Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 16 серпня 2008 року, актовий запис №162. Свої вимоги мотивує тим, що з 16.08.2008 вона з відповідачем перебувають у шлюбі. Від шлюбу у них народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у них не склалось через відсутність взаєморозуміння, розбіжність поглядів на сімейні відносини та обов`язки, несумісність характерів. Дуже часто виникали сварки та конфлікти, внаслідок чого вони не можуть підтримувати нормальну атмосферу у сім`ї на почуттях любові і поваги один до одного. На даний час шлюб між ними існує формально. Подальше збереження шлюбу та спільне життя з відповідачем є неможливим у результаті стійкого розладу подружніх стосунків та суперечить інтересам позивача. Окрім цього, відповідач регулярно вчиняє домашнє насильство, що і послугувало основною причиною для подачі позову про розірвання шлюбу. Просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, у якій просить позов задовольнити та розглядати справу без її участі. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, відтак, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами справи та ухвалення заочного рішення на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. У відповідності до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст. 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений один із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 серпня 2008 року і від спільного подружнього життя мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] /а.с. 5, 10,11/. Судом беззаперечно встановлено, що між сторонами тривалий час немає взаєморозуміння, виникали сварки, протягом тривалого часу вони не підтримують подружніх відносин, позивачка не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини з відповідачем і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони тривалий час не підтримують подружніх відносин, відповідач періодично вчиняє домашнє насильство по відношенню до дружини, позивачка втратила до відповідача хороші почуття і помиритися з ним не бажає, а тому цей шлюб слід розірвати. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі ст.ст. 12, 89, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України,

Outcome: approved