Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

12 січня 2021 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» (далі ТОВ «Сітісервіс-КР») звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Позовна заява\~мотивована тим,\~що з\~01.02.2014\~по теперішній\~час,ТОВ «Сітісервіс-КР» здійснює надання послуг з управління та утримання багатоквартирних будинків в Центрально-Міському районі, на підставі договору укладеного з Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради. У період з 01.03.2017 по 01.08.2020 позивач надавав відповідачам послуги у порядку визначеному Законом України «Про житлово-комунальні послуги», на загальну суму 41188,51 грн. Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачам нараховано суму інфляційних втрат в розмірі 7117,31 грн, та 3% річних від простроченої суми в розмірі 1921,84 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини, представник позивача просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, представник відповідача [PERSON] [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив суд застосувати строк позовної давності, та врахувати те, що позивач не надав доказів надання послуг утримання будинку та прибудинкової території відповідачів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 18.11.2013 було укладено договір про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд по житловим будинкам у Центрально-Міському районі (об`єкт № 1) між управлінням благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради та ТОВ «Сітісервіс-КР» (а.с.5). Відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг які надаються ТОВ «Сітісервіс-КР» за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно\~ст. 162 Житлового кодексу України, плата за користування житловим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строк внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги. Статтею 5 Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» (далі\~ Закон)\~визначено,\~що\~до житлово-комунальних\~послуг належать: 1) житлова послуга послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з\~управління багатоквартирним\~будинком включає: забезпечення\~утримання спільного\~майна багатоквартирного\~будинку,\~зокрема прибирання\~внутрішньобудинкових приміщень\~та прибудинкової\~території,\~якщо прибудинкова\~територія,\~за даними\~Державного земельного\~кадастру,\~знаходиться у\~власності або\~користуванні співвласників\~багатоквартирного будинку\~відповідно до\~вимог законодавства,\~виконання санітарно-технічних\~робіт,\~обслуговування внутрішньобудинкових\~систем (крім\~обслуговування внутрішньобудинкових\~систем,\~що використовуються\~для надання\~відповідної комунальної\~послуги у\~разі укладення\~індивідуальних договорів\~з обслуговуванням\~внутрішньобудинкових систем\~про надання\~такої послуги,\~за умовами\~яких обслуговування\~таких систем\~здійснюється виконавцем),\~утримання ліфтів\~тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт\~спільного майна\~багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Відповідно до наданого розрахунку суми заборгованості за адресою: [ADDRESS] , в період з 01.01.2017 по 01.08.2020 відповідачами не здійснювалася оплата за отримані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що призвело до утворення заборгованості в розмірі 41188,51 грн (а.с.7). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша статті 12 Закону). За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України). Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку (частина перша статті 13 Закону). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (частини 1 стаття 9 Закону). Між сторонами не було укладено письмового договору про надання та отримання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.04.2020 № 216/864/20, відмовлено ТОВ «Сітісервіс-КР» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] . Позивач звернувся до суду з позовом 12 січня 2021 року та заявив вимогу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2017 по 01.08.2020. Відповідач [PERSON] подав суду письмову заяву про застосування наслідків спливу позовної давності до вимог позивача. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Для цілей застосування частини третьої та четвертої статті 267 ЦК України поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у цивільному процесі»: сторонами в цивільному процесі є такі її учасники як позивач і відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України), тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16(пункт 138)). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц). Наказне провадження як особливий спрощений вид провадження у цивільному судочинстві спрямоване на швидкий та ефективний захист безспірних прав особи шляхом видачі судового наказу, що одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом, без судового засідання та без виклику заявника (стягувача) і боржника. Процес доказування для першого починається з моменту подання заяви про видачу судового наказу та закінчується прийняттям цієї заяви судом, тоді як для боржника цей процес розпочнеться, якщо він вирішить подати заяву про скасування судового наказу після отримання копії останнього. Звернення до суду із заявою про видачу судового наказу є правом, а не обов`язком особи, якій належить право вимоги, а також органів і осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (частина друга статті 160 ЦПК України). Суд вважає, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі. Новий перебіг позовної давності (після його переривання) починається наступного дня після пред`явлення позову. Вказаний висновок узгоджений з постановою Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року, у справі № 712/8916/17. Подання позивачем заяви про видачу судового наказу не перервало загальної позовної давності, остання не спливла до тих щомісячних платежів, від моменту прострочення яких до дня звернення до суду з позовом не минуло 3 роки. Також, письмові матеріали справи не містять підтвердження щодо здійснення відповідачами періодичної проплати заборгованості в спірний період. Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачі зобов`язані проводити оплату наданих послуг, однак не виконували належним чином зобов`язання, тому заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій підлягає стягненню у примусовому порядку в межах строку позовної давності. Відповідачами порушено право позивача, за захистом якого останній звернувся до суду з позовом 12.01.2021, заборгованість відповідачів перед ТОВ «Сітісервіс-КР» виникла за період з 01.01.2017 по 01.08.2020, однак з урахуванням трирічного строку позовної давності з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за житлово-комунальні послуги лише за період з 12.01.2018 по 01.08.2020 в розмірі 32164,58 грн (41188,51 грн (заявлена сума заборгованості за весь період) 9023,93 грн (сума заборгованості за період з січня 2017 року по грудень 2017 року) = 32164,58 грн). Згідно ч. 2 ст. 625\~ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявляв вимоги про стягнення з відповідачів на його користь, за період з 01.01.2017 по 01.08.2020, інфляційні втрати в розмірі 7117,31 грн, та 3% річних від простроченої суми в розмірі 1921,84 грн. Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509\~ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Передбачена п. 10 ч. 3 ст. 20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» норма щодо відповідальності боржника у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків ч. 2 ст. 625\~ЦК України. Вказана позиція узгоджена з\~постановою Верховного Суду України від 20 червня 2012 року у справі №6-68цс12, та від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13. Враховуючи те, що неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, узгоджується з положеннями ч. 2\~ст.\~625\~ЦК України та також підлягають частковому задоволенню за період з 12.01.2018 по 01.08.2020. Відповідно інфляційні втрати складають 4680,83 грн (7117,31 грн (заявлена сума інфляційних втрат за весь період заборгованості) 2436,48 грн (розмір інфляційних втрат за період з січня 2017 року по грудень 2017 року) = 4680,83 грн), та 3% річних від простроченої суми складають 1087,70 грн (1921,84 грн (заявлена сума 3% річних за весь період заборгованості) 834,14 грн (розмір 3% річних за період січня 2017 року по грудень 2017 року) = 1087,70 грн). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та для позивача при зверненні до суду з даним позовом, станом на 2020 рік, складала 2102 грн. З урахуванням часткового задоволення позову з відповідачів на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1587,47 грн (37933,11 (загальна сума заборгованості встановлена судом) х 2102 (сплачена сума судового збору) : 50227,66 (загальна сума заборгованості заявлена позивачам) = 1587,47). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial