Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті під час воєнних дій, заінтересована особа: Миргородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції. В поданій заяві [PERSON] просить встановити факт смерті його сина [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] у місті Маріуполь Донецької області Україна, під час оборони міста Маріуполь. Заяву мотивує тим, що [PERSON] був учасником бойових дій та проходив військову службу за контрактом у лавах Національної гвардії України з 12. 12.2016 року. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , виданого командиром військової частини [NUMBER] Національної гвардії України, гр. [PERSON] , [INFO] , перебував на військовій службі в Національній гвардії України. З початку повномасштабного вторгнення рф на територію України [PERSON] встав на відсіч військової агресії з боку рф, ніс службу у м. Маріуполь Донецької області, з 14.04.2022 року перестав виходити на зв`язок. У травні 2022 року ним було отримано сповіщення від військової частини [NUMBER] Національної гвардії України у вигляді довідки про те, що його син військовослужбовець військової частини [NUMBER] Національної гвардії України старший солдат [PERSON] загинув [INFO] під час ведення оборони міста Маріуполь Донецької області. Отже, факт смерті розвідника (старшого кулеметника) 2-го відділення 3-ї бойової групи розвідки спеціального призначення окремого загону спеціального призначення «Азів» старшого солдата [PERSON] підтверджується повідомленням про смерть, направленим на його ім`я. Крім того, Наказом № 121 від 13.05.2022р. розвідника (старшого кулеметника) 2-го відділення 3-ї бойової групи розвідки спеціального призначення окремого загону спеціального призначення « [INFO] » старшого солдата [PERSON] , виключено з усіх видів забезпечення, у зв`язку зі смертю від вогнепального поранення, несумісного з життям, під час виконання бойових завдань [INFO] . Крім того, доказом підтвердження загибелі [PERSON] (старшого солдата) під час захисту державного суверенітету та територіальної цілісності України є нагородження його сина посмертно орденом Богдана Хмельницького 3-го ступеня Указом Президента України № 540/2022. Отримати свідоцтво про смерть у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стан». Територіальну громаду, де загинув син віднесено до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 року. Ухвалою суду від 04 серпня 2023 року заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку окремого провадження. У судове засідання заявник [PERSON] , будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримує, просить задовольнити. Представник заінтересованої особи - Миргородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, сповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, заперечень не мають. Враховуючи невідкладний розгляд заяви, згідно ч.2 ст. 317 ЦПК України, суд вважає що неявка учасників справи не є перешкодою для її розгляду. Фіксування судового засідання не здійснювалось технічним записом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 315, 317 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України передбачені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхнім представником до суду за межами такої території. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] являється сином заявника [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 405 (а.с.9). [PERSON] , [INFO] , загинув - [INFO] , під час ведення оборони міста Маріуполь, що підтверджується: - довідкою про загибель військовослужбовця військової частини [NUMBER] Національної гвардії України від 30.05.2022 року № 40/57/9/2-348, складеною на підставі донесення командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України та засвідченою т.в.о. командира військової частини [NUMBER] Східного оперативного територіального об`єднання Національної гвардії України полковником [PERSON] ; - витягом з Наказу командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України №121 від 13.05.2022р., відповідно до якого розвідника (старшого кулеметника) 2-го відділення 3-ї бойової групи розвідки спеціального призначення окремого загону спеціального призначення « [INFO] » старшого солдата [PERSON] , виключено з усіх видів забезпечення, у зв`язку зі смертю від вогнепального поранення, несумісного з життям, під час виконання бойових завдань [INFO] ; - Указом Президента України «Про відзначення державними нагородами України» від 28.07.2022 р. № 540/2022 - старшого солдата [PERSON] нагороджено орденом Богдана Хмельницького ІІІ ступеню - посмертно. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно із ч. 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Матеріалами справи підтверджується, що заявник є рідним батьком загиблого [PERSON] , та має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту його смерті на тимчасово окупованій території України. Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Згідно із ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Наказом Міністерства охорони здоров`я від 08 серпня 2006 року № 545 затверджено форми первинної облікової документації та інструкції щодо їх заповнення та видач, а саме лікарського свідоцтво про смерть (форма N 106/о ( z1152-06 ); фельдшерської довідки про смерть (форма N 106-1/о ( z1153-06 ); лікарського свідоцтва про перинатальну смерть (форма N 106-2/о ( z1154-06 ). Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 вересня 2022 року, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року №75, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.04.2022 року за №453/37789 (у редакції Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 13.09.2022 року №206), до нього входить за п. 7 Маріупольський район: 1) Кальчицька сільська територіальна громада; 2) Мангушська селищна територіальна громада; 3) Маріупольська міська територіальна громада; 4) Нікольська селищна територіальна громада; 5) Сартанська селищна територіальна громада. Суд враховує, що ч.2 ст. 317 ЦПК України передбачає можливість розгляду справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, визначеній саме Верховною радою України. Перебування Маріупольського району в тимчасовій окупації визначено, у даному випадку, Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Відповідно до ч. 1ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 №2-591/11 (14-31цс21) саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Тому, відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії. Враховуючи введення в країні військового стану, загальновідомий факт ведення активних бойових дій, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на території м. Маріуполь у період смерті сина заявника, який згідно ч.3 ст.82 ЦПК України не потребує доказування, віднесення Маріупольського району до складу тимчасово окупованої території не Верховною радою, а Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, за обставин достатності доказів для висновку про настання смерті [PERSON] - [INFO] , на думку суду не може бути перешкодою для розгляду заяви та ухвалення справедливого рішення про задоволення заяви. Відповідно до ст.ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Забезпечення кожному права на справедливий суд і реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» і «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Європейський суд з прав людини, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Враховуючи викладену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне взяти до уваги надані заявником документи, і оцінити їх разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, оскільки можливість збору доказів смерті особи під час бойових дій на окупованій території та території, яка знаходиться в безпосередній близькості до зони бойових дій, може бути істотно обмеженою, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного і сімейного життя тощо. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що заявник є рідним батьком [PERSON] , який був військовослужбовцем військової частини [NUMBER] Національної гвардії України та [INFO] загинув під час ведення оборони міста Маріуполь, Донецької області, Україна, яке наразі є тимчасово окупованою територією України, що робить неможливим проведення реєстрації факту смерті в органах реєстрації актів цивільного стану. За викладених обставин, суд вбачає правові підстави та вважає за необхідне встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , в судовому порядку. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно змісту ст. 18 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом.

Outcome: approved