Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

19 грудня 2022 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява АТ "Райффайзен Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 12 липня 2019 року між АТ "Райффайзен Банк" та [PERSON] було підписано заяву про відкриття карткового рахунку на надання кредиту, на умовах якої банк зобов`язався надати позичальнику кошти у розмірі 100 000,00 грн. строком на 24 місяці, а позичальник - повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. 23 липня 2020 року відбулася зміна поточного кредитного ліміту з 100 000,00 грн. на 105 726,00 грн., окрім того, відбулася пролонгація договору до 12 липня 2023 року. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору, у неї утворилася заборгованість, яка станом на 12 лютого 2022 року складає 123 061, 09 грн. (105 726,00 грн. - заборгованість за дозволеним овердрафтом, 941,95 грн - заборгованість за недозволеним овердрафтом, 941, 95 грн. - прострочена заборгованість із щомісячного обов`язкового внеску, 16 393, 14 грн - заборгованість за відсотками), та яку позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 грудня 2022 року цивільну справу № 753/15934/22 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 21 грудня 2022 року. 29 грудня 2022 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача. У період з 02 січня 2023 року по 06 січня 2023 року включно суддя Шаповалова К.В. перебувала у відпустці. Ухвалою від 10 січня 2023 року суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 19 квітня 2023 року у даній справі було призначено судове засідання на 22 травня 2023 року на 14:30 год. Судове засідання призначене на 22 травня2023 року було відкладено на 18 липня 2023 року на 12:00 год., з метою надання відповідачу часу для ознайомлення із позовними вимогами та подання відзиву, оскільки позовна заява з додатками була нею отримана у судовому засіданні 22 травня 2023 року, що підтверджується розпискою, наявною в матеріалах справи. У судове засідання призначене на 18 липня 2023 року сторони не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Від відповідача надійшла заява про визнання позову щодо стягнення з неї заборгованості за кредитним договором у розмірі 123 061, 09 грн. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи таке. Судом встановлено, що 12 липня 2019 року між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] шляхом підписання заяви про відкриття карткового рахунку, було укладено кредитний договір № 010/2080/82/598799. За умовами договору банк надав позивальнику кошти у розмірі 100 000,00 грн (розмір поточного ліміту на дату початку кредитування), строком на 24 місяці. Позивальник зобов`язувалася повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора. Своїм підписом позичальник засвідчила, що вона отримала та ознайомлена з інформацією про мови кредитування, паспортом споживчого кредиту та орієнтованою загальною вартістю кредиту. Банком були виконані взяті на себе зобов`язання, та надані кошти у сумі та на умовах, визначених договором. 23 липня 2020 року відбулася зміна поточного кредитного ліміту з 100 000, 00 грн. на 105 726,00 грн. Внаслідок невиконання відповідачем умов договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки у відповідача [PERSON] виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 21 лютого 2022 року становить 123 061, 09 грн. з яких: 105 726,00 грн.- заборгованість за дозволеним овердрафтом; 941, 95 грн. - заборгованість за недозволеним овердрафтом; 16 393,14 грн. - заборгованість по відсотках. Згідно пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 509 цього Кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що договір сторонами укладено в письмовій формі, в якому зазначено розмір та умови надання кредиту. Згідно частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями частини другої статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Однак станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи умови договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування відповідачем не повертаються. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не спростувала доводів позивача щодо отримання кредитної картки та користування нею, крім того, факт користування кредитними коштами підтверджується випискою щодо руху коштів, з якої вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами для особистих потреб. Зважаючи на викладені обставини, суд вважає доведеними факт отримання відповідачем кредитних коштів у позивача, користування вказаними коштами та наявність у відповідача непогашеної заборгованості за тілом кредиту. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Позивачем надано розрахунок заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, що складає: 16 393,14 грн., зважаючи на те, що умовами договору було визначено розмір відсотків, що підлягає сплаті за користування кредитними коштами, а також строк їх погашення, суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок як обґрунтований, а отже вимога позивача в цій частині також підлягає задоволенню. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи встановлені судом обставини та докази надані позивачем до позову, зважаючи на те, що відповідач не заперечувала факт укладання кредитного договору та факт отримання від позивача кредитних коштів, подала до суду заяву про визнання позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 123 061, 09 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до приписів статті 141 ЦПК УКраїни з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір за подання позову до суду у розмірі 2481 грн. Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1240,50 грн., а інша половина сплаченого судового збору повертається позивачу.

Outcome: approved