Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

У червні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що у період з 1991 по 1999 перебував з відповідачем у трудових відносинах. На підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради зареєстровано за відповідачем право власності на квартиру [ADDRESS] . Вказану квартиру було передано адміністрацією відповідача сім?ї позивача як такій, що потребує поліпшення житлових умов. Вартість квартири була повністю оплачена позивачем до каси підприємства. З 1995 року у квартирі зареєстровані та проживають позивач та члени його сім?ї. Він укладав договори з житлово - експлуатаційними установами та оплачував житлово - комунальні платежі. Відповідач не виконав взяті на себе зобов?язання та не здійснив перереєстрацію права власності на спірну квартиру за відповідачем. Упродовж 1994-2023 років статус квартири залишається не визначеним. Позивач протягом тривалого часу фактично володіє спірною квартирою, однак не може підтвердити та реалізувати право власності в повній мірі через відсутність правовстановлюючих документів та неможливість їх отримання від відповідача. Посилаючись на положення ст. 344 ЦК України, просить визнати за ним право власності на спірну квартиру. Ухвалою суду від 21.06.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 17.07.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали із зазначених підстав. Не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з?явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений за адресою зареєстрованого місце знаходження, однак до суду повернулось поштове відправлення у зв?язку із відсутністю адресата. Представник третьої особи у судове засідання не з?явився. Надав клопотання про розгляд справи без його участі. У письмових поясненнях повідомив, що спірна квартира не перебуває у комунальній власності, тому міська рада не може розпоряджатися цим майном. Позивачем не повністю оплачено вартість викупу квартири. Законодавством врегульовано питання щодо передачі житла у власність громадян. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за наявними у справі доказами. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що впроваджувальна госпрозрахункова організація «Ірбудвпровадження» зареєстрована як юридична особа у ЄДРПОУ, відомості про її припинення відсутні, що підтверджується довідкою ГУ статистики у Сумській області (а.с. 11). У період з 25.11.1991 по 09.04.1999 позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на різних посадах. Був звільнений у зв?язку з ліквідацією підприємства на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 15-16). За період з 26.05.1997 по 09.04.1999 заробітна плата йому не виплачувалась, що підтверджується довідкою голови ліквідаційної комісії від 09.04.1999 (а.с. 17). Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів від 16.12.1993 №719 затверджено розподіл загальної площі житлових будинків, побудованих за рахунок пайових внесків підприємств, організацій та установ м. Суми у 1993 році. У тому числі ВХО «Ірбудвпровадження» виділено квартири загальною площею 176 кв.м. (а.с. 18). Відповідно до акту державної приймальної комісії у 1993 році прийнято у експлуатацію 119- кв. житловий будинок по [ADDRESS] (а.с. 19-22). Відповідно до реєстраційного посвідчення трикімнатна квартира [ADDRESS] житловою площею 37,1 кв.м. загальною площею 59,4 кв.м. зареєстрована за ВХО «Ірбудвпровадження» на праві приватної власності на підставі рішення виконавчого комітету від 16.12.1993 №719 та акта прийняття - передачі новозбудованого житла (а.с. 24). Як вбачається з копії технічного паспорта станом на 18.03.1994 спірна квартира перебувала у власності відповідача (а.с. 25-27). Позивач перебував на квартирному обліку у виконавчому комітеті міської Ради народних депутатів м. Суми з 20.02.1992 (а.с. 28). Протоколом №4 від 10.02.1994 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету ВГО «Ірбудвпровадження» вирішено розподілити житло по [ADDRESS] , у тому числі 3-кімнатну квартиру [ADDRESS] - [PERSON] (а.с. 30). Контрактом про призначення на посаду, який позивач уклав з відповідачем 31.10.1994, було передбачено, що позивачеві надається житло (пункт 4.3 контракту) (а.с. 31). 31.10.1994 ВГО «Ірбудвпровадження» та позивач уклали договір, відповідно до якого на час роботи в організації [PERSON] надається житло у квартирі за адресою: [ADDRESS] . У випадку реорганізації або ліквідації організації вона вирішує питання щодо подальшого проживання у квартирі на умовах її викупу або інших умовах, але без виселення [PERSON] [PERSON] має переважне право придбання квартири нерівнозначних умовах з іншими особами, які отримали квартири організації при звільненні з поважної причини. [PERSON] зобов?язується у випадку звільнення за порушення трудової дисципліни або за власним бажанням звільнити займане житло без надання іншого (а.с. 32). Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордера 05.02.1994 прийнято від [PERSON] перший внесок за трикімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 33). Відповідно до копії поквартирної картки позивач разом із дружиною та трьома дітьми зареєстровані у спірній квартирі з 1995 року (а.с. 34). Відповідно до довідки про склад сім?ї у спірній квартирі зареєстровані позивач та його діти (а.с. 35). 29.05.1995 позивач уклав договір з ВЖРЕУ - 2 про участь у витратах на утримання будинку по [ADDRESS] та прибудинкової території, у вересні 2015 року уклав договір з ПРБП «Рембуд» про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території за цією ж адресою (а.с. 36-37, 38,39). Відповідно до відповіді управління комунального майна Сумської міської ради від 06.02.2023 спірна квартира не перебуває у комунальній власності Сумської міської територіальної громади (а.с. 40). У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація про зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] відсутня (а.с. 41) Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з частиною першою статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Враховуючи що позивачем доведено наявність сукупності обставин необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, а саме її добросовісне, відкрите та безперервне володіння нерухомим майном, відповідачем не надано належних доказів на спростування зазначених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved