Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі заяви відповідача від 03 червня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» було надано відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 13 березня 2023 року має заборгованість у розмірі 167 714,31 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 136 224,26 грн, заборгованості за простроченими відсотками 31 490,05 грн. З огляду на вказані обставини банком було направлено [PERSON] лист-вимогу щодо усунення порушень умов договору, однак у визначені кредитором строки вимога не виконана, заборгованості повернуто не було. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути в судовому порядку з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 167 714,31 грн разом із понесеними судовими витратами в розмірі 2684,00 грн. Ухвалою суду від 07 червня 2023 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачу роз`яснено його право на подання відзиву на позов. 30 червня 2023 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що до 23 лютого 2023 року кредитні зобов`язання ним виконувалися у повній мірі, всі платежі по картці вносилися у відповідності до умов договору, станом на 31 січня 2022 року на баланс карткового рахунку було внесено більше 40\~000,00 грн і заборгованість за тілом кредиту становила 89\~973,00 грн. З 24 лютого 2022 року оплати по кредитним зобов`язанням ним не проводилися спочатку в зв`язку з військовими діями, а згодом скрутним матеріальним становищем, пов`язаним із зменшенням заробітної плати, необхідністю відновлення житла та необхідністю дорогої і постійної терапевтичної медичної підтримки матері. Обставини, які виникли 24 лютого 2022 року та продовжуються і на даний час об`єктивно унеможливили виконання ним кредитних зобов`язань на певний період. Починаючи з лютого 2023 року він неодноразово звертався до банку з проханням про реструктуризацію боргу задля урегулювання заборгованості, проте відповіді не отримав. З 08 червня 2023 року ним було відновлено виконання зобов`язань по договору та проведено наступні оплати, а саме 08 червня 2023 року 25\~616,00 грн, і 26 червня 2023 року 12\~000,00 грн, на загальну суму 37\~616,00 гривень, а тому сума його заборгованості на даний час становить 130\~090,00 гривень. Також зазначив, що сплачуючи 08 червня 2023 року перший внесок він не знав про позовну заяву, а представник банку повідомляв його про те, що йому після оплати буде наданий договір реструктуризації боргу, чого зроблено не було. Крім того зазначив, що листа-вимогу щодо усунення порушень умов договору від банку він не отримував. Враховуючи наведені обставини, просив відмовити АТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що висунуті позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі заяви, поданої відповідачем 03 червня 2019 року, АТ КБ «Приватбанк» надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів, що відповідає строку дії картки (а.с. 22-69). Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 13 березня 2023 року його заборгованість, згідно розрахунку позивача, становить 167 714,31 грн та складається з: 136 224,26 грн заборгованість за тілом кредиту, 31 490,05 грн заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 6-10, 11-21). У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, АТ КБ «ПриватБанк» зверталося до [PERSON] з повідомленням № SAMDNWFC00066529210 від 01 грудня 2022 року про усунення порушення умов договору шляхом сплати простроченої заборгованості за кредитним договором у строк до 01 лютого 2023 року включно (а.с. 75-78). Як стверджує відповідач, і що підтверджується долученими до відзиву документами, на виконання кредитних зобов`язань ним сплачено кошти в розмірі: 08 червня 2023 року 25 618,66 грн і 26 червня 2023 року 12\~000,00 грн, на загальну суму 37\~618,66 гривень, проте такі кошти не враховано позивачем у розрахунку заборгованості (а.с. 97-113). Усі інші суми сплачені відповідачем на виконання кредитних зобов`язань враховано позивачем, що підтверджується випискою за договором за період з 10 березня 2021 року по 18 березня 2023 року (а.с. 11-21). Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Враховуючи викладене, оскільки відповідачем у рахунок погашення заборгованості 08 червня 2023 року та 26 червня 2023 року сплачено кошти в розмірі 37\~618,66 грн, які не враховані позивачем у розрахунку заборгованості від 13 березня 2023 року, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 130 095,65 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2684 гривні.

Outcome: partial