Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-20 00:00:00

У лютому\~2021\~року [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності та поділ спільного сумісного майна. Позов обґрунтовано тим, що з 01січня 2009 року до 10 серпня 2020 року він ( [PERSON] ) проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, мали фактичні права і обов`язки подружжя. У період спільного проживання без реєстрації шлюбу 24.02.2012 року ним було придбано квартиру за вказаною адресою, в якій до цього проживали з відповідачкою за усним договором оренди, загальною площею 73,3 кв.м, загальною вартістю 107423 грн. для подальшого спільного проживання та за кошти, які він отримав під час участі в миротворчій операції у військовій частині [NUMBER] ( [NUMBER] окремий вертолітний загін українського миротворчого контингенту Місії Організації Обєднаних Націй у республіці Ліберія, місто Робертсфілд), а також позичені під розписку від його матері [PERSON] . Вказана квартира за взаємною згодою була оформлена договором купівлі-продажу на ім`я [PERSON] через потенційну небезпеку його професії. Позивач зазначав, що після купівлі квартири в 2014-2015 роках ним було зроблено ряд поліпшень цього житла фінансовою та трудовою участю: виконано капітальний ремонт, монтаж сантехніки, замінено меблі та техніку. Відповідач не мала ніяких доходів, була на його утриманні і не дбала про матеріальне забезпечення їх сім`ї. 10.08.2020 року [PERSON] замінила замки на вхідних дверях квартири, позбавивши його доступу до єдиного житла, чим порушила його права. За таких обставин позивач просив встановити факт проживання його та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 01.01.2009 р. до [INFO] ; визнати квартиру за адресою: [ADDRESS] , об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] ; поділити спільне сумісне майно - вказану квартиру, визнавши за ним (повивачем) право власності на 2/3 частини квартири, а за відповідачкою 1/3 частини квартири. У липні 2021 року [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у зв`язку з їх безпідставністю. В обґрунтування своїх заперечень посилалася на те, що вона до 24 лютого 2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком - [PERSON] . До кінця 2011 року вона постійно проживала в м. Нікополь Дніпропетровській області. Рішення переїхати в м. Чугуїв було прийнято нею для забезпечення її сину умов для подальшого навчання у Харківському національному медичному університеті, де він навчається і зараз. З [PERSON] ніколи не проживала однією сім`єю як чоловік і дружина, спільного господарства не вели і спільного бюджету не мали. Певний час вона зустрічалася з позивачем, їздили разом на відпочинок, мали інтимні стосунки, але проживали кожен окремо. Їй відомо, що позивач наприкінці 2017 року переїхав на постійне місце проживання в м. Полтава за місцезнаходженням військової частини [NUMBER] , де проходить службу. Спірну квартиру вона придбала на власні кошти та накопичення її матері, в цій квартирі проживає та зареєстрована вона із сином. Відповідачка зазначає, що надані позивачем докази не підтверджують заявлених ним вимог. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128-130 ЦПК України. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, зазначивши, що позовні вимоги підтримує за заявленими підставами, просить їх задовольнити Не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідачка повідомлена про розгляд справи відповідно до вимог ЦПК України про що свідчить її підпис у явочному листі. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та просить відмовити у задоволенні позову. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані учасниками справи докази в їх сукупності, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частини першої статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, з метою вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)». Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 369/16486/18. Як зазначає відповідач [PERSON] вона з 09.01.2008 року до 24 лютого 2009 року перебувала у шлюбі з іншим чоловіком [PERSON] , і зазначені відповідачкою обставини підтверджуються: даними з паспорту [NUMBER] [PERSON] (а.с.97) та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області 24 лютого 2009 року, між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис за № 45 від 24.02.2009 року (а.с. 94). Згідно витягу з наказів командира військової частини [NUMBER] за № 143 від 23.07.2007 р. про прибуття на військову службу лейтенанта [PERSON] та витягу з наказу № 113 від 31.05.2011 року про вибуття ст. лейтенанта [PERSON] останній проходив військову службу з 23 липня 2007 року по 31.05.2011 року у військовій частин [NUMBER] ( [ADDRESS] ) на посаді бортового авіаційного техніка вертолітної ланки вертолітної ескадрильї(а.с. 166-168). Згідно витягу з домової книги військової частини [NUMBER] від 17.01.2022 року [PERSON] був зареєстрований 17.02.2012 року в [ADDRESS] та знятий з реєстрації місця проживання 17.11.2017 року (а.с. 169 зворот). Як вбачається з витягу з протоколу №7 засідання житлово-побутової комісії військової частини [NUMBER] від 08.09.2017 р. капітана [PERSON] ,1985 р.н., знято з квартирного обліку при військовій частині [NUMBER] зі складом родини 1 особа (а.с. 170 зворот). Згідно відповіді ТВО командира військової частини [NUMBER] ( [ADDRESS] ) [PERSON] проходить військову службу з 07.11.2017 року, перебуває на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов та отримує грошову компенсацію за піднайом житла (а.с.171, 171 зворот). Як вбачається з витягу з протоколу №10 засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] від 05.02.2018 р. капітана [PERSON] зараховано на облік військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині [NUMBER] з 27.05.2008 року, вид черги загальна, з 27.05.2008 р. , вид черги першочергова, склад сім`ї 1 (одна) особа.(а.с. 172 зворот). Факт реєстрації позивача в м. Полтава 17.11.2017 року підтверджується даними місця проживання, зазначеними в паспорті [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 04 квітня 2001 року Валківським РВ УМВС України в Харківській області (а.с. 39-41). Відповідно до даних паспорту серії [NUMBER] , виданого Марганецьким МВУ МВС України у Дніпропетровській області 18.06.1996, [PERSON] з 23.01.2003 по 29.09.2015 була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с. 95-96). Як вбачається\~з копії\~договору купівлі-продажу\~квартири,\~посвідченого 24\~лютого 2012\~року \~приватним нотаріусом\~ Чугуївського\~міського нотаріального\~округу Алексик\~Т.В.(реєстровий\~номер 181),\~ [PERSON] \~ набула\~у власність\~квартиру ,\~що розташована\~в [ADDRESS] ,\~продаж якої\~здійснено відповідно\~до пунктів\~7,\~9\~договору за\~182100\~грн.\~згідно звіту\~про оціночну\~вартість майна,\~виданого суб`єктом\~оціночної діяльності\~фізичної особи-підприємця\~ [PERSON] \~від 21.02.2012\~ (а.с.\~90-91). Право приватної власності на вказану квартиру було зареєстровано за [PERSON] в Комунальному підприємстві «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 13.03.2012 та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с.91,93). Місце проживання [PERSON] зареєстровано в цій квартирі 06.10.2015 (а.с.96). Посилання позивача [PERSON] на те, що він та [PERSON] з 01.01.2009 року проживали у вказаній квартирі за усним договором оренди, не підтверджене належними, достовірними та допустимими доказами (ст.ст. 77-79 ЦПК України). Доводи [PERSON] про те, що спірна квартира була придбана за належні йому кошти та кошти, які він позичів під розписку у своїй матері [PERSON] , не грунтуються на наданих позивачем доказах. Так надані позивачем грошовий атестат № 129 від 14.12.2008 року та відомості щодо щомісячної грошової винагородив іноземній валюті за грудень 2009 та червень 2010 (а.с.10), а також копії розписок позивача від 20.02.2012 року та від18.04.20212 року про взяття у борг 10000 доларів США та їх повернення не містять інформації щодо цільового витрачання цих коштів саме на придбання спірної квартири (а.с. 12-13). На підтвердження факту спільного проживання з відповідачкою [PERSON] посилається на світлини із зображенням його та [PERSON] під час відпочинку. Між тим ці фотографії не містять інформації щодо предмета доказування, а тому не можуть вважатися належними доказами підтвердження факту наявності між сторонами відносин, притаманних сім`ї. Згідно з частиною четвертою\~статті 368 ЦК України\~майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Відповідно до правового висновку, викладеного у\~постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі N 6-1026цс15\~майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. На підтвердження своїх вимог щодо визнання спірної квартири спільною сумісною власністю та подальшого поділу цього майна, [PERSON] надав до суду копії чеків на придбання товарів для здійснення капітального ремонту в квартирі та її оздоблення технікою та меблями. Між тим зазначені чеки не містять інформації щодо особи покупця, деякі товарні чеки не містять даних про час придбання товару та здійснення монтажних робіт (а.с.14-33), тому суд не може вважати такі докази належними, достовірними, допустимими та достатніми відповідно до приписів ст.ст. 76-80 ЦПК України. З огляду на зазначене, суд встановив відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , наявності між ними подружніх взаємних прав та обов`язків, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат та придбання в інтересах сім`ї майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. У зв`язку із зазначеним слід відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності та поділ спільного сумісного майна. Відповідно до\~ ч.1\~ст.\~141\~ понесений\~ позивачем\~ по\~справі судовий\~збір в\~сумі 2735\~грн.\~(а.с.7)\~покладається на\~відповідача.

Outcome: dismissed