Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею, позивачем, право власності на транспортні засоби, саме: автомобіль марки ВАЗ 210994-20, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та причіп ПФ, модель Фермер легковий В, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , а також звільнити їх з-під арешту, який накладено в рамках виконавчого провадження № 68433467 постановою державного виконавця Переяславського відділу ДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) від 02.02.2022. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, в якому придбали транспортні засоби, а саме: автомобіль марки ВАЗ 210994-20, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та причіп ПФ, модель Фермер легковий В, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Вказані транспортні засоби, як вважає позивач, належать їй на праві особистої приватної власності, оскільки придбані за кошти від відчуження земельної ділянки для садівництва в СТ "Меліоратор", членом якого вона була в період з 1988 по 2007 роки. Так, переуступивши членство в кооперативі та відчуживши своє право на приватизацію земельної ділянки [PERSON] , позивач придбала спірні транспортні засоби, які зареєструвала на свого чоловіка відповідача по справі [PERSON] . З огляду на вказані обставини вважає, що кошти, отримані нею від відчуження права на приватизацію земельної ділянки, за які були придбані спірні транспортні засоби, не є спільними коштами подружжя, а були її власністю, так само як і придбані за них транспортні засоби. Також вказувала, що на виконанні Переяславського відділу ДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом від 29.12.2021 у справі №373/1404/18 про стягнення з [PERSON] на користь Переяславської міської ради коштів в розмірі 1752458,28 грн. На спірні транспортні засоби накладено арешт та оголошено їх в розшук. В зв`язку з тим, що позивач вважає себе власником зазначеного майна, просить суд звільнити його з-під арешту. Ухвалою суду від 17.02.2023 відкрито провадження в даній справі за загальними правилами позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.03.2023. 16.03.2023 на адресу суду на виконання ухвали суду від 17.02.2023 надійшли копії матеріалів виконавчого провадження № 68433467 щодо виконання виконавчого листа №373/1404/18 від 29.12.2021, виданого Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області. 22.03.2023 в зв`язку з клопотанням представника позивача адвоката Панченко Т.А. підготовче засідання відкладено до 14:00 11.04.2023. Ухвалою суду від 11.04.2023 в підготовчому засіданні залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Переяславський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області. Підготовче засідання відкладено до 10:00 03.05.2023. 03.05.2023 ухвалою суду підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду на 23 травня 2023 року о 13:00 год. Позивач та представник позивача адвокат Панченко Т.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, вважав, що вимоги позову підлягають задоволенню. Представник відповідача Переяславської міської ради Кулик А.С. в судовому засіданні 23 травня 2023 року не заперечувала проти задоволення позовних вимог за умови доведеності всіх обставин, на які посилається позивач, матеріалами справи. Представник третьої особи начальник Переяславського відділу ДВС у Бориспільському районі Київської області Соколов Г.О. подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника відділу. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 03.10.1981 Переяслав-Хмельницьким міськвідділом ЗАГС, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 03.10.1981. Згідно з довідкою виконкому Переяславської міської ради за № 325 від 20.09.2022 [PERSON] в складі сім`ї має чоловіка [PERSON] . Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії [NUMBER] , власником ВАЗ, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] . Також у власності [PERSON] перебуває причіп легковий-В, марки ПФ, модель 01 Фермер, 2008 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії [NUMBER] . Згідно з довідкою СТ "Меліоратор" від 09.10.2007 за № 11 [PERSON] була дійсним членом СТ "Меліоратор" з 1988 по 2007 роки і вийшла з членів на користь [PERSON] . Відповідно до копії рішення Стовп`язької сільської ради народних депутатів Переяслав-Хмельницького району Київської області від 18.03.1994 "Про приватизацію земельних ділянок", [PERSON] значиться під номером 700 у списку громадян для передачі земельних ділянок площею 0,05 га, що знаходяться в урочищі Чубуки, с.Стовп`яги, під садівництво. Як вбачається з копії заяви [PERSON] на адресу Стовп`язької сільської ради від 30.07.2007, остання просить відмінити рішення від 18.03.1994 про передачу у власність дачної земельної ділянки [ADDRESS] . 19.09.2007 винесено рішення за № 292 Стовп`язькою сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області "Про припинення права приватної власності на земельні ділянки", яким припинено право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] , розміром 0,05 га в СТ "Меліоратор". Відповідно до довідки, виданої 05.11.2022 головою кооперативу "Меліоратор" Негрей О.В. за № 27, [PERSON] є членом кооперативу з 2007 року. В судовому засіданні досліджено копії матеріалів виконавчого провадження № 68433467 щодо виконання виконавчого листа № 373/1404/18 від 29.12.2021, виданого Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь Переяславської міської ради коштів в розмірі 1752458 грн 28 коп. В межах даного виконавчого провадження 02.02.2022 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про арешт майна боржника, постанову про арешт коштів боржника, постанову про звернення стягнення на доходи боржника. Згідно з копією повідомлення начальника ТСЦ МВС № 3248 Хвостика Б. від 25.07.2002 за № 31/10/3248-204 на ім`я [PERSON] зареєстровано транспортні засоби: ВАЗ 210994-20, 2007 року випуску, р.н. [NUMBER] , ПФ 01 Фермер (причіп), 2008 року виготовлення, р.н. [NUMBER] . 02.09.2022 державним виконавцем винесено Вимогу на ім`я [PERSON] надати до Переяславського ВДВС 09.09.2022 для проведення опису належні останньому на праві власності зазначені вище транспортні засоби. З копії акту державного виконавця від 12.09.2022 вбачається, що під час виходу за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] боржник був відсутній, транспортні засоби не виявлено, їх місцезнаходження невідоме. 13.09.2022 винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: ВАЗ 210994-20, 2007 року випуску, р.н. [NUMBER] , ПФ 01 Фермер (причіп), 2008 року виготовлення, р.н. [NUMBER] . 23.09.2022 державним виконавцем винесено повторно Вимогу на ім`я [PERSON] про надання до Переяславського ВДВС 04.10.2022 для проведення опису належні останньому на праві власності зазначені вище транспортні засоби. Відповідно до Звіту про незалежну оцінку КТЗ автомобіля ВАЗ 21094-20, р.н. [NUMBER] , його ринкова вартість складає 76760,00 грн; ринкова вартість КТЗ причепу ПФ-01 Фермер, р.н. [NUMBER] складає 4110,00 грн. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що з 2005 по 2009 роки вона була головою СТ "Меліоратор". Позивача пам`ятає як члена товариства з 1988 по 2007 рік. [PERSON] отримала земельну ділянку для садівництва як член товариства. В 2007 році остання вийшла з членів товариства за своєю заявою, а [PERSON] вступив в садове товариство. Фактично відбулась переуступка членства [PERSON] на користь [PERSON] . Про те, що відчуження належної в СТ " [PERSON] земельної ділянки відбулось платно, вона знає зі слів останньої, однак особисто свідком передачі грошових коштів за земельну ділянку, а також домовленостей про це вона не була і в її присутності документально ця обставина не фіксувалась. В даному випадку, оскільки державного акту на земельну ділянку [PERSON] не мала, процедура відчуження земельної ділянки могла відбуватись виключно у спосіб виходу з членів кооперативу [PERSON] та набуття такого членства [PERSON] . Позивач [PERSON] в якості свідка в суді пояснила, що була членом садового кооперативу "Меліоратор" з 1988 року. Їй була виділена земельна ділянка Стовп`язькою сільською радою. Рішення було оформлене на її ім`я і під час перебування в шлюбі з [PERSON] . Державний акт на земельну ділянку не оформлявся, оскільки такої вимоги законодавство не містило. Земельну ділянку вони з чоловіком орали, засадили фруктовими деревами та навіть завезли деякі будівельні матеріали. Однак, в 2007 році вона вирішила припинити членство в кооперативі, оскільки її донька вийшла заміж в Черкасах, народила дитину і їм з чоловіком потрібно було до неї часто приїжджати. Припинивши членство в кооперативі, вони продали земельну ділянку [PERSON] і купили за отримані від нього грошові кошти у сумі 9000 доларів США спірний автомобіль та причіп до нього. Про продаж земельної ділянки була складена розписка, але станом на даний час вона не зберіглася. Право власності на транспортні засоби вона оформила на чоловіка, оскільки особисто водійського посвідчення не мала та не має. Грошові кошти за земельну ділянку передавалися при [PERSON] , яка на той час була головою СТ "Меліоратор". Відповідач [PERSON] в якості свідка в судовому засіданні надав показання, що є аналогічними за змістом до показань [PERSON] . Статтею 41 Конституції України\~встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. ч. 1 ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 317 ЦК України\~власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності із ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За твердженням позивача, земельна ділянка, що була передана їй рішенням Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району "Про приватизацію земельних ділянок", відповідно до ст. 57 СК України належала їй на праві особистої приватної власності як дружині, та не перебувала у спільній сумісній власності подружжя, а відтак і спірні транспортні засоби, які були придбані за грошові кошти, що отримані від реалізації земельної ділянки, є її особистою приватною власністю. Оцінюючи такі доводи позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Статтею 6 Земельного кодексу Української РСР (надалі ЗК УРСР) в редакції, чинній станом на 18.03.1994 (рішення Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району "Про приватизацію земельних ділянок", яким [PERSON] передано безкоштовно у приватну земельну ділянку під садівництво) визначено, що громадяни мають право на одержання безоплатно у власність, поміж іншим, земельних ділянок для садівництва. Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції. Відповідно до ст.ст. 23, 57 ЗК УРСР право власності на землю посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. На ділянки, що передаються у власність кожному членові садівницького кооперативу, сільськими, селищними, міськими, районним Радами народних депутатів за поданням відповідних кооперативів видається державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. Згідно із ст.ст. 28, 29 ЗК УРСР право приватної власності на земельну ділянку припиняється у разі добровільної відмови від земельної ділянки; припинення права власності на землю у разі добровільної відмови власника землі провадиться за його заявою на підставі рішення відповідної Ради народних депутатів. 26 грудня 1992 року Кабінет Міністрів України видав декрет №15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (надалі Декрет), за яким сільським, селищним, міським Радам народних депутатів доручено забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва. Цей декрет втратив свою чинність у 2006 році. Відповідно до п.3 Декрету право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм, в тому числі, для садівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Отже, за змістом наведених нормативно-правових актів, право приватної власності громадян на земельні ділянки посвідчується державним актом на право приватної власності на землю та припиняється, поміж іншим, у разі добровільної відмови особою від земельної ділянки. Крім того, Пунктом 4 Декрету встановлено, що громадяни України мають право продавати або іншими способами відчужувати земельні ділянки, передані їм для цілей, вказаних в пункті 1 Декрету, без зміни їх цільового призначення. Договір купівлі-продажу або іншими способами відчужування земельної ділянки посвідчується у нотаріальному порядку і реєструється у сільській, селищній, міській Раді народних депутатів, на території якої розташована земельна ділянка. Продаж земельної ділянки проводиться за ціною, встановленою угодою сторін, але ціна не може бути меншою за нормативну ціну землі. Як слідує з матеріалів справи, 03.10.1981 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який станом на даний час не розірвано. 18.03.1994 рішенням Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району "Про приватизацію земельних ділянок" [PERSON] передано земельну ділянку загальною площею 0,05 га, що знаходиться в урочищі Чубуки, с.Стовп`яги, під садівництво безкоштовно у приватну власність. Письмовою заявою на адресу Стовп`язької сільської ради (вх. № 287 від 30.07.2007) [PERSON] добровільно відмовилась від земельної ділянки, що була передана їй 18.03.1994 рішенням Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району "Про приватизацію земельних ділянок" безкоштовно у приватну власність під садівництво. 19.09.2007 Стовп`язькою сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області прийнято рішення за № 292 "Про припинення права приватної власності на земельні ділянки", яким припинено право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] , розміром 0,05 га в СТ "Меліоратор". Як відзначила в судовому засіданні сама позивач, державний акт на право власності на земельну ділянку станом на 19.09.2007 вона не отримувала. Будь-яких інших доказів, які засвідчували б її право приватної власності на земельну ділянку, суду також не надано. Отже, підстав для висновку про те, що [PERSON] набула в розумінні вимог закону право приватної власності на земельну ділянку та могла здійснювати на цій підставі правомочності, належні власнику земельної ділянки, зокрема, щодо розпорядження майном, суд не знаходить. Водночас, суд звертає увагу і на те, що факт купівлі-продажу земельної ділянки [PERSON] [PERSON] , про що стверджували позивач та її представник в судовому засіданні, свого підтвердження матеріалами справи також не знайшов. Посвідчений нотаріально договір купівлі-продажу земельної ділянки та дані щодо його реєстрації у сільській Раді народних депутатів, у матеріалах справи відсутні та суду під час розгляду справи не надавались. Оскільки обставина продажу земельної ділянки та купівлі за отримані від її відчуження спірних транспортних засобів, на яку позивач посилається як на підставу вимоги про визнання за нею права власності на транспортні засоби, не доведена належними і допустимими доказами, таку вимогу слід вважати необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи, що позовна вимога про звільнення з-під арешту спірних транспортних засобів є похідною від вимоги про визнання права власності на транспортні засоби, таку вимогу також слід залишити без задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed