Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

Представник заявника адвокат Момот М.В. звернулася в інтересах [PERSON] до Дружківського міського суду із заявою в якій просить: встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Чугинка, Станічно-Луганського району Луганської області, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) і на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року). В обґрунтуванні поданої заяви зазначено, що [PERSON] громадянка України, народилась [INFO] у с. Чугинка Станично-Луганського району Луганської області. 01серпня 2007 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстрований Широківською с/радою Станично-Луганського району, Луганської області, актовий запис № 08. 16 грудня 2009 року [PERSON] отримала паспорт громадянки України серії [NUMBER] ,виданий Станично-Луганським РВ ГУМВС України в Луганській області. Від шлюбу має спільних малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Широківської сільської ради, Станично-Луганського району, Луганської області, відповідний актовий запис №27; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Широківської сільської ради, Станично-Луганського району, Луганської області, відповідний актовий запис № 06; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , перекладеного з російської мови на українську виданого відділом ЗАГС адміністрації Саракташського району Оренбургської області, актовий запис № 230, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , перекладеного з російської мови на українську виданого адміністрацією Васильєвської сільради Саракташського району Оренбургської області, актовий запис № 01. На підставі рішення Біловодського районного суду Луганської області по справі № 408/3030/20-ц від 01 червня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. З 18 травня 2011 року заявниця переїхала жити до своєї матері у будинок [ADDRESS] де зареєструвалась. У лютому місяці 2022 року заявниця звернулась до Центру надання адміністративних послуг Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району, Донецької області з заявою про видачу паспорта громадянина України у вигляді ID-картки. Через агресію російських окупаційних військ з 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим дії воєнного стану. Через що заявниця разом з родиною переїхала до м. Кам`янське, Дніпропетровської області але як переселенець не зареєструвалась у зв`язку з відсутністю паспорту. У травні місяці 2022 року заявниця звернулась до Управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції Головного управління в Дніпропетровській області з заявою про видачу паспорту громадянина України у вигляді ID-картки. Разом з заявою заявниця надала пакет документів, а саме : свідоцтво про народження, рішення суду про розірвання шлюбу, трудову книжку, свідоцтва про народження дітей, посвідчення багатодітної родини, також був залучений свідок. Своїм повідомленням за № 1201.04.3-5073/1201.4.3.1-22 від 06 червня 2022 року [PERSON] було відмовлено у видачі паспорту громадянина України у вигляді ID-картки. Зазначене повідомлення мотивоване тим, що в базі даних Реєстру, картотек відсутня інформація яка би підтверджувала надані заявницею документи. І здійснити перевірки, стосовно підтвердження їх видачі ідентифікувати особу та перевірити факт належності до громадянства України не можливий оскільки організації знаходяться на непідконтрольній Україні території. І рекомендовано у відповідності до вимог п. п.6 п.35 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорту громадянина України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 , звернутися до суду з заявою про встановлення особи. Не погоджуючись з рішенням Головного управління державної міграційної служби в Дніпропетровські області від 06 червня 2022 року [PERSON] звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з заявою до Головного управління державної міграційної служби Дніпропетровської області про визнання неправомірним рішення про відмову в обміні паспорта громадянина України. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/436722 від 30 грудня 2022 року у задоволені позову [PERSON] було відмовлено. Зазначене рішення мотивоване тим, що позивач на момент звернення із заявою про видачу паспорта у формі ID-картки, паспорт серії [NUMBER] , який видано Станично-Луганським РВ України в Луганській області на ім`я [PERSON] , [INFO] , під час оформлення заявки анкети визнано НАП Авдіївської МВЦА Покровського району Донецької області (органом 9284) недійсним, будь-які інші документи, які підтверджують її належність до громадянства України та містять фотозображення та відмітки про її прописку, у неї відсутні, але [PERSON] стверджує, що станом на 24 серпня 1991 року вона постійно проживала на території України як громадянка колишнього СРСР, тому ці обставини потребують процедури встановлення належності до громадянства