Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

[PERSON] через свого представника звернувся до суду з позовом до Першої вінницької державної нотаріальної контори про зняття арешту з нерухомого майна. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, що належало йому при житті, а саме на частину будівлі із земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач як спадкоємець першої черги вирішив реалізувати своє право на спадкове майно, однак з довідки Державного нотаріального архіву Вінницької області від 29 вересня 2022 року № 1494/01-14 дізнався, що 20 вересня 2000 року відповідачем накладено заборону відчуження нерухомого майна на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 20 вересня 2000 року в якості забезпечення позову в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Номер справи позивачу не відомо, результати розгляду даної справи теж не відомі, однак із розповідей батька він знає, що спір вирішено мирно, а провадження у справі закрито. Позивач зазначає, що накладений арешт є таким, що порушує його права як спадкоємця при оформлені спадщини. За вказаних обставин просить скасувати обтяження у вигляді арешту, накладене Першою вінницькою державною нотаріальною конторою на будинок [ADDRESS] на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 20 вересня 2000 року. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Відповідач своїм правом на відзив не скористався, однак клопотав про виключення його зі складу відповідачів, так як вважає, що Перша вінницька державна нотаріальна контора є неналежним відповідачем. Ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 19\~червня 2023 року (без винесення окремого процесуального документа із занесення до протоколу судового засідання) суд відмовив в задоволенні вказаного клопотання з огляду\~на те,\~що право\~визначати склад\~відповідачів у\~справі належить саме позивачу,\~а позивач\~такого клопотання\~не заявляв.\~Крім того, судом витребувано з архіву суду для огляду матеріали цивільної справи в межах якої 20 вересня 2000 року вживались заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно. Перша вінницька державна нотаріальна контора надала письмові пояснення та просила відмовити в задоволенні даного позову, так як він пред`явлений до неналежного відповідача, позовна заява не містить жодного обґрунтування з підстав звернення з даним позовом саме до неї. Вказує, що в Першої вінницької державної нотаріальної контори відсутня процесуальна заінтересованість в предметі спору, так як нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження по посвідченню прав і фактів, що мають юридичне значення та вчиненню інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності, він не є учасником цивільних правовідносин між сторонами правочину та порушником прав, що виникають із цих відносин. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05\~липня 2023 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача адвокат\~Кадочніков А.\~О. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у поясненнях. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Стаття 391 ЦК України зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом установлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження № [NUMBER] від 06 жовтня 2021 року(а.с.13). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04 березня 2014 року (а.с.14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: 1) частину будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить останньому на підставі свідоцтва про право приватної власності на будову від 02 березня 1979 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Вінницького міської ради народних депутатів від 01 лютого 1979 року, 2) земельну ділянку, що знаходиться за вищевказаною адресою, загальною площею 0,0437 га, за кадастровим номером 0510100000:02:016:0219, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належить останньому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 11782462 від 29 жовтня 2013 року(а.с.12). 30 липня 2014 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №551/2014, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 38003365 від 30 липня 2014 року(а.с.15). За даними\~інформаційної довідки\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно,\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів\~нерухомого майна\~від 29\~червня 2023\~року №337475153\~25\~липня 2007\~року Першою\~вінницькою державною\~нотаріальною конторою\~за реєстровим\~номером 5363334\~зареєстроване обтяження\~у виді\~арешту (архівний\~запис)\~на підставі\~ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 19 вересня 2000 року на об`єкт обтяження будинок [ADDRESS] . Архівний номер: 2083472VINNITSA1, архівна дата 21 вересня 2000 року, дата виникнення 20 вересня 2000 року, номер реєстру 10-547, внутр. № 4D0115362AF14A2C3C31(а.с.53-54). З листа\~Державного нотаріального\~архіву Вінницької\~області №\~1494/01-14\~від 29\~вересня 2022\~року слідує,\~що 20\~вересня 2000\~року на\~підставі ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 20 вересня 2000 року про накладення арешту на будинок [ADDRESS] власником якого є [PERSON] , Першою вінницькою державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 10-547 накладено заборону відчуження. Відмітки про зняття заборони по Фонду Першої вінницької державної нотаріальної контори не виявлено (а.с.16). Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 20 вересня 2000 року арешт накладений на будинок за адресою: [ADDRESS] в якості забезпечення позову в цивільні справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди (а.с.17). З слідує з листа Вінницького міського суду Вінницької області від 26 червня 2023 року № 2-532/01 в алфавітних покажчиках цивільних справ Ленінського районного суду м. Вінниці за 2000 рік зареєстровано лише справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування боргу, якій присвоєно № 2-2627/2000. З відомостей, які містяться в обліково-статистичні картці, вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 05 жовтня 2000 року позов у справі задоволено частково, однак дане рішення скасовано ухвалою суду від 21 листопада 2000 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, де її було присвоєно номер 2-532/01. В архіві суду по даній справі збереглось лише рішення суду від 13 листопада 2001 року, а решту матеріалів були знищені у зв`язку з закінченням терміну зберігання (а.с.44). Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 13 листопада 2001 року в цивільній справі № 2-532/01 за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування боргу, який виник внаслідок скоєного ДТП, було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 5300 гривень (а.с.45). Позивач, звертаючись до суду, вказує на порушення його прав як спадкоємця. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч 1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право користуватися, розпоряджатися та володіти своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до\~ст.\~1296\~ЦК України\~спадкоємець,\~який прийняв\~спадщину,\~може одержати\~свідоцтво про\~право на\~спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Як зазначалось вище, після смерті [PERSON] відкрилася\~спадщина на\~належне йому\~майно.\~Син померлого\~ [PERSON] як спадкоємець першої черги звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини, однак, зважаючи на наявність обтяження на нерухоме майно, не може реалізувати своє право, а тому його право є порушеним. Зважаючи на порушення своїх прав, позивач з цим позовом звернувся до Першої вінницької державної нотаріальної контори. Суд звертає увагу, що згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи: суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі №554/8004/16 (провадження 14-431цс19) зробила висновок, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) також зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»). З матеріалів\~справи слідує,\~що 20\~вересня 2000\~року Першою\~вінницькою державною\~нотаріальною конторою\~за реєстровим\~номером 10-547\~накладено заборону\~відчуження на\~підставі ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 20 вересня 2000 року про накладення арешту на будинок [ADDRESS] власником якого є [PERSON] . Даний арешт був накладений як забезпечення позову в цивільній справі №2-532/01 за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування боргу. За результати розгляду даної справи 13 листопада 2021 прийнято рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 5300 гривень. Відомостей про виконання вказаного рішення суду матеріали справи не містять. Отже особа\~в інтересах\~якої накладено\~арешт на\~спірне майно\~є [PERSON] ,\~а не\~нотаріальна контора, оскільки арешт на спірне майно накладався в межах забезпечення позову з метою захисту саме його прав та інтересів та відповідно він є належним відповідачем в даній справі. Таким чином позов пред`явлено до неналежного відповідача. Правом заміни відповідача або залучення до участі в справі належного відповідача позивач не скористався, хоча питання щодо належності відповідача було предметом розгляду в підготовчому засіданні. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). З огляду на викладено, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до Першої вінницької державної нотаріальної контори про зняття арешту слід відмовити, так як позов пред`явлений до неналежного відповідача. Одночасно суд роз`яснює позивачу, що він не позбавлений права повторно звернутись до суду з даним позовом, пред`явивши його до належного відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed