Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

29.09.2022 позивач [PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] з участю третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори, в якому просить суд визнати за нею право власності на 429/1280 частин житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] загальною площею 75,7 кв.м. (що складається з: 1/40 частини вказаного майна після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; 17/480 частин вказаного майна після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] ; 749/3840 частини вказаного майна після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] ), в порядку спадкування за законом. Позов обґрунтований тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги були п`ять осіб, діти: позивач ( [PERSON] ), донька [PERSON] , брат [PERSON] , батьки [PERSON] та [PERSON] . Оскільки на момент смерті спадкодавця, усі спадкоємці проживали разом із спадкодавцем, тому вважаються такими, що спадщину прийняли. Так, після смерті [PERSON] , кожному із спадкоємців належала 1/5 частина з 1/8 частини, що належала [PERSON] , тобто по 1/40 частині кожному. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його батьки [PERSON] та [PERSON] . Заповіт [PERSON] не складав. [PERSON] та [PERSON] проживали разом з [PERSON] на момент смерті та прийняли спадщину у відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР, шляхом вступу в управління спадковим майном. Так, після смерті кожному з них (батьків) належала 1/2 частина з 1/8 частини, як спадкоємцям першої черги, (дядько не був одружений та не мав своїх дітей), що належала [PERSON] , тобто по 1/16 частині кожному. [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] .Спадкоємцями першої черги були, діти спадкодавця: позивач ( [PERSON] ), донька [PERSON] , брат [PERSON] . Батько [PERSON] на момент смерті не проживав в [ADDRESS] . Оскільки вона та [PERSON] спадщини не приймали, всю спадщину після смерті батька прийняв [PERSON] , тобто 1/8 частину, в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України як неповнолітній. [INFO] помер дідусь позивачки [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] , що належала йому як частка у колгоспному дворі, 1/40 частини після смерті [PERSON] та 1/16 частка після смерті [PERSON] . [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту не залишав. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , донька [PERSON] (відповідач 1) та [PERSON] (право на спадкування від якої перейшло до дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в порядку ч. 1 ст. 1266 ЦК України. Донька [PERSON] не подавала заяви про прийняття спадщини, не проживала разом з [PERSON] а тому є такою, що не прийняла спадщину. На момент смерті [PERSON] разом і ним проживали та прийняли спадщину дружина [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Отже, після смерті дідуся [PERSON] , його 1/8 частина, і частини які він успадкував після смерті своїх дітей 1/40 та 1/16 - розділилися на дві частини, дружину і дочку [PERSON] , за яку по представленню спадкували [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (онуки).Так, після смерті [PERSON] , його дружині, як спадкоємцю першої черги належало 17/160 частин, а онукам по праву представленню по 17/480 частин, кожному, що належали б їхній матері [PERSON] [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] .Після її смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] , що належала їй як частка у колгоспному дворі, 1/40 частини після смерті [PERSON] , 1/16 частка після смерті [PERSON] та 17/160 частин, після смерті [PERSON] . [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту не залишала. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є донька [PERSON] (відповідач 1 ) та [PERSON] (право на спадкування від якої перейшло до дітей [PERSON] та [PERSON] в порядку ч. 1 ст. 1266 ЦК України. Донька спадкодавця [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини. [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та проживали разом з [PERSON] на момент смерті, внаслідок чого прийняли спадщину. Отже, після смерті бабусі [PERSON] , її 1/8 частина, і частини які вона успадкувала після смерті своїх дітей 1/40 та 1/16, а також після смерті чоловіка [PERSON] - 17/160 частини - розділилися на дві частини, дочку [PERSON] і дочку [PERSON] , за яку по представленню спадкували [PERSON] та [PERSON] (внуки спадкували по представленню). Таким чином, загальна спадкова маса, після смерті [PERSON] становить: 1/8+1/40+1/16+17/160=20/160+4/160+10/160+17/160=51/160 = 102/320, з якої 102/320:2=102/320:2/1 = 102/320* 1 /2=51/320 ( [PERSON] та [PERSON] кожному). Таким чином, по праву представленню [PERSON] та [PERSON] належать 51/320= 102/640:2=51 /640 кожному. Однак позивач не успадкувала частину цього майна оскільки на момент смерті бабусі [PERSON] , вона спільно з нею не проживала. [INFO] помер брат позивачки [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку по [ADDRESS] , що належала йому як частка у колгоспному дворі, 1/40 частини після смерті [PERSON] , 1/8 частка після смерті [PERSON] , 17/480 після смерті [PERSON] та 51/640 частин після смерті [PERSON] . [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту не залишав. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його рідні сестри [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] на момент смерті проживала разом з [PERSON] та вступила в управління спадковим майном. За заявами спадкоємців, приватним нотаріусом Кравець Т.В. було відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] . Між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про поділ спадкового майна після смерті [PERSON] , згідно якого було розділено порівну належне останньому майно.Отже, після смерті брата [PERSON] , його 1/8 частина, і частини які він успадкував 1/40 частини після смерті [PERSON] , 1/8 частка після смерті [PERSON] , 17/480 після смерті [PERSON] та 51/640 частин після смерті [PERSON] , в рівних частках успадкували [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, загальна спадкова маса, після смерті [PERSON] становить: 1/8+1/40+1/8+17/480+51/640=240/1920+48/1920+240/1920+68/1920+153/1920=749/1920 749/1920:2=749/3840 (на двох [PERSON] і [PERSON] ) Отже, враховуючи вище викладене після смерті вищевказаних осіб їй належить частка в житловому будинку [ADDRESS] , що становить: 1/40 (що належала її матері [PERSON] ) +17/480 (що належали дідусю [PERSON] ) -749/3840 (що належали брату [PERSON] ) = 327/1280. Позивач не має можливості у позасудовому порядку успадкувати частину житлового будинку, а тому змушена звернутися до суду для визнання права власності. 05.12.2022 відповідачем [PERSON] , через свого представника - адвоката Скибу В.М. подано суду зустрічний позов до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, в якому вона просить суд визнати за нею право власності 1287/3840 частин житловому будинку [ADDRESS] . Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги були діти: [PERSON] , донька [PERSON] , брат [PERSON] , батьки [PERSON] та [PERSON] . Оскільки на момент смерті спадкодавця, усі спадкоємці проживали разом із спадкодавцем, тому вважаються такими, що спадщину прийняли. Так, після смерті [PERSON] , кожному із спадкоємців належала 1/5 частина з 1/8 частини, що належала [PERSON] , тобто по 1/40 частині кожному. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його батьки [PERSON] та [PERSON] . Заповіт [PERSON] не складав. [PERSON] та [PERSON] проживали разом з [PERSON] на момент смерті та прийняли спадщину у відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР, шляхом вступу в управління спадковим майном. Так, після смерті кожному з них (батьків) належала 1/2 частина з 1/8 частини, як спадкоємцям першої черги, (дядько не був одружений та не мав своїх дітей), що належала [PERSON] , тобто по 1/16 частині кожному. [INFO] помер батько відповідача [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги були, діти спадкодавця: [PERSON] , донька [PERSON] , брат [PERSON] . Батько [PERSON] на момент смерті не проживав в [ADDRESS] . Оскільки вона та [PERSON] спадщини не приймали, всю спадщину після смерті батька прийняв [PERSON] , тобто 1/8 частину, в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України як неповнолітній. [INFO] помер дідусь відповідачки [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] , що належала йому як частка у колгоспному дворі, 1/40 частини після смерті [PERSON] та 1/16 частка після смерті [PERSON] . [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту не залишав. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , донька [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (право на спадкування від якої перейшло до дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в порядку ч. 1 ст. 1266 ЦК України. Донька [PERSON] не подавала заяви про прийняття спадщини, не проживала разом з [PERSON] а тому є такою, що не прийняла спадщину. На момент смерті [PERSON] разом і ним проживали та прийняли спадщину дружина [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Отже, після смерті дідуся [PERSON] , його 1/8 частина, і частини які він успадкував після смерті своїх дітей 1/40 та 1/16 - розділилися на дві частини, дружину і дочку [PERSON] , за яку по представленню спадкували [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (онуки). Так, після смерті [PERSON] , його дружині, як спадкоємцю першої черги належало 17/160 частин, а онукам по праву представленню по 17/480 частин, кожному, що належали б їхній матері [PERSON] [INFO] померла бабуся відповідачки [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] , що належала їй як частка у колгоспному дворі, 1/40 частини після смерті [PERSON] , 1/16 частка після смерті [PERSON] та 17/160 частин, після смерті [PERSON] . [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту не залишала. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є донька [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (право на спадкування від якої перейшло до дітей [PERSON] та [PERSON] в порядку ч. 1 ст. 1266 ЦК України. Донька спадкодавця [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини. [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та проживали разом з [PERSON] на момент смерті, внаслідок чого прийняли спадщину. Отже, після смерті бабусі [PERSON] , її 1/8 частина, і частини які вона успадкувала після смерті своїх дітей 1/40 та 1/16, а також після смерті чоловіка [PERSON] - 17/160 частини - розділилися на дві частини, дочку [PERSON] і дочку [PERSON] , за яку по представленню спадкували [PERSON] та [PERSON] (внуки спадкували по представленню). Таким чином, загальна спадкова маса, після смерті [PERSON] становить: 1/8+1/40+1/16+17/160=20/160+4/160+10/160+17/160=51/160 = 102/320, з якої 102/320:2=102/320:2/1 = 102/320* 1 /2=51/320 ( [PERSON] та [PERSON] кожному). Таким чином, по праву представленню [PERSON] та [PERSON] належать 51/320= 102/640:2=51/640 кожному. [INFO] помер брат відповідачки [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку по [ADDRESS] , що належала йому як частка у колгоспному дворі, 1/40 частини після смерті [PERSON] , 1/8 частка після смерті [PERSON] , 17/480 після смерті [PERSON] та 51/640 частин після смерті [PERSON] . [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту не залишав. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його рідні сестри [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] на момент смерті проживала разом з [PERSON] та вступила в управління спадковим майном. За заявами спадкоємців, приватним нотаріусом Кравець Т.В. було відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] . Між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про поділ спадкового майна після смерті [PERSON] , згідно якого було розділено порівну належне останньому майно. Отже, після смерті брата [PERSON] , його 1/8 частина, і частини які він успадкував 1/40 частини після смерті [PERSON] , 1/8 частка після смерті [PERSON] , 17/480 після смерті [PERSON] та 51/640 частин після смерті [PERSON] , в рівних частках успадкували [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, загальна спадкова маса, після смерті [PERSON] становить: 1/8+1/40+1/8+17/480+51/640=240/1920+48/1920+240/1920+68/1920+153/1920=749/1920 749/1920:2=749/3840 (на двох [PERSON] і [PERSON] ) Отже враховуючи вище викладене, після смерті вищевказаних осіб, їй належить частка в житловому будинку [ADDRESS] , що становить: 1/40 (що належала її матері [PERSON] ) +17/480 (що належали дідусю [PERSON] ) -749/3840 (що належали брату [PERSON] ) + 51/640 (що належала бабі [PERSON] ) = 1287/3840. 16.12.2022 судом зареєстровано відзив на позовну заяву поданий відповідачем [PERSON] . Згідно якого відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що оскільки спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , відтак спірні правовідносини, що пов`язані із питаннями саме відкриття та прийняття спадщини після смерті такої особи на той час були врегульовані нормами ЦК УРСР у редакції 1963 року. За правилами статей 529-530 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, подружжя та батьки померлого. Статтею 535 ЦК УРСР передбачено, що неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Статтею 561 ЦК УРСР було передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Разом із цим, на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини.З наведених вимог частин 1 та 2 ст. 549 ЦК УРСР вбачається, що необхідними та достатніми обставинами, які свідчать про прийняття спадкоємцями спадщини, є подання ними державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяв про прийняття спадщини та/або фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном, в строк, що не перевищує шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому, ЦК УРСР не пов`язував прийняття спадщини спадкоємцем із обставиною його постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, натомість передбачав вчинення спадкоємцем активних дій, які свідчили про прийняття спадщини (подання ними державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяв про прийняття спадщини та/або фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном). Особи, які мали право на обов`язкову частку в спадщині на підставі статті 535 ЦК УРСР, у тому числі й малолітні діти спадкодавця, проте не здійснили дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 ЦК УРСР), мали право звернутися з позовом про продовження строку для прийняття спадщини (стаття 550 ЦК УРСР).Відповідно до частини першої статті 554 ЦК УРСР у разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Із наведеного Позивачем у позовній заяві та матеріалів справи вбачається, що протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини Позивач особисто зі згоди батьків (усиновителів) та її батьки (усиновителі) не зверталися, а також не вступила в управління або володіння спадковим майном (та не могла вступити в силу свого неповноліття), тобто нею не було виконано вказаного законодавчо встановленого обов`язку, та не здійснено передбачених на той час чинним законодавством дій, що свідчать про прийняття спадщини. Нормами ЦК УРСР, на відміну від положень частини четвертої статті 1268 діючого на сьогодні Цивільного кодексу України, не передбачено автоматичного прийняття спадщини неповнолітньою особою. При цьому, як зазначено вище, обставина проживання Позивача разом із [PERSON] на час відкриття спадщини не має жодного правового значення для правильного вирішення справи та не свідчить про прийняття нею спадщини після смерті матері, адже згідно діючої на час відкриття спадщини редакції ЦК УРСР проживання чи реєстрація місця проживання за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не вважалося обставиною, що свідчила про прийняття таким спадкоємцем спадщини після померлого, натомість закон вимагав від такого спадкоємця вчинення конкретно-визначених та встановлених ч.1 ст. 549 ЦК УРСР дій для прийняття спадщини, та у встановлений ч.2 549 ЦК УРСР шестимісячний строк з дня відкриття спадщини. До нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] Позивач звернулась лише 21 жовтня 2021 року, з даною позовною заявою Позивач звернулась до суду у вересні 2022 року, тобто як з пропуском шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця, так і зі спливом шести місяців після набуття нею повноліття. Виходячи з зазначеного, вважає твердження Позивача про прийняття нею спадщини (вступ у спадщину) після смерті [PERSON] на тій підставі, що вона проживала разом із матір`ю на час відкриття спадщини, не ґрунтується на законі, котрим регулювалися відносини спадкування на час відкриття спадщини після [PERSON] (ЦК УРСР) та не підтверджуються матеріалами справи, і Позивач, як спадкоємець першої черги, мала право на спадкування за законом, але стосовно неї як неповнолітньої, а в наступному і нею самою у повнолітньому віці, не було здійснено дій щодо виконання вимог статті 549 ЦК УРСР, відтак остання не прийняла спадщину після [PERSON] . Також, як і Позивач, спадщину після [PERSON] не прийняли її малолітні діти [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ), від імені яких з заявою про прийняття спадщини їхні батьки (усиновителі) не зверталися та вони не вступали в управління або володіння спадковим майном (та не могли вступити в силу свого малоліття). Відтак, належна [PERSON] 1/8 частина житлового будинку під [ADDRESS] (надалі - житловий будинок), успадкована в рівних частках (по 1/16 частині) батьками померлої - [PERSON] (голова двору) та [PERSON] (дружина голови двору), як спадкоємцями першої черги, котрі прийняли спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Також, як вірно зазначає Позивач, належна [PERSON] , померлому у тому ж таки 2000 році, 1/8 частина житлового будинку успадкована в рівних частках (по 1/16 частині) батьками померлого - [PERSON] (голова двору) та [PERSON] (дружина голови двору), як спадкоємцями першої черги, котрі прийняли спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Відповідно, частки [PERSON] та [PERSON] у житловому будинку після спадкування ними майна після смерті [PERSON] та [PERSON] складали по 1/4 частини житлового будинку у кожного (1/8+1/16+1/16). [PERSON] помер [INFO] та на час відкриття його спадщини відносини спадкування регулювалися Цивільним кодексом України. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дружина [PERSON] та онуки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем (ч.3 ст.1268 ЦК України). Відтак належна йому 1/4 частина житлового будинку успадкована його дружиною [PERSON] , як спадкоємцем першої черги, в розмірі 1/8 частини житлового будинку, та онуками [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за правом представлення у відповідності до ст. 1266 ЦК України в рівних частках по 1/24 частини житлового будинку. Відповідно, частка [PERSON] у житловому будинку після спадкування нею майна після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , складала 3/8 частини житлового будинку (1/4+1/8). [PERSON] померла [INFO] та на час відкриття її спадщини відносини спадкування також регулювалися ЦК України. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли її донька [PERSON] , яка подала заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України) і онуки [PERSON] та [PERSON] , які на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем (ч.3 ст.1268 ЦК України). Відтак належні їй 3/8 частини житлового будинку успадковані її донькою [PERSON] , як спадкоємцем першої черги, в розмірі 3/16 частини житлового будинку, і онуками [PERSON] та [PERSON] за правом представлення у відповідності до ст. 1266 ЦК України в рівних частках по 3/32 частини житлового будинку. Окрім того, [INFO] помер [PERSON] та на час відкриття його спадщини відносини спадкування також регулювалися ЦК України. Спадщину після смерті [PERSON] , а саме належну йому 1/8 частину житлового будинку, прийняв його син [PERSON] ( [INFO] ), як малолітній спадкоємець першої черги (ч.4 ст.1268 ЦК України). Відповідно, частка [PERSON] у житловому будинку після спадкування ним майна після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] складала 37/96 частини житлового будинку (1/8+1/8+1/24+3/32). [PERSON] помер [INFO] та на час відкриття його спадщини відносини спадкування регулювалися ЦК України. Спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку із відсутністю спадкоємців першої черги, прийняли його рідні сестри [PERSON] та [PERSON] , які подали заяви про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Відтак належні йому 37/96 частини житлового будинку успадковані його рідними сестрами [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємцями другої черги, в рівних частках по 37/192 частини житлового будинку кожною. Враховуючи наведене, розмір належної до спадкування Позивачем частки у житловому будинку складає 45/192 частини житлового будинку, а не 327/1280 частин житлового будинку як помилково обраховував Позивач у позовній заяві, та складається із 1/24 частини, успадкованої після [PERSON] , та 37/192 частини, успадкованих після [PERSON] .У поданій позовній заяві Позивач стверджує про те, що житловий будинок належав до суспільної групи колгоспний двір, проте такі доводи не підтверджені Позивачем у встановлений процесуальним законом спосіб, зокрема до позовної заяви не додано достовірних та достатніх письмових доказів таких тверджень Позивача, зокрема довідок органу місцевого самоврядування, витягів з погосподарських книг тощо, на підтвердження віднесення житлового будинку до суспільної групи колгоспний двір, а відтак така обставина Позивачем не доведена. Тому, просить суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права власності на 327/1280 частин житлового будинку під [ADDRESS] , відмовити. 03.01.2023 відповідачем [PERSON] , через свого представника - адвоката Фльорків О.В. подано суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно,зокрема, просить визнати за нею право власності на 3/16 частини житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 75,7 кв. м. у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Зустрічний позов обґрунтований тим, що оскільки спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , відтак спірні правовідносини, що пов`язані із питаннями саме відкриття та прийняття спадщини після смерті такої особи, на той час були врегульовані нормами ЦК УРСР у редакції 1963 року. Як зазначає Позивач у первісному позові, житловий будинок під [ADDRESS] (надалі - житловий будинок) належав до суспільної групи колгоспний двір, і членами такого колгоспного двору були [PERSON] (голова двору), [PERSON] (дружина), [PERSON] (донька), [PERSON] (син), [PERSON] (зять), [PERSON] (онука), [PERSON] (онука) та [PERSON] (онук), кожному з яких належала 1/8 частина житлового будинку.Разом із цим, на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини. З наведених вимог частин 1 та 2 ст. 549 ЦК УРСР вбачається, що необхідними та достатніми обставинами, які свідчать про прийняття спадкоємцями спадщини, є подання ними державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяв про прийняття спадщини та/або фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном, в строк, що не перевищує шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому, ЦК УРСР не пов`язував прийняття спадщини спадкоємцем із обставиною його постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, натомість передбачав вчинення спадкоємцем активних дій, які свідчили про прийняття спадщини (подання ними державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяв про прийняття спадщини та/або фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном). Особи, які мали право на обов`язкову частку в спадщині на підставі статті 535 ЦК УРСР, у тому числі й малолітні діти спадкодавця, проте не здійснили дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 ЦК УРСР), мали право звернутися з позовом про продовження строку для прийняття спадщини (стаття 550 ЦК УРСР).Із наведеного у первісному позові та матеріалів справи вбачається, що протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини [PERSON] та інші малолітні діти [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) не зверталися (як особисто зі згоди батьків (усиновителів), так і їхні батьки (усиновителі)), а також не вступили в управління або володіння спадковим майном (та не могли вступити в силу свого неповноліття), тобто ними не було виконано вказаного законодавчо встановленого обов`язку, та не здійснено передбачених на той час чинним законодавством дій, що свідчать про прийняття спадщини. При цьому, нормами ЦК УРСР, на відміну від положень частини четвертої статті 1268 діючого на сьогодні Цивільного кодексу України, не передбачено автоматичного прийняття спадщини неповнолітньою особою. Виходячи з зазначеного, неповнолітні (малолітні) діти [PERSON] , як спадкоємці першої черги, мали право на спадкування за законом, але ними (їх законними представниками) не було здійснено дій щодо виконання вимог статті 549 ЦК УРСР, відтак останні не прийняли спадщину після [PERSON] . Відтак, належна [PERSON] 1/8 частина житлового будинку успадкована в рівних частках (по 1/16 частині) батьками померлої - [PERSON] (голова двору) та [PERSON] (дружина голови двору), як спадкоємцями першої черги, котрі прийняли спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Також, належна [PERSON] , померлому у тому ж таки 2000 році, 1/8 частина житлового будинку успадкована в рівних частках (по 1/16 частині) батьками померлого - [PERSON] (голова двору) та [PERSON] (дружина голови двору), як спадкоємцями першої черги, котрі прийняли спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Відповідно, частки [PERSON] та [PERSON] у житловому будинку після спадкування ними майна після смерті [PERSON] та [PERSON] складали по 1/4 частини житлового будинку у кожного (1/8+1/16+1/16). [PERSON] помер [INFO] та на час відкриття його спадщини відносини спадкування регулювалися Цивільним кодексом України. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дружина [PERSON] та онуки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, які на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем (ч.3 ст.1268 ЦК України). Відтак належна йому 1/4 частина житлового будинку успадкована його дружиною [PERSON] , як спадкоємцем першої черги, в розмірі 1/8 частини житлового будинку, та онуками [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за правом представлення у відповідності до ст. 1266 ЦК України в рівних частках по 1/24 частини житлового будинку. Відповідно, частка [PERSON] у житловому будинку після спадкування нею майна після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , складала 3/8 частини житлового будинку (1/4+1/8). [PERSON] померла [INFO] та на час відкриття її спадщини відносини спадкування також регулювалися ЦК України. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли її донька [PERSON] , яка подала заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України) і онуки [PERSON] та [PERSON] , які на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем (ч.3 ст.1268 ЦК України). Відтак належні [PERSON] 3/8 частини житлового будинку успадковані її донькою [PERSON] , як спадкоємцем за законом першої черги, в розмірі 3/16 частини житлового будинку, і онуками [PERSON] та [PERSON] за правом представлення у відповідності до ст. 1266 ЦК України в рівних частках по 3/32 частини житлового будинку. Таким чином, [PERSON] , як спадкоємець першої черги після смерті її матері [PERSON] , набула право на отримання у спадок 3/16 частин житлового будинку, належних її матері [PERSON] . При цьому, матеріалами справи, зокрема долученими до справи копіями спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , підтверджується обставина звернення [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] у встановлені законом (ЦК України) порядок і строк, та обставина відмови нотаріуса у видачі їй свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок. Враховуючи наведене, оформити право на спадщину, а саме на 3/16 частин житлового будинку під [ADDRESS] , право на спадкування часток у якому заявлено за первісним позовом, в порядку, встановленому ст.ст. 1296-1298 ЦК України, позивач [PERSON] не має можливості та змушена звертатися до суду за захистом своїх прав, і визнання за нею права власності на вказане майно в порядку спадкування за законом є єдиним та достатнім способом захисту особистих немайнових і майнових прав позивача та законом не визначено іншого порядку відновлення спадкових прав позивача. 06.02.2023 судом зареєстровано відзив на зустрічну позовну заяву поданий відповідачем [PERSON] . Згідно якого відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] та зазначає, що оскільки спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , відтак спірні правовідносини, що пов`язані із питаннями саме відкриття та прийняття спадщини після смерті такої особи на той час були врегульовані нормами ЦК УРСР у редакції 1963 року. За правилами статей 529-530 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, подружжя та батьки померлого. Статтею 561 ЦК УРСР було передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Разом із цим, на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини. З наведених вимог частин 1 та 2 ст. 549 ЦК УРСР вбачається, що необхідними та достатніми обставинами, які свідчать про прийняття спадкоємцями спадщини, є подання ними державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяв про прийняття спадщини та/або фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном, в строк, що не перевищує шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому, ЦК УРСР не пов`язував прийняття спадщини спадкоємцем із обставиною його постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, натомість передбачав вчинення спадкоємцем активних дій, які свідчили про прийняття спадщини (подання ними державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяв про прийняття спадщини та/або фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном). Особи, які мали право на обов`язкову частку в спадщині на підставі статті 535 ЦК УРСР, у тому числі й малолітні діти спадкодавця, проте не здійснили дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 ЦК УРСР), мали право звернутися з позовом про продовження строку для прийняття спадщини (стаття 550 ЦК УРСР). Відповідно до частини першої статті 554 ЦК УРСР у разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Із наведеного Позивачем у зустрічній позовній заяві та матеріалів справи вбачається, що протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини Позивач особисто зі згоди батьків (усиновителів) та її батьки (усиновителі) не зверталися, а також не вступила в управління або володіння спадковим майном (та не могла вступити в силу свого неповноліття), тобто нею не було виконано вказаного законодавчо встановленого обов`язку, та не здійснено передбачених на той час чинним законодавством дій, що свідчать про прийняття спадщини. Нормами ЦК УРСР, на відміну від положень частини четвертої статті 1268 діючого на сьогодні Цивільного кодексу України, не передбачено автоматичного прийняття спадщини неповнолітньою особою. При цьому, як зазначено вище, обставина проживання Позивача разом із [PERSON] на час відкриття спадщини не має жодного правового значення для правильного вирішення справи та не свідчить про прийняття нею спадщини після смерті матері, адже згідно діючої на час відкриття спадщини редакції ЦК УРСР проживання чи реєстрація місця проживання за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не вважалося обставиною, що свідчила про прийняття таким спадкоємцем спадщини після померлого, натомість закон вимагав від такого спадкоємця вчинення конкретно-визначених та встановлених ч.1 ст. 549 ЦК УРСР дій для прийняття спадщини, та у встановлений ч.2 549 ЦК УРСР шестимісячний строк з дня відкриття спадщини. До нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] Позивач звернулась лише 21 жовтня 2021 року, з даною зустрічною позовною заявою Позивач звернулась до суду у грудні 2022 року, тобто як з пропуском шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця, так і зі спливом шести місяців після набуття нею повноліття. Виходячи з зазначеного, вважає твердження Позивача про прийняття нею спадщини (вступ у спадщину) після смерті [PERSON] на тій підставі, що вона проживала разом із матір`ю на час відкриття спадщини, не ґрунтується на законі, котрим регулювалися відносини спадкування на час відкриття спадщини після [PERSON] (ЦК УРСР) та не підтверджуються матеріалами справи, і Позивач, як спадкоємець першої черги, мала право на спадкування за законом, але стосовно неї як неповнолітньої, а в наступному і нею самою у повнолітньому віці, не було здійснено дій щодо виконання вимог статті 549 ЦК УРСР, відтак остання не прийняла спадщину після [PERSON] . Також, як і Позивач, спадщину після [PERSON] не прийняли її малолітні діти [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ), від імені яких з заявою про прийняття спадщини їхні батьки (усиновителі) не зверталися та вони не вступали в управління або володіння спадковим майном (та не могли вступити в силу свого малоліття). Відтак, належна [PERSON] 1/8 частина житлового будинку під [ADDRESS] (надалі - житловий будинок), успадкована в рівних частках (по 1/16 частині) батьками померлої - [PERSON] (голова двору) та [PERSON] (дружина голови двору), як спадкоємцями першої черги, котрі прийняли спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Також, як вірно зазначає Позивач, належна [PERSON] , померлому у тому ж таки 2000 році, 1/8 частина житлового будинку успадкована в рівних частках (по 1/16 частині) батьками померлого - [PERSON] (голова двору) та [PERSON] (дружина голови двору), як спадкоємцями першої черги, котрі прийняли спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Відповідно, частки [PERSON] та [PERSON] у житловому будинку після спадкування ними майна після смерті [PERSON] та [PERSON] складали по 1/4 частини житлового будинку у кожного (1/8+1/16+1/16). [PERSON] помер [INFO] та на час відкриття його спадщини відносини спадкування регулювалися Цивільним кодексом України. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дружина [PERSON] та онуки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем (ч.3 ст.1268 ЦК України). Відтак належна йому 1/4 частина житлового будинку успадкована його дружиною [PERSON] , як спадкоємцем першої черги, в розмірі 1/8 частини житлового будинку, та онуками [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за правом представлення у відповідності до ст. 1266 ЦК України в рівних частках по 1/24 частини житлового будинку. Відповідно, частка [PERSON] у житловому будинку після спадкування нею майна після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , складала 3/8 частини житлового будинку (1/4+1/8). [PERSON] померла [INFO] та на час відкриття її спадщини відносини спадкування також регулювалися ЦК України. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли її донька [PERSON] , яка подала заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України) і онуки [PERSON] та [PERSON] , які на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем (ч.3 ст.1268 ЦК України). Відтак належні їй 3/8 частини житлового будинку успадковані її донькою [PERSON] , як спадкоємцем першої черги, в розмірі 3/16 частини житлового будинку, і онуками [PERSON] та [PERSON] за правом представлення у відповідності до ст. 1266 ЦК України в рівних частках по 3/32 частини житлового будинку. Окрім того, [INFO] помер [PERSON] та на час відкриття його спадщини відносини спадкування також регулювалися ЦК України. Спадщину після смерті [PERSON] , а саме належну йому 1/8 частину житлового будинку, прийняв його син [PERSON] ( [INFO] ), як малолітній спадкоємець першої черги (ч.4 ст.1268 ЦК України). Відповідно, частка [PERSON] у житловому будинку після спадкування ним майна після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] складала 37/96 частини житлового будинку (1/8+1/8+1/24+3/32). [PERSON] помер [INFO] та на час відкриття його спадщини відносини спадкування регулювалися ЦК України. Спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку із відсутністю спадкоємців першої черги, прийняли його рідні сестри [PERSON] та [PERSON] , які подали заяви про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Відтак належні йому 37/96 частини житлового будинку успадковані його рідними сестрами [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємцями другої черги, в рівних частках по 37/192 частини житлового будинку кожною. Враховуючи наведене, розмір належної до спадкування Позивачем частки у житловому будинку складає 45/192 частини житлового будинку, а не 327/1280 частин житлового будинку як помилково обраховував Позивач у зустрічній позовній заяві, та складається із 1/24 частини, успадкованої після [PERSON] , та 37/192 частини, успадкованих після [PERSON] . У поданій зустрічній позовній заяві Позивач стверджує про те, що житловий будинок належав до суспільної групи колгоспний двір, проте такі доводи не підтверджені Позивачем у встановлений процесуальним законом спосіб, зокрема до позовної заяви не додано достовірних та достатніх письмових доказів таких тверджень Позивача, зокрема довідок органу місцевого самоврядування, витягів з погосподарських книг тощо, на підтвердження віднесення житлового будинку до суспільної групи колгоспний двір, а відтак така обставина Позивачем не доведена. Тому, просить суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права власності на 1287/3840 частин житлового будинку під [ADDRESS] , відмовити. 14.02.2023 судом зареєстровано відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] поданий представником [PERSON] - адвокатом Скибою В.М. Згідно якого відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] та не погоджується з викладеними у ньому обставинами та мотивами, оскільки як вбачається з матеріалів справи, станом на 15.04.1991 року будинок по [ADDRESS] , відносився до суспільної групи колгоспний двір, в даному будинку були зареєстровані: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] , - дочка, [PERSON] , - зять та внуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Отже кожному з них належало по рівній частці майна тобто, по 1/8 частині вказаного житлового будинковолодіння. Після смерті матері [PERSON] , діти [PERSON] ( дочка), [PERSON] (дочка), [PERSON] (син), які на час відкриття спадщини були неповнолітніми, залишились проживати в даному будинку, та користувалися (розпоряджалися) усіма речами померлої, в силу своїх вікових можливостей, проводили в ньому косметичний ремонт, фарбували вікна, двері, підлогу, стіни тощо, підтримували в охайному стані, несли поточні витрати на його догляд, користувалися всім іншим без винятку майном, що на день смерті належало їх матері (меблями, посудом, речами, одягом) з огляду на це, можна впевнено говорити про те, що вони фактично вступили в управління (володіння) спадковим майном, а отже згідно ст.549 вважаються такими, що прийняли спадщину. Окрім цього, [PERSON] у червні 2009 року зверталась в Тернопільський міськрайоннин суд з позовом про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Рішенням у справі №2-4836/09 позов було задоволено. Однак 09.11.2020 постановою Тернопільського апеляційного суду скасовано рішення Тернопільського міськрайонного суду та постановлено нове рішення, яким в задоволенні позову [PERSON] про визнання за нею права власності на цілий житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований в [ADDRESS] відмовлено. Враховуючи даний факт [PERSON] не може звертатися до суду з тим самим позовом та з тих самих підстав у силу п. 2 ч. 1 ст. 186 та п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. До того ж, позивач категорично не згідна з розрахунком що здійснила [PERSON] у зустрічній позовній заяві. Оскільки 1/8 частку, яка по праву, як спадкоємцям першої черги, після смерті матері, мала б належати дітям, ділить в рівних частинах між батьками, [PERSON] та [PERSON] , такий розрахунок вважаю невірним. Та зазначаю наступне, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно. Спадкова маса після її смерті складалась з 1/8 частини житлового будинку по [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги були діти: донька [PERSON] , донька [PERSON] , брат [PERSON] , оскільки згідно 549 ЦК України (в редакції 1963 року), є спадкоємцями першої черги та такими що фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а також батьки [PERSON] та [PERSON] . Тому просить врахувати, що на момент смерті разом з [PERSON] проживали її батько [PERSON] (помер), її мати [PERSON] (померла), її брат [PERSON] , (помер), дочка [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] (помер). Після смерті [PERSON] кожному з них належала 1/5 частина з 1/8 частини, що належала [PERSON] , тобто по 1/40 частині кожному. Так, після смерті [PERSON] кожному з батьків належала 1/2 частина з 1/8 частини, як спадкоємцям першої черги, (дядько не був одружений та не мав своїх дітей), то належала [PERSON] тобто по 1/16 частині кожному. Після смерті дідуся, [PERSON] , його 1/8 частина, і частини які він успадкував після смерті своїх дітей 1/40 та 1/16 - розділилися на дві частини, дружину і дочку [PERSON] , за яку по представленню спадкували [PERSON] (внуки спадкували по представленню): 1/8+1/40+1/16=10/80*2/80+5/80=17/80=34/160 (вся маса); 34/160:2 17/160 (бабуся та онуки по представленню); 17/160:3=51/480 (троє онуків кожному). [INFO] померла бабуся [PERSON] - [PERSON] . Отже, після смерті бабусі [PERSON] , її 1/8 частина, і частини які вона успадкувала після смерті своїх дітей 1/40 та 1/16, а також після смерті чоловіка [PERSON] - 17/160 частини - розділилися на дві частини, дочку [PERSON] і дочку [PERSON] , за яку по представленню спадкували [PERSON] та [PERSON] (внуки спадкували по представленню): 1/8+1/40+1/16+17/160=20/160+4/160+10/160+17/160=51/160=102/320 (загальна спадкова маса); 102/320:2= 102/320:2/1=102/320* 1/2=51 /320 ( [PERSON] та [PERSON] кожному); 51/320= 102/640:2=51/640 (по представленню [PERSON] та [PERSON] кожному). Таким чином, враховуючи викладене, відсутні будь-які підстави для задоволення зустрічного позову [PERSON] . 15.02.2023 судом зареєстровано відповідь на відзив [PERSON] , подану позивачем [PERSON] , яка ознайомившись із відзивом, не погоджується із викладеними у ньому обставинами, зокрема з тим, що вона вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки як вбачається з матеріалів справи, станом на 15.04.1991 року будинок по [ADDRESS] , відносився до суспільної групи колгоспний двір, в даному будинку були зареєстровані: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] , - дочка, [PERSON] , - зять та внуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Отже кожному з них належало по рівній частці майна тобто, по 1/8 частині вказаного житлового будинковолодіння. Після смерті матері [PERSON] , діти [PERSON] ( дочка), [PERSON] (дочка), [PERSON] (син), які на час відкриття спадщини були неповнолітніми, залишились проживати в даному будинку, та користувалися (розпоряджалися) усіма речами померлої, в силу своїх вікових можливостей, проводили в ньому косметичний ремонт, фарбували вікна, двері, підлогу, стіни тощо, підтримували в охайному стані, несли поточні витрати на його догляд, користувалися всім іншим без винятку майном, що на день смерті належало їх матері (меблями, посудом, речами, одягом) з огляду на це, можна впевнено говорити про те, що вони фактично вступили в управління (володіння) спадковим майном, а отже згідно ст.549 вважаються такими, що прийняли спадщину.Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно. Спадкова маса після її смерті складалась з 1/8 частини житлового будинку по [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги були діти: донька [PERSON] , донька [PERSON] , брат [PERSON] , оскільки згідно 549 ЦК України (в редакції 1963 року), є спадкоємцями першої черги та такими що фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а також батьки [PERSON] та [PERSON] . Тому просить врахувати, що на момент смерті разом з [PERSON] проживали її батько [PERSON] (помер), її мати [PERSON] (померла), її брат [PERSON] , (помер), дочка [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] (помер). Після смерті [PERSON] кожному з них належала 1/5 частина з 1/8 частини, що належала [PERSON] , тобто по 1/40 частині кожному. Так, після смерті [PERSON] кожному з батьків належала 1/2 частина з 1/8 частини, як спадкоємцям першої черги, (дядько не був одружений та не мав своїх дітей), то належала [PERSON] тобто по 1/16 частині кожному. Після смерті дідуся, [PERSON] , його 1/8 частина, і частини які він успадкував після смерті своїх дітей 1/40 та 1/16 - розділилися на дві частини, дружину і дочку [PERSON] , за яку по представленню спадкували [PERSON] (внуки спадкували по представленню): 1/8+1/40+1/16=10/80*2/80+5/80=17/80=34/160 (вся маса); 34/160:2 17/160 (бабуся та онуки по представленню); 17/160:3=51/480 (троє онуків кожному). [INFO] померла бабуся [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] . Отже, після смерті бабусі [PERSON] , її 1/8 частина, і частини які вона успадкувала після смерті своїх дітей 1/40 та 1/16, а також після смерті чоловіка [PERSON] - 17/160 частини - розділилися на дві частини, дочку [PERSON] і дочку [PERSON] , за яку по представленню спадкували [PERSON] та [PERSON] (внуки спадкували по представленню): 1/8+1/40+1/16+17/160=20/160+4/160+10/160+17/160=51/160=102/320 (загальна спадкова маса); 102/320:2= 102/320:2/1=102/320* 1/2=51 /320 ( [PERSON] та [PERSON] кожному); 51/320= 102/640:2=51/640 (по представленню [PERSON] та [PERSON] кожному). Тому вважає, що обставини викладені у відзиві є надуманими та такими, що не заслуговують на увагу при прийнятті рішення у даній справі, позовні вимоги є обґрунтованими, належними та такими, що підлягають задоволенню. 15.02.2023 представником позивача [PERSON] - адвокатом Бабій Н.І. подано відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] , в якому позивач погоджується із викладеними в ній обставинами та вважає, що зустрічна позовна заява [PERSON] підлягає до задоволення в повному обсязі. 15.02.2023 судом зареєстровано відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] поданий відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] . Згідно якого вона заперечує, щодо задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] , з огляду на те, що на момент смерті разом з [PERSON] проживали її батько [PERSON] (помер), її мати [PERSON] (померла), її брат [PERSON] , (помер), дочка [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] (помер). Після смерті [PERSON] кожному з них належала 1/5 частина з 1/8 частини, що належала [PERSON] , тобто по 1/40 частині кожному. Так, після смерті [PERSON] кожному з батьків належала 1/2 частина з 1/8 частини, як спадкоємцям першої черги, (дядько не був одружений та не мав своїх дітей), то належала [PERSON] тобто по 1/16 частині кожному. Після смерті дідуся, [PERSON] , його 1/8 частина, і частини які він успадкував після смерті своїх дітей 1/40 та 1/16 - розділилися на дві частини, дружину і дочку [PERSON] , за яку по представленню спадкували [PERSON] (внуки спадкували по представленню): 1/8+1/40+1/16=10/80*2/80+5/80=17/80=34/160 (вся маса); 34/160:2 17/160 (бабуся та онуки по представленню); 17/160:3=51/480 (троє онуків кожному). [INFO] померла бабуся [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] . Отже, після смерті бабусі [PERSON] , її 1/8 частина, і частини які вона успадкувала після смерті своїх дітей 1/40 та 1/16, а також після смерті чоловіка [PERSON] - 17/160 частини - розділилися на дві частини, дочку [PERSON] і дочку [PERSON] , за яку по представленню спадкували [PERSON] та [PERSON] (внуки спадкували по представленню): 1/8+1/40+1/16+17/160=20/160+4/160+10/160+17/160=51/160=102/320 (загальна спадкова маса); 102/320:2= 102/320:2/1=102/320* 1/2=51/320 ( [PERSON] та [PERSON] кожному); 51/320= 102/640:2=51/640 (по представленню [PERSON] та [PERSON] кожному). Тому, просить в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. 20.02.2023 відповідачем [PERSON] подано відповідь на відзив [PERSON] , в якій зазначає, що доводи та міркування [PERSON] , котрими обґрунтовуються заперечення проти заявлених вимог за зустрічним позовом [PERSON] заперечує та вважає такі заперечення та мотиви відхилення позовних вимог безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають закону. Як вбачається із обґрунтування [PERSON] у своїх позовних вимог, наведених у первісній позовній заяві (підстав позову), прийняття [PERSON] спадщини після смерті її матері [PERSON] , котра померла [INFO] , обґрунтовувалася обставиною спільного проживання [PERSON] разом і матір`ю [PERSON] на день смерті останньої. Натомість у відзиві на зустрічний позов [PERSON] , [PERSON] таку обставину прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] обґрунтовує уже іншими обставинами, а саме своїм фактичним вступом в управління або володіння спадковим майном, про що нею не стверджувалося (не зазначалося) у поданій до суду позовній заяві.При цьому дійсно, як зазначалося відповідачем [PERSON] у відзиві на первісний позов [PERSON] , спірні правовідносини, що пов`язані із питаннями відкриття та прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на той час були врегульовані нормами ЦК УРСР, норми якого обставину прийняття спадщини спадкоємцями імперативно пов`язували із вчиненням такими спадкоємцями певних та конкретних активних дій, які свідчили про прийняття спадщини, і не пов`язували прийняття спадщини спадкоємцем із обставиною його постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Із наведеного [PERSON] у первісному позові та матеріалів справи вбачається, що протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини [PERSON] та інші малолітні діти [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) не зверталися (як особисто зі згоди батьків (усиновителів), так і їхні батьки (усиновителі)). В управління або володіння спадковим майном [PERSON] та інші малолітні діти [PERSON] не вступали та не могли вступити в силу свого неповноліття (малоліття), а таке фактичне управління (володіння) спадковим майном - належною [PERSON] часткою у житловому будинку, здійснювалося її батьками - [PERSON] та [PERSON] , як головою двору та дружиною голови двору, котрі, як спадкоємці першої черги прийняли спадщину після [PERSON] . При цьому, доводи та аргументи [PERSON] , змінені та наведені у відзиві на зустрічний позов [PERSON] , щодо фактичного вступу нею та іншими малолітніми дітьми [PERSON] в управління (володіння) спадковим майном [PERSON] , не підтверджені у встановленому процесуальним законом порядку будь-якими належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами, а тому такі твердження є не доведеними. А відтак, така належна [PERSON] частка у житловому будинку успадкована в рівних частках (по 1/16 частині) батьками померлої - [PERSON] та [PERSON] та ні позивачем [PERSON] , ні іншими дітьми [PERSON] , не успадкована. З урахування зазначеного, наведені [PERSON] у відзиві на зустрічний позов [PERSON] розрахунки розмірів належних спадкоємцям часток у спадковому майні є невірні не спростовують право [PERSON] на отримання у спадок майна, а саме 3/16 частин житлового будинку під [ADDRESS] , і такі позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 20.02.2023 відповідачем [PERSON] подані заперечення на відповідь на відзив подану позивачем [PERSON] . Згідно яких, щодо наведених у відповіді на відзив доводів та міркувань позивача [PERSON] заперечує та вважає такі заперечення та мотиви незгоди із обґрунтуванням відповідачем [PERSON] заперечень проти задоволення позовних вимог, безпідставними, необґрунтованих та такими, що не відповідають закону. 01.03.2023 судом зареєстровано подану відповідачем [PERSON] відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, надісланий представником [PERSON] ,згідно якої, щодо наведених у відзиві на позов доводів та міркувань [PERSON] , котрими обґрунтовуються заперечення проти заявлених позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] заперечує, та вважає такі заперечення та мотиви відхилення позовних вимог безпідставними, необґрунтованих та такими, що не відповідають закону. Ухвалою судді від 19.10.2022 відкрито провадження у цивільній справі №607/13314/22. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 22.03.2023 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задоволити. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] не заперечила, щодо їх задоволення та визнала в повному обсязі. Відносно зустрічних позовних вимог [PERSON] заперечила та просила суд відмовити в їх задоволенні. Представник позивача [PERSON] - адвокат Бабій Н.І. в судове засідання не з`явився, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі та просив суд їх задоволити. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] не заперечив щодо їх задоволення. Відносно задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] заперечив. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Скиба В.М.свої позовні вимоги за зустрічним позовом підтримали в повному обсязі та просили суд їх задоволити. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] не заперечили щодо їх задоволення та визнали в повному обсязі. Відносно зустрічних позовних вимог [PERSON] заперечили та просили суд відмовити в їх задоволенні. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Фльорків О.В. щодо задоволення позовних вимог [PERSON] та зустрічних позовних вимог [PERSON] заперечили. Пред`явлені позовні вимоги за своїм зустрічним позовом підтримали та просили суд їх задоволити. Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у відсутності представника. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, в судовому порядку встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим 06.10.2000 Мар`янівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] . Разом із [PERSON] на час її смерті в житловому будинку [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: батько [PERSON] , 1934 р.н., мати [PERSON] , 1934 р.н., брат [PERSON] , 1959 р.н., дочка [PERSON] , 1984 р.н., дочка [PERSON] , 1985 р.н., син [PERSON] , 1990 р.н., що стверджується довідкою, виданою Настасівським старостинським округом Тернопільського району Тернопільської області Великоберезовицької селищної ради №1394 від 21.12.2021. Як вбачається із копії спадкової справи №523/2021 заведеної державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори до майна померлої [PERSON] , наданої на запит суду, вбачається, що спадкова справа заведена за заявою [PERSON] , яка діє від свого імені та від імені [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом №1267 від 21.10.2021. Факт прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем. Спадкоємцями, що також прийняли спадщину є батько [PERSON] , мати [PERSON] , син [PERSON] . Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. №2355/02-31 від 21.10.2021, відмовлено [PERSON] , яка діє від свого імені та від імені [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом, після смерті [PERSON] були п`ять осіб, діти: позивач ( [PERSON] ), донька [PERSON] , брат [PERSON] , батьки [PERSON] та [PERSON] . Оскільки на момент смерті спадкодавця, усі спадкоємці проживали разом із спадкодавцем, тому вважаються такими, що спадщину прийняли, що також доводиться показаннями свідків. Так, після смерті [PERSON] , кожному із спадкоємців належала 1/5 частина з 1/8 частини, що належала [PERSON] , тобто по 1/40 частині кожному. [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим 12.10.2000 Мар`янівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] . Разом із [PERSON] на час його смерті в житловому будинку [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: батько [PERSON] , 1934 р.н., мати [PERSON] , 1934 р.н., племінниця [PERSON] , 1984 р.н., племінниця [PERSON] , 1985 р.н., племінник [PERSON] , 1990 р.н., що стверджується довідкою, виданою Настасівським старостинським округом Тернопільського району Тернопільської області Великоберезовицької селищної ради №1392 від 21.12.2021. Як вбачається із відповіді №2029/01-16 від 29.11.2022 Тернопільської районної державної нотаріальної контори, наданої на запит суду, вбачається, що спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилася. Таким чином, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його батьки [PERSON] та [PERSON] . Так, після смерті [PERSON] , кожному з них (батьків) належала 1/2 частина з 1/8 частини, як спадкоємцям першої черги, що належала [PERSON] , тобто по 1/16 частині кожному. [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим 16.04.2004 Настасівською сільською радою Тернопільського РАЦСу. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] . Згідно довідки №1096 виданої 06.10.2021 Настасівським старостинським округом Тернопільського району Тернопільської області Великоберезовицької селищної ради, [PERSON] , на день смерті за адресою [ADDRESS] , не проживав і не був зареєстрований. Як вбачається із відповіді №2035/01-16 від 29.11.2022 Тернопільської районної державної нотаріальної контори, наданої на запит суду, вбачається, що спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилася. Таким чином, спадкоємцями першої черги були діти спадкодавця: донька [PERSON] , донька [PERSON] , брат [PERSON] . [PERSON] на момент смерті не проживав в [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] спадщини не приймали, тому всю спадщину після смерті батька прийняв [PERSON] , тобто 1/8 частину, в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України як неповнолітній. [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим 20.05.2008 Мар`янівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] , що належала йому як частка у колгоспному дворі, 1/40 частини після смерті [PERSON] та 1/16 частка після смерті [PERSON] . [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту не залишав. Разом із [PERSON] на час його смерті в житловому будинку [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON] , 1934 р.н., внучка [PERSON] , 1984 р.н., внучка [PERSON] , 1985 р.н., внук [PERSON] , 1990 р.н., що стверджується довідкою, виданою Настасівським старостинським округом Тернопільського району Тернопільської області Великоберезовицької селищної ради №1391 від 21.12.2021. Як вбачається із копії спадкової справи №524/2021 заведеної державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори до майна померлого [PERSON] , наданої на запит суду, вбачається, що спадкова справа заведена за заявою [PERSON] , яка діє від свого імені та від імені [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом за правом представлення їхньої матері [PERSON] на частку житлового будинку [ADDRESS] , після смерті - [PERSON] , померлого [INFO] , у тому числі з урахуванням частки, яку він прийняв, але не оформив своїх спадкових прав після смерті дочки [PERSON] та сина [PERSON] . Факт прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем. Спадкоємцями, що також прийняли спадщину є дружина [PERSON] та внук [PERSON] , за правом представлення своєї матері [PERSON] . Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. №2357/02-31 від 21.10.2021, відмовлено [PERSON] , яка діє від свого імені та від імені [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Отже, після смерті [PERSON] , його 1/8 частина, і частини які він успадкував після смерті своїх дітей 1/40 та 1/16 - розділилися на дві частини, дружину і дочку [PERSON] , за яку по представленню спадкували [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (онуки). Так, після смерті [PERSON] , його дружині, як спадкоємцю першої черги належало 17/160 частин, а онукам по праву представленню по 17/480 частин, кожному, що належали б їхній матері [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим 10.10.2008 Мар`янівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] , що належала їй як частка у колгоспному дворі, 1/40 частини після смерті [PERSON] , 1/16 частка після смерті [PERSON] та 17/160 частин, після смерті [PERSON] . [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту не залишала. Разом із [PERSON] на час її смерті в житловому будинку [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: внучка [PERSON] , 1985 р.н., внук [PERSON] , 1990 р.н., що стверджується довідкою, виданою Настасівським старостинським округом Тернопільського району Тернопільської області Великоберезовицької селищної ради №1393 від 21.12.2021. Як вбачається із копії спадкової справи №616/2008 заведеної державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори до майна померлої [PERSON] , наданої на запит суду, вбачається, що спадкова справа заведена за заявою [PERSON] про прийняття спадщини. Спадкоємцями, що також прийняли спадщину є внучка [PERSON] та внук [PERSON] за правом представлення своєї матері [PERSON] . Факт прийняття спадщини встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. №2356/02-31 від 21.10.2021, відмовлено [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Отже, після смерті [PERSON] , її 1/8 частина, і частини які вона успадкувала після смерті своїх дітей 1/40 та 1/16, а також після смерті чоловіка [PERSON] - 17/160 частини - розділилися на дві частини, дочку [PERSON] і дочку [PERSON] , за яку по представленню спадкували [PERSON] та [PERSON] (внуки спадкували по представленню). Таким чином, загальна спадкова маса, після смерті [PERSON] становить: 1/8+1/40+1/16+17/160=20/160+4/160+10/160+17/160=51/160 = 102/320, з якої 102/320:2=102/320:2/1 = 102/320* 1/2=51/320 ( [PERSON] та [PERSON] кожному). Таким чином, по праву представленню [PERSON] та [PERSON] належать 51/320= 102/640:2=51/640 кожному. Позивач [PERSON] не успадкувала частину цього майна, оскільки на момент смерті бабусі [PERSON] , вона спільно з нею не проживала. [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим 21.02.2012 Мар`янівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/8 частини житлового будинку по [ADDRESS] , що належала йому як частка у колгоспному дворі, 1/40 частини після смерті [PERSON] , 1/8 частка після смерті [PERSON] , 17/480 після смерті [PERSON] та 51/640 частин після смерті [PERSON] . [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту не залишав. Таким чином, має місце спадкування за законом. Як вбачається із копії спадкової справи №21/2019 заведеної приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. до майна померлого [PERSON] , наданої на запит суду, вбачається, що спадкова справа заведена за заявою [PERSON] , яка діє від свого імені та імені [PERSON] про прийняття спадщини. Відповідно до документів, які містяться в спадковій справ,спадщину після смерті [PERSON] прийняли його сестри: [PERSON] та [PERSON] . До складу спадкового майна входить частка житлового будинку, 1/4 частка якого належала [PERSON] особисто, 1/4 частка якого належала його батькові [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого був його син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Окрім того, [PERSON] прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , діда [PERSON] , померлого [INFO] , баби [PERSON] , померлої [INFO] . Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. №159/02-31 від 06.12.2021, відмовлено [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Отже, після смерті [PERSON] , його 1/8 частина, і частини які він успадкував 1/40 частини після смерті [PERSON] , 1/8 частка після смерті [PERSON] , 17/480 після смерті [PERSON] та 51/640 частин після смерті [PERSON] , в рівних частках успадкували [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, загальна спадкова маса, після смерті [PERSON] становить: 1/8+1/40+1/8+17/480+51/640=240/1920+48/1920+240/1920+68/1920+153/1920=749/1920 749/1920:2=749/3840 (на двох [PERSON] і [PERSON] ) 18.12.2019 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про поділ спадкового майна після смерті [PERSON] . Постановою Тернопільського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року було задоволено часткове апеляційну скаргу [PERSON] та представника [PERSON] - адвоката Скиби Віталія Михайловича. Скасовано рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.06.2009 та ухвалено нове рішення про відмову в позові [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. 25.05.2021 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було задоволено заяву [PERSON] про поворот виконання рішення суду та припинення права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] за [PERSON] . 05.08.2021 право власності на будинок за [PERSON] було припинено, підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №269869188 від 10.08.2021 року. Державна реєстрація права власності на житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] в бюро не проведена. Згідно довідки Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області №1102 від 06 жовтня 2021 року членами колгоспного двору були: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, що вона являється сусідкою через город родині [PERSON]. Мама позивача [PERSON] померла восени 2000 року. На час смерті [PERSON] з нею жили її діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] а також її батьки по [ADDRESS] . Свідок [PERSON] припускає, що в даному будинку померлій [PERSON] належала якась частка житла. Після смерті [PERSON] майном продовжували користуватися [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , вони користувалися майном, тобто проживали в будинку, займалися обробкою городів, займалися домогосподаркою ( в них були свині, корова, крілі, кури, кінь), користувалися всіма побутовими речами. [PERSON] мала спільне господарство разом із дітьми, тому після її смерті діти, тобто [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , бабуся та дідусь продовжували на рівних користуватися спільним майном. Також, [PERSON] та [PERSON] користувалися речами матері, займалися дрібними ремонтами в будинку, тобто побілка, мили, прибирали, мили вікна, красили двері, вікна. Ці дрібні ремонтні роботи вчинялися до кінця квітня 2001 року. [PERSON] на той час здавала іспити у школі і планувала поступати в коледж, а [PERSON] вчилася в школі. Свідок вказала, що [PERSON] не проживала в цьому будинку. Свідок [PERSON] вказав, що являється сусідом [PERSON] в [ADDRESS] . В жовтні 2000 року на момент смерті [PERSON] за адресою [ADDRESS] разом з нею проживали її діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після її смерті вони продовжували проживати в цьому будинку та користуватися всім спільним майном (посудом, меблями), допомагали по господарству, на городі. Чи проживала, а також користувалася спільним майном, спільними речами, чи проводила якісь дрібні ремонти на момент та після смерті [PERSON] і по [INFO] її донька [PERSON] , свідок сказати точно не може. Чи користувалися одягом померлої матері він не знає, але те що всі хто проживав в цьому будинку користувалися меблями і ванною це напевно що так. [PERSON] та [PERSON] вчилися на той момент в школі в с. Мар`янівка. Господарку тримав дідо, бачив як корову доїла [PERSON] , бачив її на пасовищі не раз. Свідок [PERSON] проживає в с. Мар`янівка та являється сусідкою позивача [PERSON] [INFO] померла [PERSON] - мати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Як на момент смерті так і після смерті гр. [PERSON] діти разом із батьками померлої продовжували проживати в цьому будинку, тобто перших пів року з 1 жовтня 2000 року по [INFO] . Користувалися всім одягом, посудом, меблями і т.