України, передбаченої Порядком № 215/2001, для чого позивачу, на думку суду, спочатку слід звернутися до суду із відповідною заявою за для отримання судового рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання в Україні станом на 24 серпня 1991 року, потім до територіального підрозділу ДМС за місцем свого проживання в Україні, подавши відповідну заяву та необхідні документи. Тож, у даному випадку судом зазначено, що при встановленні юридичного факту постійного проживання в Україні станом на 24 серпня 1991 року у передбаченому законом порядку дозволяє встановити належність позивача до громадянства України відповідно до пункту 1 частини 1статті 3 Закону України "Про громадянство України", дає підстави територіальному підрозділу ДМС зареєструвати її громадянкою України та закінчити процедуру оформлення та видачі їй паспорта громадянина України. [PERSON] , народилась [INFO] у селі Чугинка Станічно-Луганського району, Луганської області, по що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER] видане Чугинським сільською радою 25 червня 1987 року, актовий запис № 10. у 2003 році закінчила Чугинську середню школу Станічно-Луганського району, Луганської області, про що свідчить свідоцтво про середню загальну освіту а саме додаток до свідоцтва [NUMBER] . На теперішній час перевірити надані документи не має можливості, оскільки село Чугинка та Станічно-Луганський район Луганської області окупована територія України. 13 квітня 2023 року представник заінтересованої особи Барабаш Л.В. подала письмове пояснення щодо заяви, в якому зазначено, що ГУ ДМС у Дніпропетровській області було відмовлено [PERSON] у видачі паспорту громадянина України у вигляді ID-картки. Згідно п. п.3, п. 100 Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302, оскільки дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек відсутня інформація яка б підтверджувала надані заявницею документи. Здійснити перевірки, стосовно підтвердження їх видачі ідентифікувати особу та перевірити факт належності до громадянства України не можливо оскільки організації знаходяться на непідконтрольній Україні території, а також рекомендовано у відповідності до вимог п. п. 6 п. 35 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорту громадянина України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302, звернутися до суду з заявою про встановлення особи. Тобто, [PERSON] було повідомлено що їй потрібно звернутися до суду щоб встановити свою особу та встановити факт належності до громадянства України. Також представник заінтересованої особи зазначила, що відповідно до заяви [PERSON] , яка була подана до Дружківського міського суду Донецької області, жодних письмових доказів, які б підтверджували факт саме постійного безперервного проживання заявника на території України в неповнолітньому віці станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року не надано. Жодні документи не підтверджують факт постійного безперервного проживання в неповнолітньому віці станом на 24 серпня 1991 року. На підставі вищезазначеного, просила відмовити у задоволені заяви. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заяву, просила її задовольнити та пояснила, що народилася [INFO] у с. Чугинка Станично-Луганського району Луганської області. 01 серпня 2007 року уклала шлюб з [PERSON] . У 2007 році, 2010 році, 2015 році, 2017 році народила дітей. 16 грудня 2009 року отримала паспорт громадянки України серії [NUMBER] , виданий Станично-Луганським РВ ГУМВС України в Луганській області. У лютому місяці 2022 року звернулась до Центру надання адміністративних послуг Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району, Донецької області з заявою про видачу паспорта громадянина України у вигляді ID-картки, сказали приїхати приблизно 08 березня 2022 року, але почалася війна, вона була в міграційній службі, їй сказали чекати, потім міграційна служба виїхала, їй сказали, що паспорта не видають, не відкриваються реєстри. Представник заявниці [PERSON] , заявниця [PERSON] у судове засідання 25 липня 2023 року не з`явилися. Про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Від представника заявниці [PERSON] надійшла заява про проведення судового засідання у відсутність заявниці і його адвоката, на задоволені заявлених вимог наполягали. Представник заінтересованої особи Барабаш Л.В. у судовому засіданні не заперечувала проти приєднання рішення Дружківського міського суду від 15 червня 2023 року (справа № 229/1646/23) до матеріалів справи, яким встановлено факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Поляківка Саракташського району Оренбургської області, зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) і на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року), яка є матір`ю заявниці. Просила ухвалити рішення на розсуд суду, однак наголосила на тому, що в рішенні має бути зазначено, що [PERSON] була неповнолітньою та проживала з матір`ю. Суд, заслухавши заявника, її представника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] у с. Чугинка Станично-Луганського району Луганської області, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження від 25 червня 1987 року, актовий запис № 10 (а.с.12). Відповідно до додатку до свідоцтва про базову загальну середню освіту [NUMBER] від 21 червня 2003 року, реєстраційний номер 5, [PERSON] у 2003 році закінчила Чугинську середню школу Станично-Луганського району Луганської області ( а.с. 26). Рішенням Біловодського районного суду Луганської області по справі № 408/3030/20-ц від 01 червня 2021 року, ухвалено розірвати шлюб, зареєстрований 01 серпня 2007 виконавчим комітетом Широківської с/ради Станично-Луганського району, Луганської області, відповідний актовий запис № 08, між громадянином України [PERSON] , [INFO] та громадянкою України [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, залишено [PERSON] прізвище - [PERSON] (а.с. 29-31). Від шлюбу має спільних малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Широківської сільської ради, Станично-Луганського району, Луганської області, відповідний актовий запис №27; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Широківської сільської ради, Станично-Луганського району, Луганської області, відповідний актовий запис № 06; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , перекладеного з російської мови на українську виданого відділом ЗАГС адміністрації Саракташського району Оренбургської області, актовий запис № 230, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , перекладеного з російської мови на українську виданого адміністрацією Васильєвської сільради Саракташського району Оренбургської області, актовий запис № 01 (а.с. 16-22). 16 грудня 2009 року [PERSON] отримала паспорт громадянки України серії [NUMBER] , виданий Станично-Луганським РВ ГУМВС України в Луганській області, що підтверджується відповідною копією паспорту (а.с. 11). Відповідно до витягу з реєстру Очеретинської територіальної громади від 27 лютого 2023 року № 2023/001761237, записів у домовій книзі, встановлено що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 18 травня 2011 року по теперішній час (а.с. 9, 23-25 ). Згідно з повідомлення управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України про відмову у видачі паспорта громадянина України у вигляді ID - картки, повідомлено, що паспорт серії [NUMBER] виданий 16 грудня 2009 року Станично-Луганським РВ УМВС України в Луганській області на ім`я [PERSON] , [INFO] , під час формування заяви - анкети визнано НАП Авдіївської МВЦА Покровського району Донецької області (органом 9284) у відповідності до вимог п. 108 Порядку недійсним, анульовано, та знищено, про що внесено відповідні відомості до ЄІАС УМП ДМС України. Рекомендовано відповідно до вимог п.п.6 п.35 Порядку 302 встановити особу за рішенням суду (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи) (а.с.10). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що заявника [PERSON] вона знає з 2018 року, як доньку [PERSON] з якою вони мешкали на одній [ADDRESS] були сусідами. На той момент [PERSON] проживала з матір`ю [PERSON] та дітьми, які навчалися у школі де вона (свідок) працює. Також зазначила, що вона бачила документи, що підтверджують особу [PERSON] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що знайома з матір`ю заявниці [PERSON] з 2014 року. Вона підтвердила особу [PERSON] , так як населення в селищі невелике, всі знають один одного. Рішенням Дружківського міського суду від 15 червня 2023 року (справа № 229/1646/23), встановлено факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Поляківка Саракташського району Оренбургської області, зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) і на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року), яка є матір`ю заявниці. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Згідно з п. 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006) у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У листі Верховного суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали на Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України» безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Ст. 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України визначений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001№ 215. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. КЦС ВС зазначив, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 2235-ІІІ громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України (постанова від 22.08.2018 у справі № 363/214/17-ц). Таким чином враховуючи норми чинного законодавства України та за для недопущення перешкод у отриманні паспорта громадянина України, заяву необхідно задовольнити, встановити факт, що має юридичне значення.

Outcome: approved