Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості квартири [ADDRESS] в сумі 130\~322 гривні. Позов обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2709, [PERSON] була власницею квартири [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, спадкова справа після її смерті не заводилась. 22.07.2015 за результатом вчинення неправомірних дій право власності на вказану квартиру було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22.07.2015. 30.07.2015 відповідач продав квартиру [PERSON] , уклавши з нею договір купівлі-продажу. Вартість квартири склала 130\~322 гривні. Вказані обставини встановлені рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 11.02.2021 у справі № 334/1103/17, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу від 22.07.2015 квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 14.06.2021 по справі № 334/154/17, визнано квартиру [ADDRESS] відумерлою спадщиною та передано її у власність територіальної громади в особі Запорізької міської ради. Постановою Запорізького апеляційного суду від 25.01.2023 по справі № 334/154/17 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 14 червня 2021 року у цій справі скасовано; заява Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання спадщини відумерлою залишена без розгляду. На час звернення до суду з позовом, право власності на вказану квартиру зареєстровано за [PERSON] . Спірне нерухоме майно, як відумерла спадщина, перебуває у власності добросовісного набувача. Внаслідок шахрайський дій з боку [PERSON] . Запорізька міська територіальна громада втратила можливість отримати у комунальну власність квартиру після смерті спадкодавця [PERSON] , як відумерлу спадщину. Враховуючи, що відповідач продав незаконно набуту квартиру добросовісному набувачу за 130\~322 гривні, вважає, що саме така сума підлягає стягненню. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подав. Ухвалою від 17.05.2023 відкрите провадження у справі та її призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомлення (викликом) сторін. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов та обставини, якими він обґрунтований підтримала. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи без його участі не подав. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з інформаційною довідки з ДРРП від 30.03.2023 № 327559469 на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2709, [PERSON] була власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 22.07.2015, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гура М.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 1175 та інформаційної довідки з ДРРП на нерухоме майно від 30.03.2023 № 327559469, 22.07.2015 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , за яким власником квартири став [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , спадкова справа після її смерті не заводилася що підтверджується рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 11.02.2021 по справі № 334/1103/17 та інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 19.08.2016 № 44830355 та 44830359. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 30.07.2015, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Садовніченко В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 903 та інформаційної довідки з ДРРП на нерухоме майно від 30.03.2023 № 327559469, 30.07.2015 між [PERSON] та [PERSON] укладеного договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , власником квартири стала [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 11.02.2021 у справі № 334/1103/17, яке набрало законної сили 16.03.2021, частково задоволений позов керівника Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області в інтересах держави в особі: Запорізької міської ради по [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Гура Максим Григорович про визнання правочинів недійсними, визнання права власності на нерухоме майно. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 22.07.2015, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гурою М.Г, зареєстрований в реєстрі за № 1175. Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 14.06.2021 у справі № 334/154/17 задоволена заява Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, зацікавлена особа: Друга Запорізька державна нотаріальна контора, [PERSON] , Запорізька місцева прокуратура № 3 про визнання спадщини відумерлою задоволена. Визнано квартиру [ADDRESS] відумерлою спадщиною та передано у власність територіальної громади в особі Запорізької міської ради. Постановою Запорізького апеляційного суду від 25.01.2023 у справі № 334/154/17 вказане рішення скасоване, заява про визнання спадщини відумерлою залишена без розгляду. За змістом статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини (частина третя статті 1277 ЦК України та частина перша статті 60 Закону України № 280/97-ВР від 21 травня 1997 року «Про місцеве самоврядування в Україні»). Частиною четвертою статті 334 ЦК України визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Зміст зазначених норм права свідчить про те, що спадщина набуває статусу відумерлої саме після набуття чинності рішенням суду про визнання її такою, а право власності на зазначене майно набувається у територіальної громади з моменту реєстрації цього права за громадою. При цьому слід зауважити, що якщо спадкоємці повинні заявити про прийняття спадщини у строк шість місяців із часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України), то територіальна громада зобов`язана подати заяву про визнання спадщини відумерлою лише після спливу одного року із часу відкриття спадщини (частина друга статті 1277 ЦК України). Згідно зі статтею 1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. Якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі його продажу спадкоємець має право на грошову компенсацію. Відтак спадкоємець, який із зазначених причин не зміг прийняти спадщину, яка була перерозподілена між іншими спадкоємцями або перейшла у власність територіальної громади як відумерла, має право на передачу йому належної частки спадщини в натурі, якщо спадщина збереглася, а у випадку неможливості такої передачі у зв`язку з тим, що спадщина не збереглася, або визнана відумерлою та відчужена територіальною громадою на користь іншої особи, має право на отримання лише грошової компенсації. Такий підхід до розв`язання проблем переходу прав на відумерлу спадщину застосовується законодавством задля захисту прав добросовісного набувача майна, що на час переходу прав на це майно не знав та не міг знати про наявність спадкоємців, що мають право на спадщину. Разом з тим законодавство не містить положень про можливість територіальної громади отримати відчужене майно в натурі та/або способи захисту інтересів територіальної громади у випадку, якщо спадщина була незаконно передана особі-спадкоємцю, зокрема, на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасоване, та у випадку, коли спадщина такою особою була вже відчужена іншій особі, що позбавило територіальну громаду отримати майно у свою власність як відумерле в порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством. Інтерес територіальної громади в отриманні спадкового майна у власність громади в разі відсутності спадкоємців є наслідком неотримання спадщини будь-ким зі спадкоємців або наслідком їх відсутності взагалі. За таких обставин слід дійти висновку, що такі правовідносини є подібними до спадкових, хоч до них у цілому не відносяться. На користь цього висновку свідчить також розміщення норм права про можливість визнання спадщини відумерлою саме у книзі шостій ЦК України «Спадкове право». Відтак захист інтересу територіальної громади щодо відумерлого майна повинен регулюватися та здійснюватися таким самим способом, виходячи з тих самих принципів, як і можливість захистити своє право спадкоємцем, який своєчасно спадщину не прийняв, вона була визнана відумерлою та продана іншій особі. Як зазначалось, стаття 1280 ЦК України передбачає, що якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі ж продажу такого майна спадкоємець має право на грошову компенсацію. Аналіз змісту зазначеної норми свідчить про те, що право на отримання спадкового майна в натурі виникає у спадкоємця лише якщо майно, що було визнане відумерлою спадщиною, збереглося і не було відчужене територіальною громадою. Якщо ж воно було відчужене іншій особі за договором або не збереглося, то спадкоємець має право лише на компенсацію його вартості у грошовому еквіваленті. А відтак, застосовуючи аналогію закону й територіальна громада в разі відчуження спадкового майна особою, яка не є спадкоємцем, або незбереження цього майна, на користь добросовісного набувача, має право на отримання лише грошової компенсації. Закон передбачає саме такий спосіб захисту порушеного інтересу територіальної громади та спосіб відновлення її інтересу на спадкове майно за відсутності спадкоємців (стаття 16 ЦК України) та у разі продажу спадкового майна іншій особі, якщо остання є добросовісним набувачем. Відповідно до абзацу 9 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі коли після спливу строку для прийняття спадщини та розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (стаття 1272 ЦК), такі спадкоємці мають право вимагати передання їм частки в натурі шляхом перерозподілу майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. При переході за цих обставин спадкового майна як відумерлої спадщини до територіальної громади такий спадкоємець має право вимагати його передання в натурі, а у разі його продажу має право на грошову компенсацію на підставі статті 1280 ЦК. Слід зауважити, що захист прав чи інтересів територіальної громади у цьому випадку також має бути реальним, спрямованим на дійсне відновлення порушеного права та/або інтересу, а відтак з метою захисту порушеного права чи інтересу територіальної громади при відчуженні спадкового майна розмір грошової компенсації вартості цього майна визначається, виходячи з його ринкової вартості на час розгляду спору в суді або на час добровільного врегулювання спору між сторонами цих правовідносин. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 461/12525/15-ц. Суд встановив, що після смерті спадкодавця [PERSON] спірна квартира була незаконного набута у власність відповідачем [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, визнаного судом недійсним. В подальшому спірна квартира, яка належала до складу спадкового майна [PERSON] була відсужена відповідачем добросовісному набувачу [PERSON] , що позбавило територіальну громаду м. Запоріжжя отримати майно у свою власність як відумерле в порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. При цьому, вартість спірного майна визначена позивачем на підставі договору купівлі-продажу спірного майна. Вказана вартість вочевидь не відповідає його ринковій вартості. Однак, позивачем не подані докази ринкової вартості спірного майна, у зв`язку з чим, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, передбачений частиною першою статтею 13 ЦПК України, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути компенсацію вартості спірної квартири в сумі 130\~322 гривні. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, враховуючи те, що позов задоволений повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 2\~684 гривні.

Outcome: approved