щ., робили разом дрібні ремонти, зокрема такі, як покраску та побілку. В них була велика господарка, її тримав батько та мама померлої, діти допомагали, помагали на городі, садили та обробляли городи. Свідок [PERSON] , яка є тіткою позивачки вказала, що [INFO] померла [PERSON] ( [PERSON] ). Після її смерті в будинку залишилися проживати її діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та батьки померлої. В них була велика господарка, вони всі допомагали на городі. Такими речами, як меблі, шафа, ліжко, посуд свідок [PERSON] думає, що діти користувалися ними, так як проживали в будинку. Те, що діти допомагали діду та бабці по господарству, на городі, робили якісь дрібні побутові речі, ремонти вона знає, але бачити не могла, так як живе в сусідньому селі. Керували господарством дід і баба. З особистих речей, які належали [PERSON] вона знає про меблеву стінку, яку померла придбала зі своїм колишнім чоловіком. [PERSON] не проживала в цьому будинку, а лише приїжджала до своїх батьків в гості. Свідок [PERSON] , яка є донькою [PERSON] та двоюрідною сестрою позивачки пояснила, що на момент смерті та після смерті гр. [PERSON] в жовтні 2000 року її донька гр. [PERSON] проживала в м. Тернополі, в однокімнатній квартирі , яка належить свідку [PERSON] , проживали всі разом на добровільних умовах, так як [PERSON] поступила на очне навчання в Галицький коледж. Проживала весь навчальний рік. На протязі п`яти днів вона вчилася в коледжі, на вихідних їздила в село додому. Іноді свідок їздила разом із нею до діда та бабусі, вони всі разом допомагали на городі. Після смерті [PERSON] в будинку залишилися проживати [PERSON] , [PERSON] , дід, бабця. [PERSON] побутовими речами, які залишалися в будинку після смерті [PERSON] діти користувалися. Чи носили вони одяг матері після її смерті вона не знає. Свідок стверджує, що її мати [PERSON] приїздила до села і робила всі ремонті роботи, оскільки все життя працювала малярем. Свідок [PERSON] , який є чоловіком [PERSON] пояснив, що в жовтні 2000 року померла рідна сестра його дружини [PERSON] . На той час її донька [PERSON] з 1 вересня 2000 року поступила на навчання в [PERSON] коледж і проживала в них у м. Тернополі, на протязі трьох років до кінця навчання. На вихідних та канікулах їздила в село до діда та баби. [PERSON] проживала в селі, ходила в школу на навчання. На момент смерті [PERSON] та після її смерті в будинку проживали мама з татом померлої, її діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка проживала в Тернополі та лише приїжджала до села. Діти в селі допомагали діду та бабі, але не завжди. Всі меблі, посуд залишились в будинку, яким продовжували користуватися всі мешканці будинку. Могло бути, що користувалися і на протязі перших пів року після смерті гр. [PERSON] . У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. З роз`яснень, наданих Постановою Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, що діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належить членам на праві сумісної власності. Таким чином, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить по 1/8 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Зважаючи на те, що [PERSON] померла [INFO] та [PERSON] помер [INFO] , правовідносини щодо спадкування після їхньої смерті регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За нормами ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно із ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Враховуючи те, що [PERSON] заповіту щодо належного їй, як члену колгоспного двору, майна - 1/8 частини житлового будинку по [ADDRESS] не складала, спадщину після її смерті прийняли діти: донька [PERSON] , донька [PERSON] , син [PERSON] , батьки [PERSON] та [PERSON] . Оскільки на момент смерті спадкодавця, усі спадкоємці проживали разом із спадкодавцем, тому вважаються такими, що спадщину прийняли. Так, після смерті [PERSON] , кожному із спадкоємців належала 1/5 частина з 1/8 частини, що належала [PERSON] , тобто по 1/40 частині кожному. Також, [PERSON] заповіту щодо належного йому, як члену колгоспного двору, майна - 1/8 частини житлового будинку по [ADDRESS] не складав, спадщину після його смерті прийняли батьки [PERSON] та [PERSON] , оскільки на момент смерті спадкодавця, усі спадкоємці проживали разом із спадкодавцем, тому вважаються такими, що спадщину прийняли. Так, після смерті [PERSON] , кожному із спадкоємців належала 1/2 частина з 1/8 частини, що належала [PERSON] , тобто по 1/16 частині кожному. Встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] та [PERSON] помер [INFO] , тому до правовідносин щодо спадкування після їхньої смерті застосуванню підлягають норми ЦК України 2003 року. Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно вимог ч.4 ст.1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Враховуючи те, що [PERSON] заповіту щодо належного йому майна - 1/8 частини житлового будинку по [ADDRESS] не складав, спадщину після його смерті прийняв син [PERSON] , в силу вимог ч.4 ст.1268 ЦК України, а тому він успадкували належну померлому частку житлового будинку, а саме 1/8 частину. Відповідно до ч.1, 5 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. Як було встановлено Судом, [PERSON] заповіту щодо належного йому майна, а саме 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] , що належала йому як частка у колгоспному дворі, 1/40 частини після смерті [PERSON] та 1/16 частка після смерті [PERSON] не складав. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , донька [PERSON] та донька [PERSON] (право на спадкування від якої перейшло до дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ). Донька [PERSON] не подавала заяви про прийняття спадщини, не проживала разом із спадкодавцем, а тому є такою, що не прийняла спадщину. Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] прийняли дружина і дочка [PERSON] , за яку по представленню спадкували [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (онуки). Так, після смерті [PERSON] , його дружині, як спадкоємцю першої черги належало 17/160 частин, а онукам по праву представленню по 17/480 частин, кожному, що належали б їхній матері [PERSON] . [PERSON] заповіту щодо належного їй майна, а саме 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] , що належала їй як частка у колгоспному дворі, 1/40 частини після смерті [PERSON] , 1/16 частка після смерті [PERSON] та 17/160 частин після смерті [PERSON] не складала. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є донька [PERSON] та донька [PERSON] (право на спадкування від якої перейшло до дітей [PERSON] , [PERSON] ). Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] прийняли дочка [PERSON] і дочка [PERSON] , за яку по представленню спадкували [PERSON] та [PERSON] (онуки). Так, після смерті [PERSON] , її донькам [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємцям першої черги належало 51/320 частин кожному, а онукам по праву представленню по 51/640 частин, кожному, що належали б їхній матері [PERSON] . [PERSON] , який помер [INFO] , щодо належного йому майна, а саме 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] , що належала йому як частка у колгоспному дворі, 1/40 частини після смерті [PERSON] , 1/8 частка після смерті батька [PERSON] , 17/480 частин після смерті [PERSON] та 51/640 частин після смерті [PERSON] не складав, спадщину після його смерті прийняли рідні сестри [PERSON] та [PERSON] . Так, після смерті [PERSON] , кожному із спадкоємців належала 1/2 частина з 749/1920 частини, що належала [PERSON] , тобто по 749/3840 частині кожному. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зважаючи на викладене та враховуючи, що сторони по справі не мають можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавцями не було проведено державну реєстрацію права власності на спадкове майно, тому останні змушені звертатися в суд за захистом свої невизнаних прав. Аналізуючи вищенаведені обставини, приймаючи до уваги те, що зазначені сторонами обставини унеможливлюють іншим способом захистити їхні права та інтереси, зважаючи на відмову нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, а тому слід визнати за [PERSON] право власності на 429/1280 частин житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] загальною площею 75,7 кв.м. (що складається з: 1/40 частини вказаного майна після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; 17/480 частин вказаного майна після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] ; 749/3840 частини вказаного майна після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] ), в порядку спадкування за законом. Також, слід визнати за [PERSON] право власності на 1287/3840 частин житловому будинку [ADDRESS] загальною площею 75,7 кв.м.(що складається з: 1/40 частини вказаного майна після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; 17/480 частин вказаного майна після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] ; 749/3840 частини вказаного майна після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] ; 51/640 частин вказаного майна, після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] ), в порядку спадкування за законом. Що ж стосується зустрічних позовних вимог [PERSON] , то вони підлягають до часткового задоволення, оскільки в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи [PERSON] та її представника, про те, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] пропустили строк прийняття спадщини та не прийняли її після померлої [INFO] матері [PERSON] , так як Судом при дослідженні доказів та з показів свідків, достовірно встановлено, що останні вступили в управління спадковим майном, зокрема речами побутового вжитку, меблі,одяг та окрім цього проживали, здійснювали догляд за будинком, частка в якому належала [PERSON] . Тож, Суд приходить до переконання, що за [PERSON] слід визнати право власності на 51/320 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що доводиться матеріалами справи. У задоволенні решти позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Судові витрати у справі покласти на сторони в сумах, які ними понесенні. На підставі наведеного,

Outcome: partial