Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

Виклад позиції позивача. 09.03.2023 року від [PERSON] , на адресу Немирівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, Орган опіки та піклування Немирівської міської ради Вінницької області про позбавлення батьківських прав, яка мотивована тим, що позивач з [PERSON] сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу. У цих відносинах з відповідачем у них [INFO] народився син [PERSON] , який проживає з позивачем та перебуває на його утриманні з 10-річного віку, тобто з 2018 року. Спільне життя у сторін не склалося з цілої низки об`єктивних та суб`єктивних причин, як наслідок цього протягом останніх років сторони проживають роздільно, оскільки вона поїхала на свою малу батьківщину у Вінницьку область, де і проживає з іншим чоловіком, виховують свою спільну дитину, 3-річного віку. Вихованням сина, його матеріальним утримання, розвитком здібностей та усім іншим займається позивач, а відповідач лише зрідка цікавиться його поточними справами, як-то успіхами у школі, станом здоров`я, відносинами з вчителями, друзями та однокласниками, проте не бере жодним чином, будь-якої участі у житті дитини. Вищезазначене підтверджується і відповідачем, у викладеній заяві від 03 лютого 2023 року до компетентних органів, підпис на якій завірений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюк Т.С. Оскільки відповідач проживає іншою сім`єю у Вінницькій області, з іншим чоловіком виховують його спільну дитину, проживати з сином [PERSON] не бажає, в той же час син [PERSON] категорично відмовляється та не бажає їхати на постійне чи тимчасове місце проживання до матері, окрім того житлові умови у неї є неналежної якості, позивач вимушений у судовому порядку позбавити її батьківських прав відносно сина. Виклад позиції відповідача. Від відповідача [PERSON] 07.04.2023 року, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач проживає у Вінницькій області та має іншу дитину та сім`ю, внаслідок чого позбавлена можливості виховувати та утримувати свого сина, який виховується у сім`ї [PERSON] , тому позов визнає у повному обсязі та не заперечує щодо його задоволення. Заяви, клопотання позивача, відповідача Заяв і клопотань від позивача, відповідача та третьої сторони по справі не надходило. Інших заяв і клопотань від позивача та відповідача по справі не надходило. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 15.03.2023 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 23.03.2023 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 19.04.2023 року залучено до участі у справі у якості третьої особи Орган опіки та піклування Немирівської міської ради Вінницької області. В судове засідання для розгляду справи по суті сторони не з`явилися, від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить їх задовольнити. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Від представника третьої особи Служби у справах дітей Немирівської міської ради 02.06.2023 року на адресу суду найшла заява про розгляд справи у його відсутність, не заперечують щодо задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Згідно ч.1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] в с. Лісові Гринівці, Хмельницького району Хмельницької області, про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 18. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9) Як вбачається із заяви [PERSON] від 03.02.2023 року, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюк Т.Є., відповідач підтверджує, що [PERSON] надає матеріальну допомогу їхньому неповнолітньому сину, а також несе всі фінансові витрати (включаючи витрати на навчання, транспорті витрати, проживання, харчування, медичне обслуговування, страхування та інші кишенькові витрати) (а.с.10) Відповідно до довідки, виданої виконкомом Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про те, що гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Склад сім`ї: [PERSON] - батько, [INFO] ; [PERSON] - брат, [INFO] ; [PERSON] - син, [INFO] (а.с.11) Відповідно до довідки, виданої Лісовогринівецьким ліцеєм Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області № 18 від 24.02.2023, [PERSON] , [INFO] в тому, що він дійсно навчається у 8 класі Лісовогринівецького ліцею (а.с.12) Відповідно до довідки-характеристики, виданої виконкомом Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про те, що відносно гр. [PERSON] , скарг та письмових звернень до виконавчого комітету Лісовогринівецької сільської ради за час проживання на території села Лісові Гринівці з боку сусідів та жителів села не надходило (а.с.13) Як вбачається із договору купівлі-продажу від 1997 року № НВ 0717784, [PERSON] купив житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] (а.с.14) Відповідно до повідомлення Служби у справах дітей Немирівської міської ради від 25.04.2023 року, 25.04.2023 року представниками Служби було здійснено виїзд до гр. [PERSON] для обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] та з`ясовано, що гр. [PERSON] на даний час проживає у [ADDRESS] у своєї сестри і в найближчий час планує виїжджати за кордон, а її дитина проживає у колишнього чоловіка [PERSON] (а.с.43) Як вбачається із відповіді Лісовогринівецької сільської ради від 15.06.2023 року, відповідач не зареєстрована та не проживає на території Лісовогринівецької сільської ради та орган опіки ат піклування не має можливості надати письмовий висновок, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її сина [PERSON] (а.с.49) Відповідно до акту обстеження умов проживання від 14 червня 2023 року, проведено обстеження умов проживання [ADDRESS] . В будинку облаштована кухня та ванна кімната. Умови проживання задовільні. У дитини [PERSON] є окрема кімната та простір для відпочинку, навчання (а.с.50) Як вбачається із відповіді служби у справах дітей Немирівської міської ради Вінницької області від 06.07.2023 року, зі слів матері [PERSON] , громадянка [PERSON] на даний час перебуває у Республіка Польща на роботі. Внаслідок цього підтвердити або спростувати участь матері у вихованні та розвитку неповнолітньої дитини [PERSON] не має можливості. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Згідно ст.6 СК України неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати може бути позбавлена батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, зокрема, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Абзацом 1 і 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з приписами пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При вирішенні даної справи, суд враховує також і практику ЄСПЛ, зокрема у справі "М.С. проти України" від 11.07.2017 року, вказано на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16.07.2015 року у справі "Мамчур проти України"). Крім того, згідно із положеннями частин четвертої, п`ятої статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до правових висновків Верховного Суду (Постанова від 28 січня 2021 року у справі № 753/6498/15-ц, також постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 500/6325/17, від 04 липня 2018 року у справі № 496/4271/16-а (К/9901/29090/18)) висновок органу опіки та піклування не містить ознак рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії - він не породжує прямих юридичних наслідків для сторін та безпосередньо не впливає на їх права й обов`язки, тобто є фактично джерелом доказування при наявності цивільного спору, оскільки несе виключно інформативний характер і на відміну від рішень органу опіки та піклування має рекомендаційний характер. Цьому документу може бути надана лише оцінка в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні по суті питання, для якого він був складений. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Висновки суду Приймаючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, з метою забезпечення належного захисту дитини, суд приймає до уваги визнання відповідачем позовних вимог, а також бере до уваги свідоме нехтування відповідачем батьківськими обов`язками та ухилення від їх виконання, тому з урахуванням усіх обставин справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Внаслідок цього, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved