Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Подану позовну заяву обґрунтовано тим, що 14.09.2018 року заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва у справі № 754/5484/18 стягнуто з [PERSON] аліменти у розмірі 5000,00 грн. на утримання малолітньої доньки [PERSON] . 28.11.2018 року за заявою [PERSON] та на підставі ухвали Деснянського районного суду м. Києва, заочне рішення було скасовано. 16.05.2019 року Деснянським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 2000,00 грн. щомісячно. На даний час, у зв`язку із збільшенням витрат на навчання та утримання, малолітня донька потребує значно більшого догляду та матеріальних витрат. Позивач має на своєму утриманні непрацездатних батьків, які досягли пенсійного віку, розмір заробітної плати позивача зменшився до 5500,00 грн. Натомість відповідач отримує доходи від незареєстрованої підприємницької діяльності, яка полягає у продажу вживаних автомобілів та передачі нерухомого майна в оренду, що належить на праві власності матері відповідача. Відповідач не має інших дітей та близьких родичів, які потребували б його утримання. Стан здоров`я відповідача не викликає нарікань, з 2016 року відповідач свідомо не працевлаштувався і при цьому користується позашляховиком. Таким чином, позивач вважає, що матеріальний стан відповідача значно поліпшився і розмір аліментів підлягає збільшенню. На підставі викладеного, позивач просить збільшити розмір аліментів, присуджених на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14.09.2018 року з 2000,00 грн. до 10000,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02.05.2023 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник відповідача - адвокат Герус Ю.М. подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить у задоволенні позову відмовити. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого вказує на безпідставність посилання представником відповідача на правовідносини сторін, які не мають жодного відношення до предмету спору. В судовому засіданні представник позивача подану позовну заяву підтримав, просив позов задовольнити з викладених підстав. Вказав, що підставою для збільшення розміру аліментів є зміна матеріального стану позивача (погіршився), та покращення матеріального стану відповідача. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував у повному обсязі. Вказав, що відповідач не може працевлаштуватися на роботу, має проблеми із здоров`ям. Крім того, вказує на те, що присуджений рішенням суду розмір аліментів на сьогоднішній день є вищим за визначений ч.2 ст. 182 СК України. Суд, вислухавши вступне слово представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є - [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.3). Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16.05.2019 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , у розмірі 2000,00 грн. щомісячно із наступною індексацією згідно чинного законодавства України до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 27.04.2018 року, з урахуванням сплачених [PERSON] коштів у період з 27.04.2018 року по 16.05.2019 року (а.с. 12-15). 26.06.2019 року Деснянським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист (а.с.17). Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положенням ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1., 2 ст. 77 ЦПК України). Позивач, звертаючись із позовом про збільшення розміру аліментів посилається на те, що її матеріальний стан погіршився, а матеріальний стан відповідача покращився. На підтвердження погіршення матеріального стану одержувача аліментів надано довідку від 26.01.2023 року, відповідно до якої [PERSON] працює на посаді менеджера зовнішньоекономічної діяльності в ТОВ «Сервус Сістемз Інтегрейшн», дохід за період з 01.07.2022 року по 31.12.2022 року становить 40934,49 грн., а заробітна плата в місяць становить 6800,00 грн. Крім того, позивачем було надано звіт про здійснення відрахувань та виплат щодо [PERSON] за період з 01.01.2020 року по 29.02.2020 року. Відповідно до вказаного звіту, у січні 2020 року позивачу було нарахована заробітна плата - 4791,81 грн., а у лютому 2020 року - 4836,30 грн. Таким чином, порівнюючи дані довідки від 26.01.2023 року та звіту за період з 01.01 2020 року по 29.02.2020 року, суд дійшов висновку про те, що розмір заробітної плати позивача було збільшено. Отже, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивачем не було надано належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів на підтвердження того, що з моменту ухвалення рішення 16.05.2019 року Деснянським районним судом м. Києва по дату подачі позовної заяви 01.05.2023 року, матеріальний стан позивача погіршився. Відтак підстави вважати про те, що матеріальний стан позивача, як одержувача аліментів погіршився - відсутні. Надані позивачем копії платіжних інструкцій (а.с.19-20) суд до уваги не приймає, оскільки позивач не є платником вказаних коштів, а призначення платежів вказано - за транспортування газу, що не стосується предмету спору. Інформація щодо нерухомого майна, власником якого є [PERSON] (а.с.22-29) та відомості щодо ФОП [PERSON] (а.с.32-33) суд до уваги не приймає, оскільки вказане не є доказами в розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України на підтвердження покращення матеріального стану відповідача. Копії оголошень (а.с.34-39) щодо оренди майни суд до уваги не приймає, оскільки позбавлений можливості встановити адресу вказаного майна, власника майна та отримувача доходу. Наданий позивачем розрахунок витрат на утримання дитини, суд до уваги не приймає, оскільки наведений розрахунок не підтверджений доказами згідно ст.ст. 76-80 ЦПК України. Крім того, суд звертає увагу на положення ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік», відповідно до якого розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років становить 2833,00 грн. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивачем не було надано суду докази, які доводили б про погіршення її матеріального стану та зміну у найкращій бік матеріального становища відповідача і беручи до уваги положення статей 182, 192 СК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до положення ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed