Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який до дня смерті проживав в [ADDRESS] . З метою прийняття спадщини після смерті батька вона звернулася до державного нотаріуса Біляївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 17 жовтня 2022 року державним нотаріусом була відкрита спадкова справа № 632/2022. 20 квітня 2011 року державним нотаріусом на ім`я батька було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у землі розміром 2,326 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у Колективному сільськогосподарському підприємстві «Україна» в селі Градениці Біляївського району Одеської області, яку він успадкував після смерті дружини - [PERSON] , померлої [INFO] , що належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області 18 лютого 1999 року, зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1398 від 18 лютого 1999 року. З метою реалізації свого права на набуття права власності на успадковану земельну ділянку покійний батько звернувся до проектної організації для проведення геодезичних робіт з подальшим виділенням зазначеної вище земельної ділянки на місцевості. 16 березня 2021 року ТОВ «Центр приватизації» було виготовлено документацію із землеустрою, на підставі якої 2 червня 2021 року було здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 1,8858 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий № 5121082000:01:002:0887). Підставою для державної реєстрації стало розпорядження Біляївської районної державної адміністрації Одеської області від 23 жовтня 2015 року № 561/РА-2015 «Про надання гр. [PERSON] дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області (за межами населеного пункту)». Зазначене розпорядження було прийнято за життя батька та фактично підтверджувало його право власності на спірну земельну ділянку. В подальшому рішенням Біляївської міської ради Одеської області від 21 грудня 2021 року № 521-16/VIII «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу земельних ділянок у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та території Біляївської міської територіальної громади» [PERSON] було затверджено технічну документацію із землеустрою на вищезазначену земельну ділянку. На підставі зазначеного рішення органу місцевого самоврядування 4 січня 2022 року було здійснено державну реєстрацію права власності батька на зазначену ділянку з кадастровим № 5121082000:01:002:0887, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 січня 2022 року № 293961150. Таким чином, зазначені вище рішення органу місцевого самоврядування і здійснена на підставі нього реєстрація права власності були прийняті після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . За таких обставин державний нотаріус рекомендував звернутись позивачці до суду з питання визнання права власності в порядку спадкування за законом. У зв`язку з вище викладеним, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 06 квітня 2023 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 06 липня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. До судового засідання позивачка не з`явилася, але надала до суду заяву, в якій на задоволені позовних вимог наполягала, просила їх задовольнити у повному обсязі та розглянути справу без її участі (а.с. 48). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, але від відповідача до суду надійшла заява, в якій не заперечував проти задоволення позову та просив справу слухати без участі його представника (а.с. 46). Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 10.02.2023 року (а.с. 10). [PERSON] є донькою померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 03.12.1988 року (а.с. 8). Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , зареєстрованого 23.04.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 76, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після чого позивачка змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 9). Позивачка звернулася із заявою до Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області про прийняття спадщини, однак листом № 385/02-14 від 03.03.2023 року (а.с. 11) їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутись до суду з питання підтвердження права власності [PERSON] на земельну ділянку, та визнання за собою права власності в порядку спадкування на спадкове майно. 20.04.2011 року державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Ю.А., на ім`я [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі розміром 2,326 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у КСП «Україна» в селі Градениці, Біляївського району, Одеської області, яку він успадкував після смерті дружини - [PERSON] , померлої [INFO] , що належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області від 18.02.1999 року, зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1398 від 18.02.1999 року (а.с. 12). Як вбачається з розпорядження Біляївської районної державної адміністрації Одеської області № 561/РА-2015 від 23.10.2015 року «Про надання гр. [PERSON] дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області (за межами населеного пункту)», [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] розміром 2,326 в умовних кадастрових гектарах та рекомендовано звернутись в ліцензовану землевпорядну організацію для її обробки, а також рекомендовано після виготовлення технічної документації звернутися до райдержадміністрації із заявою про її затвердження та виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки і передачі у власність (а.с. 13). В подальшому, 16.03.2021 року ТОВ «Центр приватизації» було виготовлено документацію із землеустрою, на підставі якої 02.06.2021 року було здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий № 5121082000:01:002:0887, площею 1,8858 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 16-17). Згідно наявного в матеріалах справи витягу з рішення Біляївської міської ради Одеської області «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та передачу земельних ділянок у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Біляївської міської територіальної громади» вирішено затвердити технічні документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) [PERSON] та передати безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку, загальною площею 1,8858 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення (кадастровий номер 5121082000:01:002:0887) за адресою: Одеська область, територія Біляївської міської територіальної громади (а.с. 14). На підставі зазначеного рішення Біляївської міської ради Одеської області 04.01.2022 року було здійснено державну реєстрацію права власності [PERSON] на зазначену ділянку з кадастровим № 5121082000:01:002:0887, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 293961150 від 10.01.2022 року (а.с. 15). Як вбачається зі спадкової справи № 632/2022 року, позивачка є спадкоємцем за законом на земельну ділянку, загальною площею 1,8858 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 5121082000:01:002:0887, що розташована на території Граденицької сільської ради Одеського району Одеської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] , інших спадкоємців немає (а.с. 26-39). Положеннями статей 15, 16 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), статтею 4 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Таким чином, визнання права власності є самостійним майновим правом та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову зареєструвати вказане майно, не може бути захищене в інший спосіб. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Враховуючи те, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації та виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформленого свідоцтва на право власності на нерухоме майно у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцю оформити свідоцтво про право на спадщину, тому вона змушена звернутись з позовом до суду. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пунктом 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінивши зібрані докази, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню.

Outcome: approved