Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

20 січня 2023 року [PERSON] діючи через свого представника [PERSON] звернулася із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Юрковецької сільської ради, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над онукою [PERSON] , [INFO] , призначення позивачки її опікуном та стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно і до її повноліття. В обґрунтування позову представник позивачки вказав на те, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу між батьками проживала разом із матір`ю. Після смерті матері дівчинки з 24 квітня 2017 року виховується та матеріально забезпечується бабусею дитини по лінії матері. До 24 лютого 2023 року вони проживали та були зареєстровані у м. Маріуполі Донецької області, після евакуації переїхали у Чернівецьку область, де проживають і надалі. Відповідач вихованням дитини не займається, матеріально не забезпечує її та не бере участі у житті взагалі. З початком воєнних дій на території України залишив зареєстроване місце проживання у Херсонській області та виїхав до Естонії на постійне проживання. У 2017 році він надав нотаріальну згоду на виховання [PERSON] бабусею. Позивачка за місцем тимчасового проживання влаштувалася на роботу прибиральницею, має постійний дохід. Вона є найближчим родичом дитини і бажає займатися її вихованням. Після надходження позовної заяви суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. 14 лютого 2023 року після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача та усунення недоліків позовної заяви відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 20 березня 2023 року закрито підготовче провадження. Сторони в засідання не з`явилися, від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи в його відсутності і відсутності позивачки та про підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки останнє відоме зареєстроване місце проживання [PERSON] знаходиться на тимчасово окупованій території України, тому відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України та ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» він вважається повідомленим належним чином. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Юрковецької сільської радиу судове засідання не з`явився, надали суду висновки органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача та призначення опікуна. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ст.280-282 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу, під час проживання у якому у них [INFO] , народилася донька - [PERSON] . У свідоцтві про народження серії [NUMBER] батьками дитини були зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . 08 жовтня 2009 року рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області (справа № 2-2316) шлюб між батьками [PERSON] було розірвано, про що 01 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області складено актовий запис № 116 про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір`ю по [ADDRESS] та була зареєстрована за даною адресою. [INFO] мати дитини - [PERSON] померла, про що складено актовий запис про смерть № 640 від 25 квітня 2017 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Після смерті матері [PERSON] залишилася проживати разом із бабусею [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Факт родинних відносин між дитиною та позивачкою підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , мати якої зазначена - [PERSON] , свідоцтвом про народження [PERSON] , мати якої зазначена - [PERSON] та копією свідоцтва про шлюб [PERSON] з [PERSON] . 28 липня 2017 року відповідач склав нотаріально засвідчену заяву, відповідно до якої передав свою дитину [PERSON] на виховання її бабусі [PERSON] , а також надав згоду вживати у випадах крайньої необхідності заходів, необхідних для здоров`я дитини, які можуть виникнути під час виконання обов`язків з виховання дитини, та на підписання усіх необхідних для цього документів та заяв, на строк до 01 вересня 2021 року. Заява відповідача засвідчена приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Сердюк Л.І. З початком воєнних дій сім`я позивачки у складі: чоловіка - [PERSON] , [PERSON] та її молодшої сестри - [PERSON] , [INFO] , вимушено виїхали на тимчасове проживання у Чернівецьку область, де стали на облік як внутрішньо переміщенні особи та зареєстрували місце свого тимчасового проживання за адресою: [ADDRESS] . З часу написання цієї заяви відповідач з дитиною не спілкувався, участі у її вихованні та матеріальному утриманні не приймав. На даний час місце перебування відповідача не відомо, остання відома адреса реєстрації його місця проживання - [ADDRESS] . Виконавчий комітет Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в особі органу опіки та піклування надали суду подання від 11 квітня 2023 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] та призначення опікуном бабусю. Вказане подання грунтується на наступних висновках. Відповідно до подання дитина прибула на територію Юрковецької сільської ради 11 березня 2022 року у супроводі бабусі [PERSON] і взята на облік внутрішньо переміщених осіб 8 квітня 2022 року (довідка №7707-7000452894). Згідно характеристики Баламутівського ЗЗСО, який відвідує дитина після переміщення, рідний батько [PERSON] участі у вихованні не бере і не цікавиться її побутом, справами, життям. Дівчину виховує бабуся, вона відповідально ставиться до її виховання та навчання. Вдома створено всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини. [PERSON] підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, відвідує батьківські збори та шкільні заходи, слідкує за її поведінкою у позашкільний час. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які проживають по-сусідству з сім`єю, де проживає дитина, підтверджують, що батько у вихованні та утриманні дочки участі не приймає. [PERSON] стверджує, що вона ніколи не бачила батька [PERSON] , не чула, щоб вона з ним спілкувалася. [PERSON] в своїй заяві вказує, що бабуся намагалася зв`язатися з батьком [PERSON] , але той не відповідав на дзвінки. Зі слів дівчинки тато не захотів її забрати після смерті матері, а залишив на бабусю. [PERSON] теж підтверджує, що впродовж перебування дитини в селі, батька не бачила і не чула, щоб з ним було якесь спілкування. Передаючи слова бабусі, сусідка вказує, що дитина не отримує допомогу по втраті годувальника, оскільки батько після смерті матері з відповідною заявою до компетентних органів не звертався. Згідно висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 15 березня 2023 року, виданого КНП «Заставнівська багатопрофільна лікарня» Юрковецької сільської ради, [PERSON] здорова. Комісія, що 29 березня 2023 року здійснювала обстеження умов проживання [PERSON] , виявила, що остання прибула на територію с.Баламутівка 11 березня 2023 року разом з чоловіком та двома онучками, проживають в будинку по [ADDRESS] , де є всі необхідні умови для проживання: стіл, ліжка, шафа. Оскільки [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно своєї дитини та з метою захисту її прав та інтересів, орган опіки та піклування вважає за доцільне прийняття рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.164 СК України можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-и) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». У відповідності до положення пунктів 15 та 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід застосовувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Оцінивши усі докази в сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні безперечно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своєї дитини і на цих підставах повинен бути позбавлений батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У своєму поданні від 11 квітня 2023 року орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном [PERSON] , оскільки вона належним чином турбується про дитину, купує їй необхідні речі, за час проживання у селі зарекомендувала себе з позитивної сторони. За медичним висновком КНП «Заставнівська багатопрофільна лікарня» Юрковецької сільської ради вона є здоровою. Позивачка працює прибиральницею. [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , який дав письмову згоду на влаштування дитини, позбавленої батьківського піклування, під опіку дружини. [PERSON] станом на 10 грудня 2022 року відповідно до ст. 89 КК України визнано такою, що не має судимості. Раніше була засуджена за ч. 1 ст. 155, ст. 166, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі, Указом Президента України «Про помилування» від 18 грудня 2007 року строк покарання було скорочено до 6 років 6 місяців позбавлення волі, звільнено на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 5 місяців. Згідно з нормами ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 63 ЦК України опікуном може бути фізична особа з повною цивільною дієздатністю, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (пункт 3.1.). Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного (частина четверта стаття 67 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 244 СК України не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу, зокрема п. 10 ч. 1 ст. 212 СК України вказує на осіб, які були засуджені за кримінальні правопорушення проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших кримінальних правопорушень. Розділом IV Кримінального кодексу України визначено кримінальні правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи серед до яких входить і стаття 155 ч.1. Згідно з нормами п.3 Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866 Органи опіки та піклування провадять свою діяльність, пов`язану із захистом прав дитини, з дотриманням таких принципів: забезпечення найкращих інтересів дитини; недопущення дискримінації дітей; конфіденційності інформації про дитину. Безпосереднє ведення справ і координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, а також стосовно здійснення передбачених законодавством заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству стосовно дітей та за участю дітей покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад (далі - служби у справах дітей). Для здійснення визначених законом повноважень щодо захисту прав дітей міські, районні у містах (у разі їх утворення), сільські, селищні ради об`єднаних територіальних громад забезпечують: облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; дітей, які можуть бути усиновлені; дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які прибули з інших територій; усиновлених дітей, за умовами проживання та виховання яких здійснюється нагляд; дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах; потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів; кандидатів в усиновлювачі; нерухомого майна дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, у тому числі дітей, які до утворення служб у справах дітей міськими, районними у містах (у разі їх утворення), сільськими, селищними радами об`єднаних територіальних громад перебували на відповідному обліку в службах у справах дітей райдержадміністрацій (облік потенційних прийомних батьків, батьків-вихователів, дітей, які можуть бути усиновлені, та кандидатів в усиновлювачі ведуть виключно служби у справах дітей виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад). Відповідно до п.38 Порядку діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, не можуть бути влаштовані в сім`ї осіб, які були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324 і 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів. За вимогами п.42 Порядку опіка, піклування над дитиною встановлюється рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за наявності документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку, або судом. Згідно з п.44 Порядку рішення про встановлення опіки, піклування приймається у місячний строк після подання заяви і документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку. Аналіз нормч. 3 ст. 244 та п. 10 ч. 1 ст. 212 СК України вказує на те, що особи засуджені ч.1ст.155 та ст.166 КК України не можуть бути опікунами, при цьому, не має заборони щодо осіб у яких є знята і погашена судимість по іншим кримінальним правопорушенням. Крім того, необхідно звернути увагу на те, що норма п.38 Порядку дублює норми Сімейного кодексу України. Відповідно до витягу з інформаційно-аналітично системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» [PERSON] станом на 10 грудня 2022 року є особою, яку 07 липня 2003 Оржонікідзевським районним судом м. Маріуполя засуджено за ч. 1 ст. 155, ст. 166, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі, Указом Президента України «Про помилування» від 18 грудня 2007 року строк покарання було скорочено до 6 років 6 місяців позбавлення волі, звільнено на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 5 місяців. Особа до кримінальної відповідальності не притягується, в розшуку не перебуває та відповідно до ст. 89 КК України визнається такою, що не має судимості. Враховуючи норми, за якими була засуджена [PERSON] вона не може бути опікуном дитини, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки не враховано вказаних норм, тому у цій частині позовних вимог слід відмовити. Позбавлення батьківських прав не звільняє відповідача від виконання обов`язку утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно з вимогами ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За нормами ч.2 ст.258 СК України баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню, встановлено наявність підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] , а також стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 січня 2023 року. Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, враховуючи вказану норму, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. щодо розгляду вимог нематеріального характеру про позбавлення батьківських прав та 1073,60 грн. щодо вимог матеріального характеру про стягнення аліментів - всього в сумі 2147,20 грн.

Outcome: approved