Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

У серпні 2021 року позивачка звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з відповідача - [PERSON] суму боргу за договором позики в сумі 32 000 грн та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.04.2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до договору позики Відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 32 000 грнЗобовязання Відповідача щодо поверненя Позивачу грошових коштів в повному розмірі в термін до 07.05.2021 року закрипленні у тексі розписки.Втім у вказаний вище строк повернення грошових коштів, Відповідач визначену суму позики не повернув, чим порушив взяті на себе зобов`язання та в подальшому ухиляється від належного виконання. У зв`язку викладеним, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. 20.08.2021 року ухалою Деснянського районного суду міста Києва було направлено цивільну справу 754/12712/21 за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва. 20.03.2023 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва було відкрито провадження в порядку позовного спрощеного провадження. В квітні 2023 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача не визнає заявлені позовні вимоги, посилаючись на те, відповідно до тексту розписку « [PERSON] …… позичив 32 000 грн у [PERSON].. ». Позивачем у справі є [PERSON] , що є відмінним від вищевказаного. Зі змісту розписку, не можливо установити, що відбувалася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Фраза позичаю не є тотожною передав ( отримав). Таким чином позовні вимоги є необґрунтованими та такими, які не підлягають задоволеню. Представник позивача подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідач прострочив подачу відзиву, та не просив поновити строк подачі, тому вказаний відзив підлягає поверненю. У відзиві на позовну заяву не зазначено заперечення щодо написання розписки, не містить заперечень щодо суми позики, і не містить заперечень самого факту отимання позики, а отже докази, які б спростували твердження Позивача - відзив на позовну заяву не містить. В судове засідання позивач та представник не зявились, подали до суду заяву про розгляд справи у відсутність. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволені позовних вимог, оскільки відповідач не підписував розписку. Суд, заслухавши запереченя сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що на обґрунтування позову позивачка надала до суду оригінал розписки від 30 квітня 2021 року, відповідно до якої він надав у борг відповідачу [PERSON] грошову суму у розмірі 32 000 грн. Відповідач отримав від позивача у борг грошову суму у розмірі 32 0000 грн , про що було складено розписку. Виявляю справжню природу позову, встановлено, що спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за договором позики. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 1046 ЦК України, договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписки, які посвідчують передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов`язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України. Письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Як передбачено ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та письмових договорів позики, відповідачем не було повернуто борг в обумовлені договорами строки, що є істотним порушенням умов договорів, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договорів, а тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, в порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн.,

Outcome: approved