Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

У червні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі-Банк) звернулося до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 14 квітня 2006 року між Банком та [PERSON] укладено договір №б/н про відкриття картрахунку та обслуговування банківських послуг, відповідно якому було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг №б/н від 26.03.2010 року, згідної якої останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, допустив заборгованість, яка станом на 04 квітня 2023 року складає 36752,38 грн, з них: 29867,54 грн - заборгованість за тілом кредита, 6884,84 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. У судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені. Представник позивача у позовній заяві проти розгляду справи без участі відповідача та заочного розгляду справи заперечень не мав. Відповідач про розгляд справи повідомлявся, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзив на позов не надав. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 14 квітня 2006 року між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк", зміна назви на АТ КБ "Приватбанк", та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н про відкриття картрахунку та обслуговування банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 6500 грн. на картковий рахунок на строк дії картки - два роки. Даним договором було передбачено умови кредитування з використанням платіжної картки - Visa Classic Credit, за користування кредитним лімітом сторони узгодили сплату процентів у розмірі 3% на місяць з розрахунку 360 днів на рік. Порядок погашення кредиту визначено сплатою щомісячних платежів у розмірі 7% від суми заборгованості під кінець звітного місяця. Кредитний ліміт на платіжну картку відповідача було встановлено Банком 16 травня 2006 року у сумі 6500,00 грн, який у подальшому зменшувався та збільшувався: 12 квітня 2007 року до 8000,00 грн.; 13 квітня 2007 року до 8000,00 грн., 26 грудня 2008 року до 4000,00 грн.; 17 грудня 2009 року до 5000,00 грн.; 18 грудня 2009 року зменшення до 5000,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості, наданого банком, та виписки за договором №б/н за період 14.04.2006-07.04.2023, станом на 01 квітня 2010 року відповідач ні поточної, ні простроченої заборгованості перед позивачем за вказаним кредитним договором не мав. 26 березня 2010 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанк й на підставі вказаної заяви йому перевипущено платіжну картку з встановленим кредитним лімітом на умовах тарифного плану для карти типу "Універсальна". 27 вересня 2010 року банк збільшив відповідачу кредитний ліміт до 6000,00 грн.; 15 березня 2011 року до 8000,00 грн.; 20 червня 2011 року до 10000,00 грн.; 30 вересня 2011 року до 8000,00 грн.; 27 червня 2013 року до 14500,00 грн.; 22 січня 2016 року до 14500,00 грн.; 08 лютого 2016 року до 13080,00 грн.; 26 лютого 2016 року до 12110,00 грн.; 23 травня 2017 року до 14000,00 грн.; 26 лютого 2019 року до 13380,00 грн.; 22 травня 2020 року до 13380,00 грн.; 02 червня 2020 року до 13380,00 грн.; 15 червня 2020 року до 13380,00 грн.; 30 червня 2020 року до 13380,00 грн.; 13 липня 2020 року до 13380,00 грн.; 24 липня 2020 року до 13380,00 грн.; 06 серпня 2020 року до 13380,00 грн.; 17 серпня 2020 року до 13380,00 грн.; 28 серпня 2020 року до 13380,00 грн.; 08 вересня 2020 року до 13229,65 грн.; 23 вересня 2020 року до 13229,65 грн.; 13 серпня 2021 року до 23000,00 грн.; 18 листопада 2021 року до 29000,00 грн.; 26 грудня 2022 року до 0,00 грн. Всього протягом дії договору Банком було видано чотири кредитні картки, остання з яких має термін дії до 04/22. Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по рахунку. Анкета - заява від 26 березня 2010 року не містить даних про нарахування процентів, пені та штрафу. Позивач надав розрахунок, за яким заборгованість відповідача перед Банком за кредитним договором від 14 квітня 2006 року станом на 04 квітня 2023 року складає 36752,38 грн, з них: 29867,54 грн - заборгованість за тілом кредита, 6884,84 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтями 1046, 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які надані на підтвердження позовних вимог позивачем, останні не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). Як встановлено вище, заява-анкета, підписана відповідачем 26 березня 2010 року, не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами. Ураховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що на день підписання анкети-заяви 26 березня 2010 року сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, анкета-заява на отримання кредитної картки не містить посилання на конкретні умови кредитування, порядок повернення кредиту, що за відсутності належних доказів, які б достовірно підтверджували прийняття представлених банком умов та тарифів відповідачем та приєднання до них як другої сторони до запропонованого договору, є підставою для відмови у стягненні з відповідача 6884,84 грн - заборгованості за відсотками за користування кредитом, оскільки такі є недоведеними. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, та що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Разом з тим, враховуючи, що з 26 березня 2010 року відповідач сплачував проценти, сплату яких не було передбачено за зміненими умовами кредитування, розмір яких станом на 31 травня 2015 року складає 13188.19 грн. та за рахунок кредиту з 01 червня 2015 року відбувалося погашення процентів на загальну суму 31175, 62 грн., що відображено у розрахунку в колонці "відсотки, погашені за рахунок кредиту", та згідно з наданою Банком випискою з карткового рахунку позичальника, сплату яких не передбачено договором, а всього процентів у сумі 44363,8 грн., заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом відсутня. Таким чином позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір суд відносить на рахунок позивача.

Outcome: dismissed