Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

Представник позивача Калініна Заєць Ю.М. звернулась до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, обґрунтовуючи вимоги тим, що Концерн «Міські теплові мережі» у період з 01.04.2014 по 31.10.2021 надав послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , де мешкають відповідачі на загальну суму 57682,95 грн. Споживачі за вказаний період не здійснено оплату за надані послуги. Концерн «Міські теплові мережі» по відношенню до відповідачів як споживачів послуг є виконавцем послуг з централізованого опалення. Представник відповідача просить солідарно стягнути вказану заборгованість з відповідачів та сплачений судовий збір. 18.05.2023 представником [PERSON] - адвокатом Малаховим В.В. подані заперечення на позовну заяву (відзив), з яких вбачається, що відповідач частково визнав позов в сумі 15616,35 грн., тобто суму заборгованості в межах строку позовної давності. Також просив застосувати наслідки спливу позовної давності та виключити зі складу відповідачів [PERSON] 01.06.2023 представником позивача надане пояснення, відповідно до яких на задоволення позову представник наполягає. Вважає строки такими що не сплинули, оскільки вони продовжені на час дії карантину. Представники позивача в судовому засіданні на позові наполягали, просили задовольнити вимоги в повному обсязі з підстав зазначених в позові та не застосовувати позовну давність з мотивів викладених в поясненнях. Представник відповідача просив застосувати позовну давність та відмовився від вимоги, викладеної в запереченнях про виключення зі складу відповідачів [PERSON] . Заслухавши представників сторін, дослідивши позов та пояснення, заперечення на позов (відзив) та документи надані на їх обґрунтування, суд дійшов висновку про часткове задоволення позву з наступних підстав. Так, відповідач [PERSON] з 12.04.2018 є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією Договору купівлі-продажу від 12.04.2018 доданої до заперечень на позовну заяву (відзив). Інших правовстановлюючих документів на вказану квартиру суду не надано. Відповідно до Витягів з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Вказана квартира знаходиться в багатоквартирному житловому будинку та підключена до мережі централізованого опалення. Розрахунок за послуги з централізованого опалення між споживачем та відповідачем [PERSON] та Концерном "Міські теплові мережі" обліковується за особовим рахунком № [NUMBER] . Згідно з розрахунком суми позову та довідкою Філії Концерну "Міські теплові мережі" по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.04.2014 по 31.10.2021 утворилась заборгованість на суму 57682,95 грн. Концерн «Міські теплові мережі» є юридичною особою, метою діяльності якої відповідно до п. 2.1 Статуту є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на постійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності Концерну «Міські теплові мережі» є виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут тощо. (п. 2.2 Статуту) Згідно п.1 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, з наступними змінами та доповненнями, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною та юридичною особою(споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відносяться до комунальних послуг. Відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги»: житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Крім того, вказаним законом передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідач [PERSON] з 12.04.2018 є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією Договору купівлі-продажу від 12.04.2018 та відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у вказаній квартирі, що підтверджується Витягами з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи. Концерн «Міські теплові мережі» по відношенню до відповідачів, як споживачів послуг є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Договір між сторонами (позивачем та власником квартири) про надання послуг не укладався, проте Концерн «МТМ» надавав відповідачам як споживачам за вказаною адресою послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а відповідачі такі послуги прийняли, від їх отримання не відмовилися. Фактичне надання цих послуг слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про теплопостачання» та Правил. Між сторонами виникли фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідачів від обов`язку оплати за надані такі послуги (вказане відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8916/17 від 7 липня 2020 р.). Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 18 вище вказаних Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова) оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем. На підтвердження вартості надання послуг та отримання таких споживачем, Концерн «МТМ» надав розрахунок заборгованості за надані послуги по особовому рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] згідно якої відповідачу нараховано заборгованість з оплати за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання води за період з 01.04.2014 р. по 31.10.2021р. в сумі 57682,95 грн.. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Відповідно до статей 19, 25 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. Новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.09.2020 по справі №61-3604св20. Позивачем не доведено, що відповідачем взято на себе обов`язок щодо сплати боргів попередніх власників житла, в яке позивачем надано послуги, тому обов`язок щодо сплати виник у відповідача з моменту набуття права власності на квартиру з 12.04.2018 року, і саме з цього часу з відповідача та членів його сім`ї підлягає стягненню заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Враховуючи викладене у задоволенні вимог позивача щодо стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у період з 01.04.2014 року по 12.04.2018 слід відмовити, оскільки доказів того, що відповідач у справі в даний період був власником житла, у яке позивачем надано відповідні послуги, а також матеріали справи не містять доказів, що він проживав за зазначеною адресою та був споживачем таких послуг. Доказів того, що відповідачка [PERSON] зареєстрована у вказаній квартирі з 11.03.2008 була власником вказаної квартири або членом сім`ї наймача (власника) за період з 01.04.2014 по 12.04.2018 суду не надано. Таким чином, з відповідачів солідарно підлягає стягненню заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у період з 12.04.2018 по 31.10.2021 в розмірі 31354,22 грн. Що стосується застосування до спірних відносин строку позовної давності, то слід зазначити наступне. Згідно положень ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Представник відповідача до ухвалення судового рішення подав до суду заяву про застосування строку позовної давності, оскільки вважає, що позовна давність сплила 20.02.2020 (час подачі позові 20.02.2023 - 3 роки =20.02.2020). З таким твердженням суд не погоджується, у зв`язку з наступним. Відповідно до пункту 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 № 540-IX, який набрав чинності 02.04.2020 року, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено пункт 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно із постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» в Україні встановлено карантин з 12 березня 2020 року, який діє по теперішній час, а тому позовна давність на території України подовжується на строк дії карантину. Таким чином, починаючи з дня набрання чинності Закону України від 30.03.2020 №540-IX, тобто з 02.04.2020 року діє положення про продовження строків позовної давності на період дії карантину. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість застосування до спірних правовідносин строку позовної давності за період з 01.04.2014 по 01.04. 2017, однак як вже було зазначене раніше заборгованість підлягає стягненню з часу набуття [PERSON] квартири у власність тобто з квітня 2018 року, а вказаний строк не пропущено. Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем у розмірі 2 684 гривень судового збору в порядку ст.141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідачів, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial