Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

Позивачка, ФОП [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення понесених збитків та моральної шкоди,в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь понесені збитки у розмірі 18787 грн. 57 коп. та завдану моральну шкоду у розмірі 7000 грн.. У своїй позовній заяві позивачка посилається на те, що вона понесла збитки у вигляді 18787,57 грн. з яких: 6 975,37 грн. це стягнуті з неї кошти за рішенням суду на користь [PERSON] разом з виконавчим збором, 2312,20 грн. - судового збору разом з виконавчим збором і 9500 грн. за сукню, яка була «підігнана» по фігурі Відповідача за її замовленням, у зв`язку з чим вона набула індивідуального розміру та не може продатися й досі. Звернула увагу суду на ту обставину, що [PERSON] носить 44 розмір одягу і є маленького зросту. В результаті чого їй також була завдана моральна шкода, яку позивач оцінює у розмірі 7000,00 грн.. Виходячи із вищенаведених аргументів, викладених у позовній заяві, позивач вважає, що відповідач має відшкодувати понесені збитки у розмірі 18787 грн. 57 коп. та завдану моральну шкоду у розмірі 7000 грн.. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12.08.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 16.11.2021 року. Розгляд справи відкладався з різних причин. Представник позивача ФОП [PERSON] - адвокат Рижов С.Є. в судовому засіданні позов підтримав повністю, просить суд позов задоволити повністю. Відповідачка [PERSON] , її представник адвокат Дмитренко В.В. в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. За клопотанням представника відповідачки адвоката Дмитренко В.В. судове засідання було призначено в режимі ВКЗ, але представник жодного разу на відеозв`язок із судом не вийшов. Суд, вислухавши представника позивачки адвоката Рижова С.Є., дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом при розгляді справи було встановлено, що 05.10.2019 року відповідачка звернулася до позивача з пропозицією купівлі весільної сукні вартістю 9500 грн.. На підтвердження наміру укладення договору купівлі-продажу відповідачем було здійснено попередню оплату в розмірі 1000 грн. та обумовлено, що позивач зніме з продажу обрану нею весільну сукню. 19.10.2019 року відповідачка знову прийшла до салону « [INFO] », помірявши обрану раніше весільну сукню додатково домовилась з ФОП [PERSON] про здійснення підшиву сукні та її ушивання під особливості фігури [PERSON] , а також передала позивачу ще 5000 грн.. Згідно домовленості сторін, позивачка мала передати відповідачу готову весільну сукню до події весілля, а відповідач мала передати останній решту грошей за отриману сукню у розмірі 4500 грн.. У травні 2020 року відповідачка подзвонила позивачу та повідомила, що її весілля вже відбулось і весільної сукні вона більше не потребує, у зв`язку з чим вимагала повернення попередньо оплачених коштів за весільну сукню. Зазначені дії відповідача призвели до виникнення спору між сторонами справи в результаті чого 23.09.2020 року [PERSON] звернулася з позовом до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом про визнання незаконності дій ФОП [PERSON] щодо невидачі товарного чеку та стягнення з ФОП [PERSON] на її користь 6000 грн.. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що ФОП [PERSON] порушила домовленість щодо строків виконання роботи з ушивання весільної сукні, що не відповідає дійсним обставинам справи. Рішенням Ковпаківського районного суду м Суми від 23.12.2020 року по справі № 591/5868/20 зі змінами внесеними Постановою Сумського апеляційного суду по справі № 591/5868/20 від 16.02.2021, позовні вимоги [PERSON] були задоволені і з ФОП [PERSON] стягнуто 6000 грн.. Позивач зазначає, що дане рішення повністю порушило її права та законні інтереси враховуючи те, що воно ґрунтується на неправдивих обставинах. Позивач понесла збитки у вигляді 18787,57 грн. з яких: 6975,37 грн. це стягнуті з неї кошти за рішенням суду на користь [PERSON] разом з виконавчим збором, 2312,20 грн. - судового збору разом з виконавчим збором і 9500 грн. за сукню, яка була «підігнана» по фігурі відповідача за її замовленням, у зв`язку з чим вона набула індивідуального розміру та не може продатися й досі. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу захисту цивільних прав судом. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України). Згідно ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 ст. 651 ЦК України встановлено, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 623 ЦПК України встановлено, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України,- цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною першою статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові Пленуму "Про судове рішення у цивільній справі" №14 від 18.12.2003 року вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Крім того, позивачем була заявлена вимога щодо стягнення на її користь моральну шкоду, яка виражалась в душевних стражданнях та хвилюванні, які позивач отримала в результаті приниження її честі, гідності та ділової репутації відповідачем коли та відмовилась від товару, вигадавши неправдиву історію про порушення позивачем строків виконання послуги з ушивання та укорочування весільної сукні, звернулась до поліції і до суду, а також в результаті матеріальних збитків понесених позивачем внаслідок дій відповідача. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 7000,00 грн.. Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Частиною другою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, у визначених цією нормою випадках, який не є вичерпним, оскільки пункт 3 передбачає, що її відшкодування можливе за наявності інших випадків, передбачених законом. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Крім того, згідно з пунктом 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню. Подаючи позовну заяву, на виконання вимог статті 175 ЦПК України позивачем у позовній заяві було заявлено щодо судових витрат, які були нею понесені у зв`язку з розглядом справи. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На виконання вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на сплату судового збору в сумі 908 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved