Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

У липні 2022 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Військової частини [NUMBER] до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків зазваних державі, згідно з якою просить суд: стягнути з відповідача стягнути з [PERSON] на користь військової частини [NUMBER] суму шкоди, завданої державі у розмірі 97 859,68 грн. та сплачений судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 липня 2019 року о 20 год. 20 хв. в м. Києві по вул. Глибочицький, 12, [PERSON] , керуючи автомобілем «Опель» державний номерний знак [NUMBER] , при виїзді на перехрестя не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не надавав переваги в русі автомобілю «Волга», військовий номерний знак [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустив зіткнення з ним, внаслідок чого обидва транспортні засоби зазнали механічні пошкодження, чим [PERSON] порушив п.п.2.3.(б) 16.11 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 11 жовтня 2019 року за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення № 761/31045/19 (провадження № 3/761/6781/2019) постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва, відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого, ст. 124 КУпАП. У позовній заяві зазначено, що у результаті згаданої дорожньо-транспортної пригоди службовий автомобіль марки ГАЗ 31105 (Волга), державний реєстраційний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, унаслідок чого відповідачем було завдано майнової шкоди. У зв`язку з цим, військовою частиною [NUMBER] було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого військовій частині [NUMBER] внаслідок ДТП. Відповідно до висновку звіту ФОП « [PERSON] » (суб`єкт оціночної діяльності) про визначення вартості матеріального збитку від 26.05.2021 №3406, вартість матеріального збитку, завданого військовій частині [NUMBER] становить 97 859.68 грн. У зв`язку із викладеним позивач просить суд позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.07.2022 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.11.2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 23.05.2023 року до суду надійшло клопотання позивач про долучення до матеріалів справи доказів, а саме копії постанови у справі №761/31045/19 від 11.10.2019. В судове засіданні позивач явку свого представника не забезпечив, про місце дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява у якій позивач просить суд розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином причини нявки суду не повідомив. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 липня 2019 року о 20 год. 20 хв. в м. Києві по вул. Глибочицький, 12, [PERSON] , керуючи автомобілем «Опель» державний номерний знак [NUMBER] , при виїзді на перехрестя не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не надавав переваги в русі автомобілю «Волга», військовий номерний знак [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустив зіткнення з ним, внаслідок чого обидва транспортні засоби зазнали механічні пошкодження, чим [PERSON] порушив п.п.2.3.(б) 16.11 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. В подальшому постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2019 року (справа № 761/31045/19) [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) визнати винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. При цьому постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2019 року (справа № 761/31045/19) встановлено, що 26 липня 2019 року о 20 год. 20 хв. в м. Києві по вул. Глибочицькій, 12, [PERSON] , керуючи автомобілем «Опель» державний номерний знак [NUMBER] , при виїзді на перехрестя не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не надав переваги в русі автомобілю «Волга», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався по головні дорозі, внаслідок чого допустив зіткнення з ним, внаслідок чого обидва транспортні засоби зазнали механічні пошкодження, чим [PERSON] порушив п.п. 2.3.(б) 16.11 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили 21.10.2019, про що свідчать відмітка про набрання постановами суду законної сили. Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, не потребує доказуванню обставини, що відповідач [PERSON] порушив правила дорожнього руху, що спричинило ДТП та механічні пошкодження. Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» Військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу, військового майна. Також, відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо. Відповідно до ч.2 ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України» майно, закріплене за військовими частинами, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління. Судом встановлено, що транспортний засіб «Волга», державний номерний знак [NUMBER] належить військові частині [NUMBER] , що підтверджується сервісною книжкою серії [NUMBER] , копія якої містить в матеріалах справи. Приписами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають право на :безпечні умови дорожнього руху. Учасники руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху ті інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям та громадянам. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2 ст. 1187 ЦК України). При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі - Постанова). В п. 4 Постанови зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Згідно із ч.2 ст.1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З аналізу змісту гл.82 ЦК вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч.1 ст.1191 ЦК набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 6.11.2013 №6-108цс13. Відповідно до висновку звіту ФОП « [PERSON] » (суб`єкт оціночної діяльності) про визначення вартості матеріального збитку від 26.05.2021 №3406, вартість матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу Волга (ГАЗ 31105), державний номерний знак [NUMBER] , який зареєстрований за військовою частиною [NUMBER] становить 53 692, 31 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ст.ст. 77, 78, 79 ЦПК України, докази мають були належними - містити інформацію щодо предмета спору, допустимими, тобто одержані в законний спосіб та достовірними, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Надані позивачем докази на підтвердження обставин завдання матеріальної шкоди є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування. Враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено, що ДТП відбулось з вини відповідача [PERSON] , який на правовій підставі керував транспортним засобом «Опель» державний номерний знак [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] та наявністю між його діями та наслідками, що настали, безпосереднього причинного зв`язку, що встановлено постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 11.10.2019 року (справа №761/31045/19), то сума відшкодування має бути стягнута саме з відповідача в розмірі спричиненої позивачу матеріальної шкоди, розмір якої підтверджується висновку звіту ФОП « [PERSON] » (суб`єкт оціночної діяльності) про визначення вартості матеріального збитку від 26.05.2021 №3406 у розмірі 53 692,31 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь військової частини [NUMBER] матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 53 692,31 грн., оскільки доказів завдання позивачу матеріальної шкоди у розмірі 97 859,68 грн., який вказаний позовній заяві матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 2 481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial