Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і довічно. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що він в зв`язку з каліцтвом є інвалідом 2 групи довічно, Довідка МСЕК № 196308 від 31.10.2022р. та посвідчення № [NUMBER] , виданого 16.12.2022р. Департаментом Соц. Політики, є непрацездатною , проживає один, про що надав офіційну довідку ОСББ про склад сім`ї № 5 від 12.06.2023р. Отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2100 грн., цих коштів на існування, лікування, обстеження та сплату комунальних послуг мені не вистачає, і я вкрай потребую матеріальної допомоги. Враховуючи всі свої витрати та доходи сина, вважає що син в змозі платити аліменти в розмірі 1/6 частини від доходу щомісячно, для підтримки його матеріального стану та життя. Ухвалою судді від 19.06.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі відкрито з призначенням справи до розгляду в спрощеному порядку з викликом сторін у судове засідання на 18.07.2023 року. 10.07.2023 року позивач через канцелярію суду подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача додаткові витрати у розмірі 12 500 грн. У судове засідання позивач не з`явилася, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи встановлено, що позивач по справі [PERSON] є батьком відповідача [PERSON] . Позивач є інвалідом 2 групи довічно, що підтверджується довідкою МСЕК № 196308 від 31.10.2022р. та посвідчення № [NUMBER] , виданого 16.12.2022р. Департаментом Соціальної Політики. Отже, встановлено, що позивач у зв`язку з пенсійним віком та наявністю захворювань, відсутністю інших доходів, потребує матеріальної допомоги. Згідно ч. 1 ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Згідно з вимогами ст. 206 СК України у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, інвалідами, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними. Позивач приєднав до матеріалів справи на підтвердження стягнення додаткових витрат: 1)МРТ обстеження від 28.06.2023 року; ( 1850 грн) 2)МРТ обстеження від 29.06.2023 року; (1850 грн) 3) Довідка медичного центру «ЄВРОКЛІНІК» ( 1650 грн) 4) чеки витрат на медикаменти на загальну суму 5 157 грн. Через канцелярію суду позивач також подав заяву, про приєднання документів про сплату щомісячних комунальних платежів. Позивач отримує пенсію, не позбавлений можливості скористатися субсидією, тому суд не відносить витрати на оплату комунальних послуг до тих, які відповідно до ст. 203, 206 СК України є додатковими витратами пов`язаними з тяжкою хворобою, інвалідністю, неміччю. За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані у справі сукупні докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позову до суду про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 1073,60 гривень.

Outcome: approved