Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

02.05.2023 до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла вищевказана позовна заява. У своїй заяві позивачка просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 23.09.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №85. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що їх з відповідачем шлюб був помилкою, спільне життя не склалося через різні погляди на життя та обов`язки. Через психологічну несумісність постійно виникали непорозуміння, по цій причині вони втратили почуття любові і взаємоповаги один до одного. Позивачка вважає, що примирення, подальше спільне проживання та збереження шлюбу з відповідачем неможливе, шлюбні відносини припинились з лютого 2023 року і поновлювати його вони не збираються, у зв`язку з чим просить не надавати час на примирення подружжя. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти зареєстровані та проживають з позивачкою. Позивачка вважає, що подальше подружнє життя з відповідачем буде суперечити її інтересам. Єдиним способом врегулювання відносин є розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 01.03.2023 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. Ухвалою від 19.05.2021 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 13.06.2023. У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався. Ухвалою суду від 13.06.2023 частково задоволено клопотання [PERSON] про надання строку на примирення, подружжю надано строк для примирення терміном один місяць, провадження у справі зупинено. Відповідно до ухвали суду від 17.07.2023 провадження у справі поновлено, призначено проведення судового засідання. У судове засідання призначене на 02.08.2023 сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. У судове засідання позивачка та її представник адвокат Казаков О.А. не з`явились, 01.08.2023 подали до суду заяви, яких зазначили, що під час строку наданого судом на примирення позивачка з відповідачем не примирились, позивачка позовні вимоги підтримує, наполягає на розірванні шлюбу, просили розгляд провести без їх участі (а.с. 48,49). Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, на підставі наявних письмових доказів у матеріалах справи, з урахуванням поданих ним до суду письмових пояснень від 02.08.2023. У поданих до суду поясненнях відповідач зазначає, що наданий судом строк на примирення подружжя позитивного результату не дав, оскільки примирення не відбулось. Однак незважаючи на це відповідач заперечує проти розірвання шлюбу. Свою позицію обґрунтовує тим, що подружжя має двох неповнолітніх дітей, які наразі мешкають з матір`ю, у зв`язку з чим не отримують належного виховання. Діти кожен день разом з матір`ю сидять під клубом до 23 години вечора та спостерігають, як остання вживає алкоголь та виражається нецензурною лайкою. За той час, що діти живуть з матір`ю їх поведінка стала зовсім неконтрольованою. Окрім того, його п`ятнадцятирічна донька, з дозволу матері зустрічається з повнолітнім хлопцем, набагато старшим неї за віком та їздить з ним по місту на мотоциклі в нічний час. Відповідач вважає, що для отримання належного виховання діти мають жити у повній сім`ї та виховуватись обома батьками. У зв`язку з цим відповідач просить суд відмовити позивачці у задоволенні позову про розірвання шлюбу (а.с.50). Згідно з ч.3\~ст.211 ЦПК України\~справу розглянуто за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних письмових доказів у матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК\~України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 23.09.2006 перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №85, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.09.2006 (а.с.3). Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.07.2008 (а.с.4) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.11.2011 (а.с.5). Встановлено, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з лютого 2023 року, спільне господарство не ведеться, спір майнового характеру на даний момент відсутній. Також судом встановлено, що [PERSON] вчиняє сварки та застосовує до [PERSON] домашнє насильство, яке виразилось в образах нецензурною та брутальною лайкою та погрозах застосування фізичної розправи. 24.05.2023 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] , що підтверджується копією постанови Решетилівського районного суду Полтавської області від 24.05.2023 (а.с.33-34). Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно з положеннями\~ст.\~51\~Конституції України та\~ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2\~статті 104 СК України\~визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2\~ст. 112 СК України). Пунктом 10\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~роз`яснено, що проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1\~ст. 111 СК\~вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. За клопотанням відповідача, ухвалою суду від 13.06.2023 подружжю [PERSON] та [PERSON] надано строк на примирення тривалістю один місяць, провадження у справі зупинено (а.с.37). У зв`язку зі спливом наданого судом терміну на примирення, ухвалою від 17.07.2023 провадження у справі поновлено (а.с.41). Після закінчення\~строку для примирення, відповідач заперечує проти розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свою незгоду тим, що подружжя має двох неповнолітніх дітей і за той час, що діти живуть з матір`ю окремо від батька, їх поведінка стала повністю неконтрольованою. На думку відповідача для отримання належного виховання діти мають жити у повній сім`ї та виховуватись обома батьками. Позивачка після закінчення \~строку для примирення наполягає на розірванні шлюбу, що свідчить про недосягнення сторонами примирення, тобто позивачка не бажає продовжувати подружні стосунки та має чітку та однозначну позицію з цього питання. А тому, вжиті судом заходи для примирення подружжя і збереження сім`ї не дали позитивного результату. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин стало те, що спільне життя подружжя не склалося через різні погляди на життя та обов`язки, через психологічну несумісність сторони втратили почуття любові і взаємоповаги один до одного, відповідачем відносно позивачки вчинено домашнє насильство, подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе. Суд не бере до уваги доводи відповідача, який заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу - є обґрунтованими та подальше спільне життя подружжя, та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, а також те, що наданий судом строк на примирення подружжя не дав позитивного результату та сторони не примирились, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому наявні підстави, в розумінні ст. 112 СК України, для задоволення позову, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2\~ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3\~ст. 115 СК України). Скориставшись правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене\~ст. 113 СК України, позивачка вирішила залишити прізвище - « [PERSON] ». З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №0.0.2977523872.1 від 02.05.2023 (а.с.1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 14). Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, сума судового збору, сплаченого позивачкою у розмірі 1073,60 грн підлягає стягненню з відповідача на її користь. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved