Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

21.06.2023 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 04.05.2001 року. Від спільного подружнього життя [INFO] народилася донька [PERSON] . Вказує, що в період шлюбу між нею та відповідачем виникали суперечки, однак з початком війни в Україні вони посилились і сторони зрозуміли, що мають різні погляди на життя, що суперечить сумісному проживанню. В березні 2022 року позивач з метою безпеки життя та у зв`язку з війною разом з донькою [PERSON] та повнолітньою донькою [PERSON] , 1998 року народження, виїхали до Чеської Республіки. Стосунки на відстані з відповідачем не склалися, оскільки вони майже не спілкувалися та не здійснювали жодних спільних дій як сім`я, тобто фактично припинили шлюбні відносини. Станом на 24 травня 2023 року позивач перебуває в інших стосунках. Враховуючи те, що сторони спільного побуту не ведуть, проживають окремо, просить суд розірвати шлюб та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2023 року, справа передана на розгляд судді Н.В. Шептицькій ( ас 18). 22.06.2023 року на запит судді надійшла відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про місце реєстрації сторін ( ас 19, 20), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно частини 1 статті 27, частини 2 статті 28 ЦПК України. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 22.06.2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд справи призначено на 13.07.2023 року ( ас 21-22), який відкладено на 24.07.2023 року ( ас 31-32). Сторони повідомлені про день, час і місце розгляду справи вчасно і у встановленому законом порядку ( ас 25-27, 28, 29, 33-36). У позовній заяві позивач просить розглянути справу у її відсутності (ас 2 зв). Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. До суду не надходили клопотання від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, а тому, відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 24.07.2023 року - дата складення повного судового рішення. Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 04 травня 2001 року Дублянською міською радою Жовківського району Львівської області, актовий запис № 13 ( ас 6). Після одруження позивачу присвоєно прізвище « [PERSON] ». Від спільного подружнього життя у сторін народилися дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження ( ас 7). З позовної заяви вбачається, що в період шлюбу між сторонами виникали суперечки, однак з початком війни в Україні вони посилились і сторони зрозуміли, що мають різні погляди на життя, що суперечить сумісному проживанню. В березні 2022 року позивач з метою безпеки життя та у зв`язку з війною разом з донькою [PERSON] та повнолітньою донькою [PERSON] , 1998 року народження, виїхали до Чеської Республіки. Стосунки на відстані з відповідачем не склалися, оскільки вони майже не спілкувалися та не здійснювали жодних спільних дій як сім`я, тобто фактично припинили шлюбні відносини. Станом на 24 травня 2023 року позивач перебуває в інших стосунках. Відповідач обставини, викладені в позовній заяві не спростував і не заперечив, хоча суд надав йому таку можливість. Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту частини 3 та частини 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 року № 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, та з врахуванням вимог статтей 24, 55, 56 СК України, суд доходить висновку про формальний характер шлюбу сторін, а тому позов підставний та підлягає до задоволення, оскільки суд вважає, що подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно вимог статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, прохання позивача про залишення прізвища « [PERSON] » після розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до вимог частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Пунктом 2 частини 3 статті 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому судові витрати, понесені позивачем при сплаті судового збору, слід стягнути на її користь з відповідача.

Outcome: approved