Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим рішенням Київського районного суду м.Одеси від 23 грудня 2020 року та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 від всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову покликається на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2020 року вирішено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02 листопада 2020 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Вказує, що відповідач жодних додаткових коштів не надає, вона офіційно не працевлаштована, постійного місця роботи немає, аліменти, які стягуються із відповідача в умовах збільшення рівня цін, є недостатніми для матеріального забезпечення дитини. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Представник адвокат Головатюк І.М. подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності та відсутності позивачки, позов підтримав повністю, просив суд їх задовільнити. Позивачкою подано відповідь на відзив, в якому просила позовні вимоги задовільнити повністю, мотивуючи, що нею надано усі необхідні обґрунтування та докази підстав для зміни способу стягнення аліментів на дитину. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому позов визнав частково, зазначив, що згідний сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1500 грн. на місяць, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказує, що він офіційно не працює та не має постійного доходу, заборгованість по аліментах у нього відсутня. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до копії свідоцтва про народження відповідач по справі [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с.7) Згідно рішення Київського районного суду м.Одеси від 23 грудня 2020 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02 листопада 2020 року.(а.с.8-11) 3.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 17 липня 2023 року не з`явилися, суд, з дотриманням положень частини 6 статті 259 ЦПК України та частини 5 статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог частини 4 статті 268 ЦПК України, підписав судове рішення без його проголошення. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до статті 183 та статті184 Сімейного кодексу України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями182-184 Сімейного кодексу України , не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статтей 181,192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182 - 184 Сімейного кодексу України , не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Як з`ясовано судом, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання його з позивачкою дитини визначено судом у розмірі 1000 грн. щомісячно. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. 17 травня 2017 року Президент України підписав ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", згідно якого внесено зміни до законодавчих актів України, згідно якого частину 2 статті 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". Беручи до уваги викладене, суд звертає увагу на те, що частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вказана стаття не містить будь-яких умов за яких одержувачу аліментів може бути відмовлено судом у способі стягненні аліментів. Вказане узгоджується із висновком ВС, викладеним у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18, згідно із яким спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто, позивач наділений абсолютним правом на зміну способу стягнення аліментів. Крім того, згідно правової позиції, викладеної у постанові ВС від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Тобто, зміна способу стягнення аліментів передбачає зміну їх розміру. Суд враховує, що заявлений позивачкою розмір аліментів 1/4 частина від всіх його видів доходів, щомісячно, є доведеним. Позивачкою доведено підстави для збільшення вже присудженого розміру аліментів, оскільки дитина потребуєь належного харчування, медичного забезпечення, коштів для відвідування садка та покупку одягу, на що потрібно додаткові витрати, а відповідач окрім сплати аліментів в розмірі визначеному судом, участі у матеріальному утриманні дитини не приймає. Відповідач є здоровим, працездатним чоловіком, що свідчить про те, що останній має можливість сплачувати аліменти. Виходячи з викладеного, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу щомісячно, що дасть можливість забезпечити достатні та належні умови для проживання сина. Відтак, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов про зміну способу стягнення аліментів підлягає до задоволення. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Згідно статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог статті 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved