Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

09.02.2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПОЗИКА" про повернення безпідставно набутих коштів за виконавчим написом, який не підлягає виконанню. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що 26.09.2022 Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області було визнано, що виконавчий напис №8090 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною від 21.09.2021 щодо стягнення на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПОЗИКА" заборгованості, що виникла за Кредитним договором № 539-089/08Р від 11 вересня 2008 року, який укладений між Акціонерним комерційним товариством «Правекс-банк» та [PERSON] , таким, що не підлягає виконанню. З позовної заяви та наданих до неї матеріалів, було встановлено, що у процесі виконавчого провадження №67885164 приватний виконавець виконавчого округу Київської області Копитко Б.В. провів електронні торги, на яких було реалізоване майно Позивача, а саме транспортний засіб - автомобіль легковий, марка: MITSUBISHI, модель: LANCER X, категорія: легковий, рік виробництва: 2008, колір: червоний, реєстраційний номер (ДРЗ): [NUMBER] . Ціна реалізації проданого транспортного засобу склала 126 666, 66 грн. Окрім продажу майна, було стягнуто грошові кошти з рахунків позивача, а саме: -22.12.2021 року суму в розмірі 22 996.17 грн. з рахунку в АТ «Універсал банк». -21.12.2021 року суму в розмірі 22 164.88 грн. з рахунку в АТ КБ «Приват банк». -23.12.2021 року суму в розмірі 3020,10 доларів США, що на сьогоднішній день становить у еквіваленті до гривні в розмірі 110 440,83 грн. з депозитного рахунку в АТ «Універсал банк». Таким чином, у процесі виконавчого провадження було продано майна та стягнуто кошти з позивача на користь відповідача на загальну суму 282 268,54 грн. У зв`язку з Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.09.2022 про визнання виконавчого напису № 8090 таким, що не підлягає виконанню, та яке набрало законної сили, на сьогоднішній день відповідачем безпідставно набуто з позивача через виконавче провадження приватного виконавця виконавчого округу Київської області Копитко Б. В. кошти в розмірі 282 268,54 грн. Отже, відповідачем було набуто майно (кошти) без достатньої правової підстави. Після отримання майна (коштів) відповідачем підстава отримання майна з позивача відпала, так як виконавчий напис нотаріуса визнано за рішенням суду таким, що не підлягає виконанню. Тобто, відповідач збагатився за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом чи іншими правовими актами чи правочином. Враховуючи вищенаведене, позивач просить стягнути з відповідача безпідставно набути грошові кошти у розмірі 282 268,54 грн. Ухвалою судді від 17.02.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі та визначено сторонам строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками на останню відому суду адресу місця його реєстрації. Конверт, який направлявся відповідачу за його місцезнаходженням, повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 ЦПК України). За п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Таким чином, відповідач вважається належно повідомленим про розгляд даної справи. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Разом з тим, від позивача до суду 24.07.2023 надійшла заява, якій не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як визначено у ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що виконавчий напис №8090, вчинений 21.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, про стягнення з [PERSON] , місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Позика», заборгованості, що виникла за Кредитним договором № 539-089/08Р від 11 вересня 2008 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Правекс банк» суми заборгованості в розмірі 622 546,51 грн. визнано таким, що не підлягає виконанню заочним рішенням Святошинського районного суду Київської області від 26.09.2022 (справа №369/14476/21), яке набрало законної сили. Також судом встановлено, що у рамках виконавчого провадження №67885164 з примусового виконання виконавчого напису №8090, вчиненого 21.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., приватний виконавець виконавчого округу Київської області Копитко Б.В. провів електронні торги, на яких було реалізоване майно позивача, а саме транспортний засіб - автомобіль легковий, марка: MITSUBISHI, модель: LANCER X, категорія: легковий, рік виробництва: 2008, колір: червоний, реєстраційний номер (ДРЗ): [NUMBER] . Ціна реалізації проданого транспортного засобу склала 126 666, 66 грн. Зазначене підтверджується Актом приватного виконавця виконавчого округу Київської області Копитко Б.В. про проведення електронних торгів від 28.01.2022 в рамках виконавчого провадження №67885164. Окрім того, згідно наявних в матеріалах справи квитанції АТ «Універсал банк» №ВК6С-Х990-4Н93-6Н0Н від 22.11.2021, квитанції АТ КБ «Приват банк» №NР211221582548090788 від 12.12.2021, повідомлення про списання банком коштів з депозитного рахунку по платіжній вимозі №8728_70302_2, вбачається, що з рахунків позивача в рамках ВП №67885164 було стягнуто грошові кошти, а саме: -22 грудня 2021 року суму в розмірі 22 996,17 грн. з рахунку в АТ «Універсал банк»; -21 грудня 2021 року суму в розмірі 22 164.88 грн. з рахунку в АТ КБ «Приват банк»; -23 грудня 2021 року суму з депозитного рахунку в АТ «Універсал банк» в розмірі 3020,10 доларів США, що на момент звернення до суду відповідно до офіційного курсу НБУ у гривневому еквіваленті становить 110 440,83 грн. Таким чином, вбачається, що у процесі виконавчого провадження №67885164 з примусового виконання виконавчого напису №8090, вчиненого 21.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., було продано майна та стягнуто коштів з позивача на користь відповідача на загальну суму 282 268,54 грн. Згідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Як визначено у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Як визначено у ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Як визначено у ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 30.08.2018 року у справі № 334/2517/16-ц під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Крім того, у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18 викладено висновок про те, що правові підстави набуття відповідачем коштів на виконання виконавчого напису, визнаного судом таким, що не підлягає виконанню, відсутні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 1212 ЦК України. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61- 88св21) одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акта правова підстава вважається такою, що відпала. Зважаючи на те, що правовою підставою для набуття ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПОЗИКА" грошових коштів став виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. №8090 від 21.09.2021, який рішенням Святошинського районного суду Київської області від 26.09.2022 (справа №369/14476/21) визнано таким, що не підлягає виконанню, тому, оскільки перестала існувати правова підстава для отримання таких коштів, грошові кошти підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України. Згідно ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідач, не подавши відзиву, будь-яких заперечень стосовно позовних вимог не висловив, відтак, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПОЗИКА" безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 282 268,54 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПОЗИКА" на користь позивача судовий збір у розмірі 2822,69 грн. На підставі вищевикладеного, ст. ст.15,18, 1212, Цивільного кодексу України,ст.ст.4,5,12,13,76-81,133,141,258,263-265,274,Цивільного процесуального кодексу України, суд,

Outcome: approved