Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просила суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків проживання мінімуму на дитину відповідного віку. з моменту подання позовної заяви до суду й до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] , з 2016 року проживала у цивільному шлюбі з [PERSON] по місцю його реєстрації та проживання в кв. [ADDRESS] . [INFO] в нас народився син [PERSON] . В обґрунтування позову, позивач вказує, що на даний час, вона разом із малолітнім сином проживає окремо від відповідача, який є батьком моєї дитини. Батько дитини проживає окремо від нас, в кв. [ADDRESS] , її особистий коштів не вистачає для задоволення в повному обсязі в повному обсязі невідкладених потреб дитини пов`язаних із харчуванням, придбанням одягу, взуття, засобів гігієни, проведенням лікувальних та оздоровчих заходів, навчанням та розвитком, сплати комунальних послуг, тощо. Позивачем вказано, що відповідач (батько дитини) має належний стан здоров`я та матеріальне становище, інших дітей чи непрацездатних членів родини відповідач на утриманні не має. Досягти згоди з батьком дитини щодо порядку спільного утриання дитини неможливо, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з цим позовом, який просить задовольнити. Ухвалою судді Шевченківського районного суд м. Києва Рибака М.А. від 20.09.2022 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою судді Шевченківського районного суд м. Києва Рибака М.А. від 01 серпня 2023 року розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва. Згідно розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Зборщік А.О. щодо повторного автоматичного розподілу справи № 01-08-413 від 12.06.2023 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 12.06.2023 року в провадження судді Пономаренко Н.В. надійшла вищевказана цивільна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.06.2023 прийняти до розгляду вказану цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін В судове засідання позивач не з`явилася, про місце дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, до суду 11.07.2023 подала заяву про розгляд справи за її відсутності позовні вимога підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти прийняття заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та розгляд справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої сина - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.02.2017 року Шевченківським районним в місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Разом з тим, звертаючись з позовом до суду, позивач, як на підставу для його задоволення, вказувала, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання та забезпечення своєї дитини, хоча вказаний обов`язок відповідача, як батька, передбачений ст. 180 СК України. Водночас, доказів, які б свідчили як про безумовну відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу на утримання своєї малолітньої дитини, так і те, що він є непрацездатною особою, останнім до суду не надано. Так, відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тлумачення положень статті 180 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні,чи їх шлюб розірвано. При цьому, аналіз глави 15 СК України дозволяє зробити висновок, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: - дітей віком до 6 років - 2272 гривні; - дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Згідно із з положеннями ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Стягнення аліментів у частці заробітку (доходу) батька, матері має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (стаття 12 Закону). Згідно із ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В той же час, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, зокрема положення ст. 182 Сімейного кодексу України, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову - 26.08.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується відсутність перешкод для виконання відповідачем обов`язку по утриманню власної дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В порядку, визначеному 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 908,00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved