Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

[PERSON] у липні 2020 звернувся до Московського районного суду м. Харкова із позовом до відповідачів, у якому просить стягнути переплачену суму коштів відповідно до кредитного договору № 11129149000 від 23.08.2011 у цивільній справі № 2-205/11 у розмірі 17201,33 грн; вирішити питання судових витрат. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14.07.2020 року вказану позовну заяву постановлено передати за територіальною підсудністю на розгляд до Подільського районного суду м. Києва. Після постановлення Московським районним судом м. Харкова ухвали про передачу справи за підсудністю позивач звертався до Московського районного суду м. Харкова із заявами від 29.04.2021, 13.10.2021 про повернення йому матеріалів позовної заяви, судового збору та державного мита. 19.11.2021 року справа надійшла до Подільського районного суду міста Києва та протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями Подільського районного суду м. Києва від 19.11.2021 року справу передано для розгляду судді Подільського районного суду м. Києва Лещенко О.В. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 24.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 06.12.2021 року від позивача до судді Подільського районного суду м. Києва надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою від 07.12.2021 року Подільського районного суду міста Києва у задоволенні заяви позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено у зв`язку з призначенням розгляду справи у спрощеному провадженні без виклику сторін. 21.01.2022 року позивач звернувся з клопотанням про долучення оригіналів письмових доказів. Зважаючи на вчинення позивачем дій, спрямованих на забезпечення розгляду Подільським районним судом міста Києва справи по суті, що свідчить про те, що після прийняття справи до розгляду суддею Подільського районного суду міста Києва позивачем не підтримані його заяви до Московського районного суду міста Харкова, в яких він ініціював повернення матеріалів справи та судового збору, Подільським районним судом міста Києва позовні вимоги розглянуто по суті. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 29 березня 2007 року позивач уклав з АКІБ «УкрСиббанк» (далі - відповідач-1) договір про надання споживчого кредиту та заставу майна № 11129149000. У відповідності до п. п. 1.1 договору йому було видано кредитні кошти у розмірі 10935 (десять тисяч дев`ятсот тридцять п`ять) доларів США на споживчі цілі, а саме придбання автомобіля, процентна ставка була встановлена у розмір 13,5 % річних. 23 серпня 2011 року Ленінським районним судом м. Кіровограда у цивільній справі № 2-205/11 ухвалено рішення, яким позовну заяву публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] та [PERSON] задоволено частково та вирішено стягнути заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу майна від 29.03.2007 року № 11129149000 в сумі 4964 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят чотири) долари 44 центи США. - солідарно в рівних частинах, понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 591 грн. 23 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 при. 00 коп. в рівних частинах по 355 грн. 61 коп. з кожного. У задоволенні позову в частині солідарного стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу майна від 29.03.2007 року в сумі 1266 доларів 77 центів США - відмовити. 21 грудня 2011 року Апеляційним судом Кіровоградської області винесено рішення, яким апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 серпня 2011 року було залишено без задоволення; апеляційну скаргу [PERSON] задоволено; рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 серпня 2011 року в частині стягнення солідарно з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 4964,44 долари США та судових витрат в рівних частках в сумі 355 грн. 61 коп. з кожного - скасовано; у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат відмовлено; в іншій частині рішення Ленінського районного суду залишено без змін. Зазначене рішення набрало законної сили 23.10.2012 року. У кінці 2013 року позивач дізнався, що ПАТ «Укрсиббанк» замінив сторону виконавчому провадженні на ПАТ «Дельта Банк» (далі - відповідач-2). При перерахунку розрахункових квитанції про сплату коштів по кредитному договорі по виконавчого провадження ВП № 34778686 позивачем було проплачена заборгованість по кредиту у сумі 5609 (п`ять тисяч шістсот дев`ять) доларів США. А відповідно до рішення суду та виконавчого листа він повинен сплатити 4964,44 долари США та понесені судові витрати в сумі 591 грн. 23 коп. та 120,00 грн. Так в суді було встановлено, що позивач не тільки не має заборгованості перед банком по даному кредиту, а ним банку сплачено надлишкові кошти на суму 642,56 дол. США х 26,7700 грн. (курс НБУ за 1 дол. США) = 17201,33 грн. Тому на теперішній час відповідачі заборгували позивачу 17201,33 грн. які в добровільному порядку повертати відмовляються. Відповідачі своїм правом не подачу відзиву не скористалися, про наявність в провадженні Подільського районного суду м. Києва даного позову повідомлені належним чином. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини. Судом установлено, що 29 березня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11129149000, за умовами якого ПАТ «УкрСиббанк» надало [PERSON] кредит в сумі 10935 (десять тисяч дев`ятсот тридцять п`ять) доларів США на строк до 29.03.2014 року зі сплатою процентів за користування кредитом. Позивач наводить аргументи про те, що судовим рішенням з нього стягнуто заборгованість по кредиту у сумі 4964 долари 44 центи США., а ним сплачено заборгованість по кредиту у сумі 5609 (п`ять тисяч шістсот дев`ять) доларів США, позивач просив стягнути з відповідачів (вибулого стягувача ПАТ «Укрсиббанк» та заміненого стягувача ПАТ «Дельта Банка») на свою користь переплачену суму грошових коштів за кредитним договором №11129149000 від 29.03.2007 року 642 долари США 56 центів, що за курсом НБУ становить 17 201 (сімнадцять тисяч двісті одна) грн. 33 коп. При цьому позивачем на обґрунтування своїх позовних вимог до позовної заяви долучено копії текстів рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 23.08.2011 року у справі №2-205/11 та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 21.12.2011 року № 22-ц-3028 не в повному обсязі, а лише їх першу та останню сторінки. Здійсненою Подільським районним судом міста Києва перевіркою відомостей ЄДРСР установлено, що в ньому відсутні електронні примірники рішень Ленінського районного суду міста Кіровограда від 23.08.2011 року у справі №2-205/11 та Апеляційного суду Кіровоградської області від 21.12.2011 року № 22-ц-3028. Водночас, як убачається з копії рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 21.12.2011 року № 22-ц-3028 (перша та четверта сторінки якого долучено позивачем до позову) Апеляційним судом Кіровоградської області установлено, що в зв`язку з невиконанням боржником та поручителем належним чином зобов`язань по кредитному договору банк визнав строк повернення кредиту та відсотків таким, що настав, а тому просив стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість в сумі 7381,22 доларів США, що еквівалентно 59123 грн. 53 коп. Заборгованість складається з заборгованості по кредиту 7305, 46 дол. США, що еквівалентно 58516 грн. 73 коп., та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в сумі 75,76 доларів США, що еквівалентно 606 грн. 80 коп. В ході розгляду справи позовні вимоги зменшено до 5469, 01 дол. США. Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 23.08.2011 року позов банку задоволено частково: стягнуто з відповідачів солідарно заборгованість у сумі 4964.44 долари США на користь банку, в позові про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором в сумі 1266.77 доларів США відмовлено, стягнуто судові витрати. Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 серпня 2011 року, яке набрало законної сили 23.10.2012 року, було залишено без задоволення; апеляційну скаргу [PERSON] задоволено; рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 серпня 2011 року в частині стягнення солідарно з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 4964,44 долари США та судових витрат в рівних частках в сумі 355 грн. 61 коп. з кожного - скасовано; у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат відмовлено; в іншій частині рішення Ленінського районного суду залишено без змін. Постановою державного виконавця Ленінського районного відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції - Донченко М.М. від 23.10.2012 року відкрито виконавче провадження № 34778686 по виконавчому листу Ленінського районного суду м. Кіровограда у цивільній справі № 2-205/11 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором про надання споживчого кредиту та заставу майна від 29.03.2007 № 11129149000 в сумі 4964,44 дол. США, понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 591,23 грн та витрати на ІТЗ у сумі 120,00 грн / а.с. 21/. Позивач у позовній заяві стверджує, що у кінці 2013 року йому стало відомо, що ПАТ «Укрсиббанк» замінив сторону у виконавчому провадженні на ПАТ «Дельта Банк». Однак, із доданих до матеріалів справи квитанцій № 16290528 від 25.07.2012 на суму 247 доларів США (еквівалент у гривнях 1947,27), № 16710368 від 20.08.2012 на суму 197 доларів США (еквівалент у гривнях 1574,62) , №17033643 від 10.09.2012 на суму 250 доларів США (еквівалент у гривнях 1998,25), № 17557176 від 08.10.2012 на суму 250 доларів США (еквівалент у гривнях 1998,25), № 18164297 від 08.11.2012 на суму 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90), № 18752666 від 10.12.2012 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90), № 19360688 від 10.01.2013 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90) , № 20171175 від 11.02.2013 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90) , № 20848624 від 11.03.2013 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90), № 21642815 від 10.04.2013 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90), № 22482306 від 14.05.2013 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90), № 23249790 від 10.06.2013 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90), № 24160301 від 10.07.2013 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90) , № 25211639 від 08.08.2013 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90), № 26260991 від 10.09.2013 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90) убачається, що позивачу про заміну сторони у виконавчому провадженні з ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк» вже було відомо з 25.07.2012 року, коли він став здійснювати на рахунок ПАТ «Дельта Банк» погашення кредиторської заборгованості за кредитним договором № 11129149000. 07.11.2013 постановою державного виконавця Ленінського районного відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції - Донченко М.М. у зв`язку з фактичною сплатою боргу боржником у ВП № 34778686 закрито виконавче провадження по виконавчому листу Ленінського районного суду м. Кіровограда у цивільній справі № 2-205/11 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором про надання споживчого кредиту та заставу майна від 29.03.2007 № 11129149000 в сумі 4964,44 дол. США, понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 591,23 грн та витрати на ІТЗ у сумі 120,00 грн. /а.с. 21, 22, 32/. Погашення [PERSON] боргу на загальну суму 4244 долари США за кредитним договором про надання споживчого кредиту та заставу майна від 29.03.2007 №11129149000 підтверджується наданими до матеріалів справи оригіналами квитанцій, а саме: - які були підставою для прийняття державним виконавцем постанови від 07.11.2013 про закінчення виконавчого провадження № 34778686 за кредитним договором про надання споживчого кредиту та заставу майна від 29.03.2007 №11129149000 /а.с. 21, 22, 32/: № 16290528 від 25.07.2012 на суму 247 доларів США (еквівалент у гривнях 1947,27) № 16710368 від 20.08.2012 на суму 197 доларів США (еквівалент у гривнях 1574,62) №17033643 від 10.09.2012 на суму 250 доларів США (еквівалент у гривнях 1998,25), № 17557176 від 08.10.2012 на суму 250 доларів США (еквівалент у гривнях 1998,25), № 18164297 від 08.11.2012 на суму 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90), № 18752666 від 10.12.2012 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90), № 19360688 від 10.01.2013 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90), № 20171175 від 11.02.2013 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90), № 20848624 від 11.03.2013 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90), № 21642815 від 10.04.2013 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90), № 22482306 від 14.05.2013 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90), № 23249790 від 10.06.2013 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90), № 24160301 від 10.07.2013 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90), № 26260991 від 10.09.2013 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90); - а також № 25211639 від 08.08.2013 на суму 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90), відомостей про врахування її вказана постанова державного виконавця Ленінського районного відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції - Донченко М.М. від 07.11.2013 про закриття виконавчого провадження № 34778686 не містить /а.с.21/. Водночас, державним виконавцем у постанові від 07.11.2013 про закінчення виконавчого провадження № 34778686 по виконавчому листу Ленінського районного суду м. Кіровограда у цивільній справі № 2-205/11 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором про надання споживчого кредиту та заставу майна від 29.03.2007 № 11129149000 в сумі 4964,44 дол. США, понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 591,23 грн та витрати на ІТЗ у сумі 120,00 грн були також враховані наступні квитанції: -від 09.08.2011 № 14 на суму 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2391,30), від 12.09.2011 № 28 у сумі 250 доларів США (еквівалент у гривні 1993,18), від 11.10.2011 № 13 на суму 250 доларів США (еквівалент у гривні 1993,18), від 11.11.2011 № №141 на суму 300 доларів США (еквівалент у гривні 2394,69). Однак, як убачається з долучених до матеріалів справи оригіналів цих квитанцій у них зазначене призначення платежу «погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору № 0000011129149 позичальник [PERSON] » платником є [PERSON] , отримувачем цих платежів є [PERSON] . Тобто вказані платіжні документи підтверджують перерахування [PERSON] згідно іншого кредитного договору: не № 11129149000, а № 0000011129149, при чому отримувачем платежів за останнім є сам [PERSON] ; - від 14.12.2011 № 22 на суму 265 доларів США (еквівалент у гривні 2117,32), однак згідно цієї квитанцій убачається, що призначення платежу «погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору № 0000011129149 позичальник [PERSON] » платником є [PERSON] , отримувачем є АТ «Укрсиббанк». Тобто вказані платіжні документи підтверджують перерахування [PERSON] згідно іншого кредитного договору: не №11129149000, а № 0000011129149 на користь АТ «Укрсиббанк». 25 січня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області винесено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №11129149000 від 29.03.2007 року укладеного з Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», перейменованим на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами є Публічне акціонерне товариство «Дельта банк», правонаступником якого на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав №951/К є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заборгованості за кредитним договором №11129149000 від 29.03.2007 року за період з 09.11.2018 року по 08.01.2019 року в сумі 2510,20 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 69 556,13 грн., а також 1700 грн. плати за вчинення виконавчого напису, а всього 71 256, 13 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Т.В. від 07 лютого 2019 року відкрито виконавче провадження №58312020 за виконавчим написом приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №11129149000 від 29.03.2007 року в сумі 71 256,13 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Т.В. від 25 лютого 2019 року у виконавчому провадженні №58312020 накладено арешт на майно [PERSON] та вилучено автомобіль марки ДАЧА ЛОГАН, колір синій, моделі CAMRY, типу легковий седан, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] . Рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 12 червня 2019 року у цивільній справі № 405/1867/19 позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задоволено; визнано виконавчий напис, виданий нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С., зареєстрованого в реєстрі за №189 від 25.01.2019 року про стягнення заборгованості по кредитному договору №11129149000 від 29.03.2007 року на загальну суму 71 256,13 грн. таким, що не підлягає виконанню. Позивач у позовній заяві зазначає, що в суді (Ленінський районний суду м.Кіровограда у цивільній справі № 405/1867/19) було встановлено, що ним банку переплачено надлишок коштів, однак як убачається з тексту рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 12 червня 2019 року у цивільній справі №405/1867/19 воно не містить відомостей про те, що позивачем [PERSON] було здійснено переплату при погашенні заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу майна №11129149000 від 29 березня 2007 року. При цьому Ленінський районний суду м.Кіровограда у мотивувальній частині вказаного рішення від 12 червня 2019 року у цивільній справі №405/1867/19 прийшов до висновку про те, що зобов`язання [PERSON] перед ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», на момент звернення відповідача до приватного нотаріуса, було виконано боржником в повному обсязі у виконавчому провадженні /а.с. 38/. Дані обставини у відповідності до ст. 82 ЦПК України не підлягають доведенню Враховуючи наведеннее вище, суд прийшов до переконання про те, що оскільки банком визнано строк повернення кредиту та відсотків за ним, таким, що настав , що підвтерджено судовим рішенням від 21.12.2011 /а.с.31/, окрім цього судом установлено виконанян зобовязання за спірним кредитним договром позивачем, що підвтерджено судовим рішенням від 12.06.2019 /а.с. 38/, розмір сплати позивачем заборгованості у повному обсязі за кредитним договором №11129149000 від 29.03.2007 року у відповідності до ст. 82 ЦПК України не підлягає доведенню. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Згідно з ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч.2 ст.1212 ЦК України). Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (ч.3 ст.1212 ЦК України). Отже, за змістом даної норми під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. У постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15 вказано на те, що положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання. Кондикція - позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 також вказано на те, що положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що цей вид зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. У постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 Верховний Суд роз`яснив наступне. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту ст. 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставно набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникненні обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція ст. 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст. 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося. Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Однак надані позивачем до цього позову копії платіжних документів, а також долучені у подальшому до матеріалів справи їх оригінали підтверджують погашення [PERSON] боргу на загальну суму 4244 долари США за кредитним договором про надання споживчого кредиту та заставу майна від 29.03.2007 №11129149000 (квитанції № 16290528 від 25.07.2012 на суму 247 доларів США (еквівалент у гривнях 1947,27); № 16710368 від 20.08.2012 на суму 197 доларів США (еквівалент у гривнях 1574,62); №17033643 від 10.09.2012 на суму 250 доларів США (еквівалент у гривнях 1998,25; № 17557176 від 08.10.2012 на суму 250 доларів США (еквівалент у гривнях 1998,25); № 18164297 від 08.11.2012 на суму 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90); № 18752666 від 10.12.2012 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90); № 19360688 від 10.01.2013 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90); № 20171175 від 11.02.2013 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90); № 20848624 від 11.03.2013 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90); № 21642815 від 10.04.2013 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90); № 22482306 від 14.05.2013 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90); №23249790 від 10.06.2013 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90); № 24160301 від 10.07.2013 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90); № 26260991 від 10.09.2013 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90); № 25211639 від 08.08.2013 на суму 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2397,90). Інші ж надані позивачем до цього позову копії платіжних документів, а також долучені у подальшому до матеріалів справи їх оригінали підтверджують перерахування [PERSON] коштів на загальну суму 1365 доларів США згідно іншого кредитного договору №0000011129149, а не № 11129149000 (квитанції від 09.08.2011 № 14 на суму 300 доларів США (еквівалент у гривнях 2391,30); від 12.09.2011 № 28 у сумі 250 доларів США (еквівалент у гривні 1993,18); від 11.10.2011 № 13 на суму 250 доларів США (еквівалент у гривні 1993,18); від 11.11.2011 № №141 на суму 300 доларів США (еквівалент у гривні 2394,69); від 14.12.2011 № 22 на суму 265 доларів США (еквівалент у гривні 2117,32). А тому суд дійшов переконання, що позивачем належними доказами не підтверджено здійснення переплати за кредитним договором № 11129149000 від 29.03.2007 року, укладеним [PERSON] з Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк». Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про недоведеність позивачем належними доказами переплати суми грошових коштів за кредитним договором №11129149000 від 29.03.2007 року у виконавчому провадженні № 34778686, а тому про відсутність правових підстав для задоволення позову. Згідно зі .ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 840,80 грн покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed