Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який між ними був зареєстрований 08.10.2011 року у Відділі ДРАЦС Савранського РУЮ Одеської області, актовий запис № 63. Від шлюбу вони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що з вересня 2022 року, вони з відповідачем не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не підтримують шлюбних стосунків та не спілкуються. Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки. Відповідач постійно принижував гідність позивачки, чинив моральний тиск. Шлюб між ними носить формальний характер, а тому збереження його суперечить спільним інтересам та інтересам дітей. Рішення про розірвання шлюбу позивачкою прийнято остаточно і змінювати його вона не має наміру, оскільки примирятись вони пробували неодноразово, однак все безрезультатно. Спори щодо поділу спільного майна, на час звернення до суду, відсутні. Після розірвання шлюбу, просить прізвище не змінювати та не стягувати з відповідача судові витрати. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Наданий подружжю строк на примирення позитивного результату не дав. Сторони у судове засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи оповіщені відповідно до вимог ст. 130 ЦПК України. Позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. В судовому засіданні судом встановлено, що 08.10.2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Савранського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 63, між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу вони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки припинені з вересня 2022 року через відсутність кохання та несумісність характерів. Спір про розподіл майна та утримання дітей на даний момент відсутній. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved