Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що сторони перебували у шлюбі, мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідач про дитину не піклується, не забезпечує їх матеріально, не займається їх вихованням та лікуванням. Дитина проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні. Тому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] . В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність та підтримання позову, проти винесення заочного рішення не заперечує. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник 3-ї особи подав суду висновок про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] . Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 15 березня 2023 року в даній справі відкрите провадження та справа призначена до підготовчого засідання на 11 квітня 2023 року. Протокольною ухвалою головуючого від 11 квітня 2023 року відкладено розгляд справи до 2 травня 2023 року у зв`язку з неявкою відповідача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 2 травня 2023 року призначено справу до судового розгляду на 12 червня 2023 року. Протокольною ухвалою головуючого від 12 червня 2023 року оголошено перерву в судовому засіданні до 28 червня 2023 року для подання довідки. Протокольною ухвалою головуючого від 28 червня 2023 року відкладено розгляд справи до 20 липня 2023 року у зв`язку з неявкою відповідача. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, в процесі розгляду справи вислухавши з`явившихся учасників, свідків, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що позивачка мала прізвище « [PERSON] », яка потім змінила на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені (а.с.9). 19 лютого 2016 року після укладення шлюбу позивачка прізвище « [PERSON] » змінила на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.10). Як вбачається зі свідоцтва про народження, актовий запис №69, сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 грудня 2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Аліменти на утримання дитини відповідач не сплачує, станом на 2.05.2023 року утворилася заборгованість в розмірі 104800 грн. В судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача, пояснила, що відповідача не знає, на свята до дитини він не приходить. Діти позивача та свідка спілкуються, чула від [PERSON] , що батьком вона називає нинішнього чоловіка позивачки, з біологічним батьком не спілкується. Свідок [PERSON] , чоловік позивачки, пояснив, що з 2016 року проживає з позивачкою та дитиною. Біологічний батько з донькою не спілкується, матеріальної допомоги не надає, пару років тому перерахував незначну суму. Згідно висновку Управління «Служба у справах дітей! Сумської міської ради, зі слів неповнолітньої дитини, вона знає, що її батьком є [PERSON] , але вона його не пам`ятає, вважає вітчима, [PERSON] , своїм батьком. Зі слів дитини, батько ніколи їй не телефонував, не вітав зі святами, не дарував подарунків. Всі питання щодо навчання, лікування та придбання сезонного одягу вирішується матір`ю дитини та вітчимом. Спеціалістом управління проведена бесіда з відповідачем, під час бесіди останній не погоджувався з позбавленням його батьківських прав. З питанням щодо усунення перешкод у спілкуванні з дочкою та інших питань, які стосуються дитини [PERSON] не звертався. Після 27.04.2023 року на телефонний зв`язок з спеціалістом Управління не виходив. Управління «Служба у справах дітей! Сумської міської ради вважає за можливе позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] . (а.с.51-52). Згідно ст. 164 СК мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківський прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту інтересів дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Так, 11.07.2017 Європейський суд з прав людини виніс рішення у справі «М.С. проти України», в якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно доньки забезпечуватиме інтереси самої дитини, оскільки відповідач самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не бажає та не приймає участі в утриманні та вихованні дитини, не піклуються про неї. Позивач ставить питання про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу. 19 жовтня 2022 року між адвокатом Недведським Олегом Олександровичем та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги (а.с.11-13). Згідно додатку до договору про надання правової допомоги від 23 березня 2023 року, сторони погодили виплату суми гонорару за надання адвокатом правничої допомоги у розмірі 4500,00 грн. (а.с.42) Факт оплати підтверджується платіжною інструкцією № @2PL077761 (а.с.42). Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в т. ч. і витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ч.1,2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. В межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, а отже не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, тобто є визначеним. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного суду від 28 грудня 2020 року у справі 640/18402/19. Суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 4500 грн є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Відповідач будь-яких заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу суду не надав, в процесі розгляду справи не висловлював. Крім цього, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved