Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

Позивач - [PERSON] , звернулась до Московського районного суду м. Харкова 25 січня 2022 року із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», треті особи - приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Петренко Дмитро Олександрович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що при вчиненні виконавчого напису № 218861, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 23.06.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованості у розмірі 12 994,15 грн., було порушено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України: сума заборгованості за кредитом у розмірі 12 994,15 грн. - не є безспірною, оскільки вказаний виконавчий напис вчинено за обставин пропущення відповідачем строків позовної давності; у виконавчому написі не міститься відомостей про документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, що є обов`язковою умовою для вчинення виконавчого напису для стягнення заборгованості у безспірному порядку, згідно переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 та джерело походження заборгованості невідоме. Крім того, позивач вказує, що не отримувала жодних вимог від відповідача, відтак не могла знати про існування заборгованості; також зазначає, що у постанові про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2021 року боржником визначено [PERSON] , тоді як зміна прізвища позивачем відбулась ще 29.11.2011 року. Таким чином, позивач просить визнати виконавчий напис №218861, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком Євгеном Михайловичем 23.06.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованості у розмірі 12 994,15 грн., таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 27 січня 2023 року цивільну справу за вказаним позовом прийнято до провадження, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, за заявою відповідача - ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» залучено правонаступника відповідача - ТОВ «ХОРН ХОФ ІНВЕСТ». Сторони в судове засідання не викликалися, про дату та час судових засідань повідомлялися належним чином. Від відповідача відзив на позовну заяву не надходив, а також не надавалися докази на спростування позиції позивача. Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Петренко Д.О. про розгляд справи повідомлені належним чином, заяв до суду не надавали. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Суд, у відповідності до вимог ст.223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі даних і доказів. Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 67365272 від 03.11.2021 р. підтверджується, що з позивача [PERSON] стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованість у розмірі 12 994,15 грн. на підставі виконавчого напису №218861 від 23.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом КМНО Остапенком Є.М., що виникла на підставі невстановленого кредитного договору, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», право вимоги за яким відступлено на підставі договору відступлення права вимоги № GL48N718070_blank_01 від 30.09.2020 року ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», право вимоги за яким відступлено на підставі договору відступлення права вимоги № 1801/К-1 від 18.01.2022 року ТОВ «ХОРН ХОФ ІНВЕСТ». У зазначеній постанові про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2021 року прізвище позивача зазначено як « [PERSON] », однак суд приймає до уваги обставину, що позивач змінила прізвище на « [PERSON] » під час укладення шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29.07.2011 року. Позивач не погодилась з винесеним виконавчим написом та на обґрунтування своєї позиції зазначив законні підстави. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд вважає, що позивачем обґрунтовані підстави звернення до суду, а відповідач не забажав висловити свою позицію та надати докази. Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами позивач посилався на те, що нотаріусом не перевірено чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, оскільки Позивач не отримував жодної вимоги від Відповідача. Нотаріус повинен був перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вищевказаному Переліку документів, та переконатися належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню, а цього зроблено не було. Статтями 87,88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року, регулюється вчинення виконавчого напису нотаріусом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зазначено, що для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додається, зокрема засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зазначено, що для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У висновку Верховного Суду України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року, зазначено, що суд повинен встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Відповідач не надав суду копію письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю а також нотаріально засвідчений кредитний договір, що нібито укладений між позивачем та ТОВ «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп», тому доводи позивача не спростовані. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., при вчиненні виконавчого напису від 23.06.2021 року та зареєстрованого в реєстрі за № 218861 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Брайт Інвест» заборгованості у розмірі 12 994,15 грн., повинен був отримати копію письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, нотаріально засвідчений кредитний договір, впевнитись в безспірності заборгованості та періоду її виникнення, дослідити чи не пропущений строк позовної давності, а також у наявності доказів урегулювання спору шляхом направлення вимоги про погашення заборгованості позивачем. Отже, нотаріус при вчиненні напису, не здійснив всіх обов`язкових дій, тому, суд вважає позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовані та доведені позивачем, а позов підлягає задоволенню. В ст.137 ЦПК України закріплено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Суд вважає, що товариством з обмеженою відповідальністю «Лекс Тулс» здійснена правнича допомога, пов`язана зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, складання позовної заяви. Розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних товариством робіт (наданих послуг); часом, витраченим товариством на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих товариством послуг та виконаних робіт, що підтверджено актом надання послуг від 11.11.2021 року, а також враховуючи, що клопотання про зменшення витрат не надходило, тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки суму витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 гривень. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 908,00 гривень та 496,20 гривень. На підставі ст.ст.3,15,16 ЦК України, ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року№296/5,

Outcome: approved