Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

22.03.2023 [PERSON] здав на пошту позов, в якому вказує, що рішенням Миколаївської селищної ради від 05.08.2019 йому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,9595 га, для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Миколаївської селищної ради. На підставі зазначеного рішення ТОВ «Сумський земельний кадастр» розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який 10.07.2020 погоджений ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області без будь-яких зауважень. Але рішенням від 26.03.2021 Миколаївська селищна рада відмовила йому в затвердженні проекту землеустрою. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16.09.2021 Миколаївську селищну раду зобов`язано повторно розглянути його заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 5920655300:03:009:0009. Згодом він дізнався, що рішенням Миколаївської селищної ради від 22.09.2021 [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 5920655300:03:009:0009, площею 0,9595 га, а рішенням селищної ради від 23.12.2021 затверджено проект землеустрою та передано у власність [PERSON] зазначену земельну ділянку. 14.01.2022 останній зареєстрував право власності на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав. Але рішення Миколаївської селищної ради від 22.09.2021 про надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою є незаконним, бо такий дозвіл надано на розробку проекту землеустрою земельної ділянки, яку було сформовано на виконання раніше наданого йому дозволу ще 04.06.2019 і саме тоді земельній ділянці присвоєно кадастровий номер. Вказане суперечить ч. 1 ст. 123 ЗК України. Проект землеустрою, розроблений на замовлення [PERSON] , немає ніякого стосунку до формування земельної ділянки з кадастровим номером 5920655300:03:009:0009. Через це рішення Миколаївської селищної ради від 23.12.2021 про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність [PERSON] земельної ділянки є незаконним. Фактично вказаним рішенням затверджений раніше розроблений на його ім`я ТОВ «Сумський земельний кадастр» проект землеустрою відведення спірної земельної ділянки. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просить визнати незаконними та скасувати рішення Миколаївської селищної ради від 22.09.2021 та 23.12.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та затвердження вказаного проекту, передання у власність [PERSON] спірної земельної ділянки, скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області Черкашиної М.С. від 07.04.2023 задоволено заяву судді Черкашиної М.С. про самовідвід та відведено останню від розгляду справи. Справу передано до канцелярії суду на повторний автоматизований розподіл для визначення іншого складу суду. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 19.04.2023 відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. 12.05.2023 до суду надійшов відзив представника Миколаївської селищної ради - адвоката Просвіркіної М.С., в якому вона просила відмовити в задоволенні позову. 17.05.2023 до суду надійшла відповідь позивача [PERSON] на відзив Миколаївської селищної ради, в якому він вказує, що всупереч рішенню Сумського окружного адміністративного суду від 16.09.2021 у справі №480/6919/21 Миколаївська селищна рада до сьогодні належним чином не розглянула повторно його заяву про затвердження проекту землеустрою, оскільки ніяке рішення у встановленому порядку та у встановленій формі селищною радою не прийняте. Крім того, на час надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою вже проголошено рішення в справі №480/6919/21, яким зобов`язано селищну раду повторно розглянути його заяву про затвердження проекту землеустрою, тобто вже на той час не просто було два претенденти на земельну ділянку, а існував спір щодо земельної ділянки. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 17.05.2023 закрито підготовче провадження в справ та призначено її до судового розгляду. 31.05.2023 до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] , в якому він просив відмовити в у задоволенні позовних вимог. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 15.06.2023 замінено третю особу Управління в м. Сумах та Сумському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області на ГУ Держгеокадастру у Сумській області. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просить задовольнити (а. с. 143). Представник відповідача Миколаївської селищної ради - адвокат Просвіркіна М.С. у судове засідання також не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог заперечує (а. с. 144). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 138). Подав заяву про розгляд справи без його участі (а. с. 139). Представник третьої особи - ГУ Держгеокадастру у Сумській області в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 141). Про причини неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, рішенням 38 сесії Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області VII скликання від 05.04.2019 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності», серед іншого, за клопотання начальника відділу стратегічного розвитку та земельних відносин вказаної ради надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності з кадастровим номером 5920655300:03:007:0486, площею 2,9595 га, яка розташована за межами населених пунктів Миколаївської селищної ради (а. с. 52 зв.). 04.06.2019 інженером-землевпорядником ТОВ «Сумський земельний кадастр» [PERSON] виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером 5920655300:03:007:0486, відповідно до якої вона поділялася на земельні ділянки з кадастровими номерами 5920655300:03:009:0009 і 5920655300:03:009:0010 площами 0,9595 га і 2,0000 га відповідно, код класифікації видів цільового призначення земель - землі запасу сільськогосподарського призначення, код угіддя згідно з класифікацією видів земельних угідь - сільськогосподарські угіддя-пасовища (а. с. 50-51, 85). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру державна реєстрація спірної земельної ділянки здійснена 04.07.2019 на підставі технічної документації ТОВ «Сумський земельний кадастр» ( [PERSON] ) від 04.06.2019 (а. с. 75). 30.07.2019 до Миколаївської селищної ради надійшла заява мешканця смт. Миколаївка [PERSON] від 25.07.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,9595 га з кадастровим номером 5920655300:03:009:0009 для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Миколаївської селищної ради (а. с. 55 зв.). Рішенням 40 сесії Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області VII скликання від 05.08.2019 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності» затверджено виготовлену ТОВ «Сумський земельний кадастр» технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером 5920655300:03:007:0486 на дві земельні ділянки запасу сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами 5920655300:03:009:0009 і 5920655300:03:009:0010 (а. с. 52). 05.08.2019 рішенням 40 сесії Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області VII скликання «Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки» [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,9595 га, кадастровий номер 5920655300:03:009:0009, для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області (а. с. 55). Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16.09.2021, яке набрало законної сили 19.10.2021, у справі №480/6919/21 за позовом [PERSON] до Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії встановлено, що на підставі зазначеного рішення Миколаївської селищної ради від 05.08.2019 «Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки» ТОВ «Сумський земельний кадастр» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області (а. с. 11-12). Вказаний проект землеустрою погоджено ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, що підтверджується висновком від 10.07.2020 №9488/82-20. Пунктом 8 вказаного висновку визначено: проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності - рілля, для ведення особистого селянського господарства розташованої за межами населених пунктів на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам. У пункті 10 вказаного висновку зазначено, що вказаний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] погоджується. Для затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивач звернувся до Миколаївської селищної ради з відповідною заявою, документацією із землеустрою та позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації. Рішенням від 26.03.2021 Миколаївська селищна рада відмовила позивачу в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку з невідповідністю вимогам законів та технічно-економічного обґрунтування використання та охорони земель. Зазначеним вище рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16.09.2021 адміністративний позов [PERSON] задоволено частково: визнано протиправним і скасовано рішення Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області від 26.03.2021, яким відмовлено [PERSON] у затвердженні проекту землеустрою. Зобов`язано Миколаївську селищну раду повторно розглянути заяву [PERSON] про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5920655300:03:009:0009, площею 0,9595 га, за результатами її розгляду прийняти рішення з урахуванням вимог діючого законодавства. На виконання вказаного рішення судом 30.12.2021 видано виконавчий лист (а. с. 13). Рішенням ІІ пленарного засідання 11 сесії Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області VIIІ скликання від 22.09.2021 «Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки» [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, кадастровий номер 5920655300:03:009:0009, площею 0,9595 га, для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованої за межами с. Веселе, Сумського району, Сумської області (а. с. 16). На підставі договору від 25.11.2021 ФОП [PERSON] виготовлено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] у власність земельної ділянки за межами населених пунктів на території Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської з кадастровим номером 5920655300:03:009:0009, площею 0,9595 га, відповідно до якого цільове призначення земельної ділянки змінювалося із «земельні ділянки запасу (земельні ділянки, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам)» на «для ведення особистого селянського господарства», код угіддя згідно з класифікацією видів земельних угідь - рілля (а. с. 70-76). 23.12.2021 на ІІ пленарному засіданні 14 сесії Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області VIIІ скликання відбулося голосування депутатів за проект рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 5920655300:03:009:0009 та передачу її у власність [PERSON] (а. с. 14). Як вбачається з протоколу поіменного голосування депутатів проти проекту вказаного рішення проголосували всі присутні депутати (а. с. 15). 23.12.2021 на ІІ пленарному засіданні 14 сесії Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області VIIІ скликання прийнято рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 5920655300:03:009:0009 та передачу її у власність [PERSON] (а. с. 18). Згідно з протоколом поіменного голосування за рішення на користь [PERSON] проголосували майже всі присутні депутати (а. с. 19). Варто зазначити, що копії протоколів поіменно голосування не містять порядкового номеру, який би вказував, за яке з питань депутати голосували першим, а тому твердження представника Миколаївської селищної ради, що питання про затвердження проекту землеустрою [PERSON] розглядалося першим, вказаними протоколами, як й іншими матеріалами справи, не підтверджується. Доказів на підтвердження своїх доводів адвокат не надала. Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 14.09.2022 у справі №480/6919/21, яка постановлена в порядку судового контролю, представнику [PERSON] відмовлено у визнанні протиправним рішення, прийнятого Миколаївською селищною радою на виконання рішення суду в справі №480/6919/21, а саме: рішення прийнятого 23.12.2021 на 2 пленарному засіданні 14 сесії Миколаївської селищної ради про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] з кадастровим номером 5920655300:03:009:0009, площею 0,9595 га (а. с. 53-54). Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.03.2023 у справі №480/350/23 за позовом [PERSON] до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: Миколаївська селищна рада, про визнання протиправною та скасування постанови, яке набрало законної сили 31.05.2023, встановлено, що 28.01.2022 Миколаївською селищною радою до відділу примусового виконання рішень направлено лист за №111 з проханням закінчити виконавче провадження. До листа селищною радою додано проект рішення від 23.12.2021 про надання позивачу у власність земельної ділянки та протокол поіменного голосування щодо вказаного питання (а. с. 28-31). За результатами розгляду вказаних документів, державним виконавцем 03.02.2022 прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням рішення суду до моменту відкриття виконавчого провадження. Вказаним рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.03.2023 визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Діхтяренко В.О. від 03.02.2022 про закінчення виконавчого провадження. Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, й ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав, і такі правовідносини мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 361/2965/15-а, від 09.11.2021 у справі № 542/1403/17). Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з п. в) ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Як вбачається з п. б) ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Як вбачається з ч. 6, абз. 1, 3 ч. 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Як вбачається з ч. 1-4 ст. 791 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом. Згідно з ч. 8 ст. 118, ч. 6 ст. 186, ч. 1, 4-6 ст. 1861, ч. 9 ст. 118 ЗК України, у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (першого розгляду Миколаївською селищною радою клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою), проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту. Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що на час виникнення спірних правовідносин закон передбачав певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме: 1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність; 2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивованої відмови у його наданні); 3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин відповідно до приписів статті 1861 ЗК України; 4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі; 5) прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність рішення про затвердження погодженого проекту землеустрою або рішення про відмову у переданні земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду. При цьому аналіз наведених вище норм ЗК України свідчить про те, що єдиною підставою для відмови в затвердженні проекту землеустрою могло бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 1861 ЗК України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки в Державному земельному кадастрі. Жодних інших правових підстав для відмови в затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 1861 ЗК України, норми статті 118 ЗК України на час виникнення спірних правовідносин не містили. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №1640/2594/18, від 22.10.2020 у справі № 808/3083/17, від 22.09.2022 у справі №240/8903/19. У той же час отримання дозволу на розробку проекту землеустрою з приводу відведення земельної ділянки, так само як і розроблення проекту, не означає позитивного рішення про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю прийняття рішення органом місцевого самоврядування. Усі учасники земельних відносин мають рівне право розробити проекти землеустрою, подальше затвердження яких відбувається з кінцевим визначенням особи, що отримає право власності або користування (оренду) на ділянку, а тому немає підстав зважати на пріоритетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що виключає наявність порушеного права позивача. У спірних правовідносинах як позивач, так і інші особи мають рівне право розробити проекти землеустрою, подальше затвердження яких відбувається з кінцевим визначенням особи, що отримає право власності або користування (оренду) на ділянку. Верховний Суд неодноразово вирішував спори щодо правомірності дій, зокрема, органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам та в своїх постановах висловлював правові висновки, суть яких зводиться до того, що дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки може бути наданий декільком особам, які звернулись з відповідними заявами про його надання. Як наслідок, проект можуть розробляти одночасно декілька замовників, а хто з них отримає ділянку, - визначатиметься на стадії затвердження проекту та надання її у власність. Зокрема, такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі 154/3345/16. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що Миколаївська селищна рада мала повноваження, передбачені законом на прийняття 22.09.2021 рішення про надання [PERSON] дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 5920655300:03:009:0009, оскільки спірна земельна ділянка на момент прийняття рішення була вільною від обтяжень і відповідно власник земельної ділянки - селищна рада мала право розпоряджатись нею на власний розсуд, у тому числі й надавати дозвіл іншим особам на розроблення проекту відведення. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним і скасування вказаного рішення Миколаївської селищної ради про надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою. Що стосується вимоги [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення Миколаївської селищної ради від 23.12.2021 про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність [PERSON] спірної земельної ділянки, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 118 ЗК України завершальним етапом отримання земельної ділянки шляхом безоплатної приватизації є саме затвердження проекту землеустрою та передача (надання) земельної ділянки у власність на підставі погодженого проекту землеустрою, розробленого відповідно до вимог законодавства. Таким чином, реальні законні сподівання на оформлення права власності на земельну ділянку виникають не після отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою, чи погодження проекту в порядку ст. 1861 ЗК України, а саме з моменту звернення до відповідного органу виконавчої влади, чи органу місцевого самоврядування з проханням затвердити погоджений проект землеустрою та передання земельної ділянки у власність, оскільки до цього моменту особа повинна усвідомлювати, що земельна ділянка може бути надана у власність іншій особі (постанова Верховного Суду від 01.07.2022 у справі №700/309/20). Оскільки, на відміну від [PERSON] , [PERSON] першим подав належно оформлену заяву про затвердження проекту землеустрою, тому він першим отримав легітимні сподівання та правомірні очікування на законне завершення такої процедури - прийняття органом місцевого самоврядування рішення про затвердження проекту землеустрою та надання йому спірної земельної ділянки у власність. Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28.03.2023 у справі №700/313/20, від 19.04.2023 у справі №587/235/22. Розподіл землі є особливо чутливим до принципів справедливості, розумності і добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Неконкурентне надання землі у користування за наявності двох або більше бажаючих не відповідає зазначеним принципам. Зокрема, не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка раніше за інших дізналася про існування вільної земельної ділянки і звернулася з відповідною заявою. Крім того, такий підхід стимулює використання інсайдерської інформації, що є одним з проявів корупції, а тому є неприпустимим. Тим більше не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка пізніше за інших звернулася з відповідною заявою, але якій тим не менше надано перевагу. Такий підхід може створювати підґрунтя для розвитку корупції. Саме така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі №688/2908/16-ц. Перший розгляд заяви [PERSON] про затвердження проекту землеустрою завершився рішенням Миколаївської селищної ради від 26.03.2021 про відмову в його затвердженні, яке рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16.09.2021 визнано протиправним та скасовано, а Миколаївську селищну раду зобов`язано повторно розглянути заяву [PERSON] про затвердження проекту землеустрою. При цьому адміністративний суд встановив, що проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки у власність був погоджений ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області, працівниками якого складено висновок від 10.07.2020 №9488/82-20. У цьому висновку зазначено, що проект землеустрою відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам. Тобто підстав, визначених нормами ЗК України для відмови в затвердженні проекту землеустрою не було. Розглядаючи повторно 23.12.2023 заяву [PERSON] про затвердження проекту землеустрою Миколаївська селищна рада фактично надала необґрунтовану перевагу у відведенні земельної ділянки [PERSON] , заява якого була зареєстрована пізніше за заяву [PERSON] , і крім того, за обставинами справи законних перешкод для затвердження проекту землеустрою [PERSON] не було. Як вбачається з ч. 9-11 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Проект рішення щодо затвердження [PERSON] проекту землеустрою та передачу йому у власність земельної ділянки за результатами голосування не набрав необхідної кількості голосів та рішення з цього питання не прийняте. Згідно з п. 30 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо відчуження відповідно до закону комунального майна. Як вбачається зі ст. 59 зазначеного закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію. Правовий статус депутата місцевої ради, як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого органу та рівноправного члена місцевої ради, а також гарантії депутатської діяльності визначені та встановлені Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про статус депутатів місцевих рад». Згідно зі ст. 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і Закону України «Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів» обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України. Депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування. Оскільки питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях відповідної ради, тому способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, з регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесією. Таким чином, депутати Миколаївської селищної ради, не приймаючи рішення щодо затвердження або відмови в затвердженні проекту землеустрою, виготовленого на замовлення [PERSON] , діяли всупереч вимогам статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування». Подібні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі №420/6028/19. Наявність рішення Миколаївської селищної ради від 23.12.2023 про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність [PERSON] , яке стало підставою для реєстрації права власності за вказаним відповідачем, перешкоджають селищній раді вирішити питання про відведення земельної ділянки [PERSON] . З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення Миколаївської селищної ради від 23.12.2021 про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність [PERSON] . Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Як вбачається з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Таким чином, право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку виникло з моменту державної реєстрації за ним права власності на неї. Як вбачається з абз. 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам слід стягнути з відповідачів на користь позивача по 1173 грн. 60 коп. судового збору з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial