Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

24.07.2023 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Бухун Ю.В. звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя. Заяву обґрунтовує там, що в провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 03.07.2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. Однак, вказаним рішенням не вирішено питання щодо відшкодування на користь відповідача судових витрат, понесених нею в результаті розгляду справи. В той час, в процесі розгляду справи представником відповідача до суду було подано клопотання про відшкодування судових витрат в розмірі 35 000,00 грн., з детальним розрахунком і докази на їх підтвердження. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином. Представником позивача до суду були направлені заперечення на клопотання про розподіл судових витрат, в яких останній просить відмовити в повному обсязі в задоволенні клопотання. Свою позицію обґрунтовує тим, що 13.12.2021 року відповідачем був поданий відзив з додатками, однак разом з ним не була подана заява про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат. Відповідно до договору укладеного між відповідачем та її представником, адвокат за дорученням клієнта надає юридичну допомогу, такі ж послуги визначені в квитанціях до прибутково-касових ордерів, в свою чергу ст. 137 ЦПК України не передбачено компенсацію стороні за витрати на юридичну допомогу. Крім того, в акті приймання-передачі наданих послуг від 31.03.2023 року, зазначено «участь (виїзд адвоката в судовому засіданні…», дана цивільна справа не потребувала особистої участі адвоката, він мав право приймати участь в судових засідання в режимі ВКЗ, тобто дана послуга є необґрунтованою. Також у вищезазначеному акті вказані дати судових засідань, які є вихідними та судові засідання взагалі не призначались і не проводитись. На підставі викладеного, заявлені вимоги не є співмірними. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Таким чином суд вважає за можливим розглянути клопотання представника відповідача про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги без участі сторін. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно із п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 22.08.2022 року між адвокатом Бухун Ю.В. та [PERSON] був укладений договір № 01-19/2022 про надання правової (правничої) допомоги. Відповідно до п. 1.1 договору, адвокат, за дорученням клієнта надає останньому юридичну допомогу, а саме: представляє інтереси клієнта в цивільному процесі по справі № 426/3001/21, в суді першої інстанції, апеляційному та касаційному суді, з наданням йому всіх повноважень передбачених законодавством, у тому числі здійснює захист інтересів клієнта у якості представника відповідача (клієнта). Відповідно до п. 4.2 договору сторони дійшли згоди щодо наступної вартості юридичних послуг, що надаються адвокатом за цим договором: участь адвоката у судовому засіданні ( транспортні витрати враховано): 5000 грн.; складання та подання до суду процесуального клопотання: 2000 грн.; інші послуги: за домовленістю сторін згідно до акту приймання-передачі наданих послуг. З акту № 1 приймання-передачі наданих послуг від 31.03.2023 року вбачається, що адвокатом Бухуном Ю.В. на підставі договору № 01-19/2022 про надання правової (правничої) допомоги від 22.08.2022 року надані [PERSON] наступні послуги: участь (виїзд) адвоката в судовому засіданні Вишгородського районного суду Київської області 22.08.2022 року, 22.09.2022 року, 08.10.2022 року, 17.11.2022 року, 13.12.2022 року, 08.02.2023 року, 23.02.2023 року з підготовкою до участі в судовому засіданні та формування правової позиції по справі, загальна вартість яких склала 35 000,00 грн. З квитанцій до прибуткового касового ордера №17/23-кс від 03.04.2023 року, № 09/23 від 02.04.2023 року, № 08/23 від 01.04.2023 року, № 05/23 від 31.03.2023 року адвокатом Бухун Ю.В. прийнято оплату юридичних послуг від [PERSON] на підставі договору № 01-19/2022 про надання правової (правничої) допомоги від 22.08.2022 року та акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 31.03.2023 року у готівковій формі на загальну суду 35 000,00 грн. З протоколів судових засідань вбачається, що представник відповідача безпосередньо приймав участь в судових засіданнях, які відбулись 23.08.2022 року тривало з 10 год. 48 хв. по 11 год. 00 хв.; 21.09.2022 року тривало з 12 год. 16 хв. по 12 год. 45 хв.; 07.10.2022 року тривало з 10 год. 10 хв. по 10 год. 46 хв.; 07.12.2022 року тривало з 11 год. 38 хв. по 11 год. 58 хв.; 08.02.2023 року тривало з 10 год. 49 хв. по 11 год. 24 хв.; 21.06.2023 року тривало з 09 год. 18 хв. по 09 год. 54 хв.; 03.07.2023 року тривало з 09 год. 15 хв. по 10 год. 04 хв. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 03.07.2023 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя відмовлено. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Детального опису послуг з професійної правничої допомоги представником відповідача, в якому вказано опис послуг, суду не надано. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 2 ст. 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 статті 141 цього Кодексу. Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Крім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial