Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

28 березня 2023 року до суду надійшла вищевказана позовна заява, відповідно до якої [PERSON] просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , стягнути щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позову позивач вказує, що між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб 10.02.2007, про що складено відповідний актовий запис. Від спільного подружнього життя в них народився син - [PERSON] , [INFO] . Під час проживання в АР Крим, відповідач свої батьківські обов`язки не виконувала. Позивач звертався до Державної бюджетної установи Республіки Крим «Алуштинський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді», де відповідачці було запропоновано пройти курс реабілітації, контролювати відвідування та успішність дитини у школі. У серпні 2019 року позивач разом із сином переїхали до кривого Рогу, про що було повідомлено відповідачку. Водночас, остання залишилася проживати в [ADDRESS] та перестала спілкуватися з сином. Відповідачка ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться станом його здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. Не цікавиться його навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Відповідачка, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Внаслідок чого, створились умови, які шкодять інтересам дитини. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Ухвалою суду від 10 квітня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 26 квітня 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Одночасно зобов`язано позивача [PERSON] забезпечити явку неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у судове засідання, для заслуховування думки неповнолітньої дитини з приводу заявлених вимог. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, суду пояснив, що перебував у шлюбі з відповідачкою. У серпні 2019 року він забрав сина до Кривого Рогу, відповідачка не цікавиться дитиною взагалі, матеріально не допомагає. Представник позивача адвокат Платошин О.М. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , суду показала, що позивач її брат. Він розлучився з відповідачкою, через рік забрав свого сина до м. Кривого Рогу. В 2022 році вона спілкувалася з відповідачкою, остання цікавилася, як можна побачити дитину, вона їй все пояснила. Однак відповідачка з дитиною не спілкується, його життям не цікавиться. Пояснила суду, що відповідачка зловживає алкогольними напоями. Племінник спілкується з бабусею, матір`ю відповідачки. Заінтересована особа неповнолітній [PERSON] у судовому засіданні вказав на те, що він з 2019 року проживає разом зі своїм батьком, оскільки його мати ним не цікавиться. Пояснив, що за час життя разом з мамою вона не займалася його вихованням, лишала одного дома без їжі. Підтримує позов батька, щодо позбавлення його матері батьківських прав. Відповідач [PERSON] про день слухання справи сповіщена належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Судової влади України згідно ч.11 ст.128 ЦПК України (з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи); відзиву на позов суду не надала у встановлений законом строк без поважних причин; заяв на відкладення розгляду справи не надійшло. Представник третьої особи виконкому Саксаганської районної у місті ради надійшла заява про розгляд справи без її участі. На підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, свідка, думку неповнолітнього [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 10.02.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Алуштинського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, актовий запис №21. Після державної реєстрації шлюбу, прізвище дружини змінилося на [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження [INFO] народився [PERSON] , де в графі батько зазначений [PERSON] , в графі мати - [PERSON] (а.с.8). Як вказав позивач в судовому засіданні, в 2019 році він разом з сином переїхав на постійне місце проживання до м. Кривого Рогу. Відповідачка [PERSON] залишилася проживати в АРК, м. Алушта, с. Малорічінське. Дитина є учнем Криворізької гімназії №122 Криворізької міської ради, на підтвердження надана довідка від 27.03.2023 року №108 (а.с.13). Відповідно до характеристики вказаного закладу, [PERSON] навчається п`ятого класу. Він дотримується всіх правил шкільного розпорядку, ніколи не запізнюється, уроків не пропускає. Рідко хворіє. У хлопчика добрий загальний розвиток. За увесь період навчання у КГ №122 матір жодного разу не відвідувала шкільних та позашкільних заходів, ніколи не спілкувалася з педагогами з приводу навчання та виховання дитини (а.с.11). Щодо не виконання відповідачкою батьківських обов`язків, наданий акт обстеження житлово-побутових умов проживання здобувача освіти, посвідчена заступником директора Криворізької гімназії №122 від 23.03.2023, з якої вбачається, що у дитини є окрема кімната, в якій в наявності спальне місце, шафа для речей, стіл для занять, є телефон. Дитина забезпечена їжею, одягом, взуттям. Прибуток сім`ї складається з заробітку батька. Родина перебуває на обліку в Криворізькому міському центрі соціальних служб та в службі у справах дітей, як родина, яка опинилася в складних життєвих обставинах (а.с.12, 12 зворот). Частиною 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Суд вважає, що відповідачка мала реальну можливість по вихованню дитини, однак свідомо ухиляється від обов`язку по її вихованню. Відповідно до вимог ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] пояснив, що маму не бачить і не спілкується з нею, вона його вихованням та утриманням не займається. Не заперечував проти позбавлення її батьківських прав. На підставі досліджених та оцінених в сукупності доказів судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не виконує покладених на неї ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо піклування про здоров`я свого неповнолітнього сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Крім того відповідачкою не забезпечується необхідного харчування, медичного догляду, лікування сина, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, що є підставою для позбавлення її батьківських прав і за наведених обставин таке позбавлення батьківських прав є необхідним та відповідає найвищім інтересам дитини. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст.180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до вимог ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ст. 183 ч. 1 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 березня 2023 року до досягнення сином повноліття. Відповідно до п. 7 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач не сплачує судовий збір за подання позову до суду, оскільки позов подано на захист прав та інтересів малолітньої особи, а тому суд,

Outcome: approved