшкодування, пов`язаного із смертю годувальника у розмірі 150228,00 грн.. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.03.2021 року у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Під час розгляду справи в суді було досліджено довіку від 31.07.2020 року, про перебування [PERSON] на обліку в УПФУ ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримання нею пенсії, та довідку ТВ «Дніпровський завод спеціальних труб» від 25.09.2020 року, згідно якої [PERSON] працював на посаді волочильника за основним місцем роботи з 02.07.2012 року по 12.12.2019 року. 01.11.2021 року Дніпровський апеляційний суд скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове, яким стягнув із ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь [PERSON] страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника у розмірі 150228,00 грн.. 24.11.2021 року, на виконання рішення Дніпровського апеляційного суду від 01.11.2021 року складено Страховий акт по справі №33524/21 на суму 150228,00 грн. та добровільно здійснено виплату страхового відшкодування на користь представника [PERSON] , а тому вимоги [PERSON] є недоведеними і безпідставними. Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуючи вищевикладене, а також, те, що представниками відповідача, які не з`явились в судове засідання не доведено поважності причини неявки, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Частина 1 ст. 15 ЦК України, закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК. Згідно зі статтею 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти. Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі. Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Із змісту ст. 979 ЦК України вбачається, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату). Згідно зі ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до положень ст. 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Отже, як випливає із ч. 1 ст. 548 ЦК України, забезпечення зобов`язання може виникати на підставі договору, а також ґрунтуватися на положеннях чинного законодавства України. Неустойка в певних випадках виникає безпосередньо із закону всупереч бажанню сторін. Згідно ст. 551 ЦК України неустойка, виражена в грошовій формі, може бути як договірною, так і законною. У відповідності із вимогами статті 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про ОСЦПВВНТЗ». Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Законом України «Про ОСЦПВВНТЗ» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5). Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Законом України «Про ОСЦПВВНТЗ», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до пункту 36.1, пункту 36.2 ст.36 Законом України «Про ОСЦПВВНТЗ», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: dismissed