Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

У грудні 2022 позивач звернулась до Личаківського районного суду м Львова з позовом до відповідача, в якому просила стягнути на її користь пеню від суми несплачених аліментів за період з липня 2020 року по жовтень 2022 року розмірі 75229, 74 грн та позбавити його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , зі зміною прізвища дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач є батьком її сина, однак не сплачує аліменти на його утримання, свідомо ухиляється від покладених на нього законом батьківських обов`язків, не цікавиться його життям та здоров`ям, не піклується про його фізичний та духовний розвиток. Ухвалою Личаківського районного суду м Львова від 24.02.2023 відкрито провадження у справі про стягнення пені за несплату аліментів та ухвалою цього ж суду від 09.03.2023 провадження про позбавлення батьківських прав передано за підсудністю до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області. Сторони в судове засідання не прибули, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, у зв`язку з чим розгляд справи проведено у їхній відсутності. В письмовій заяві представник позивача просив провести слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник органу опіки надав суду висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Будучи двічі належним чином повідомленим про слухання справи, відповідач правом подати відзив на позов не скористався, будь-яких заперечень або доказів на спростування позовних вимог не надав. Дослідивши письмові матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, крім інших, один з батьків (ст.165 СК України). Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось, у зв`язку з чим шлюб був розірваний рішенням Личаківського районного суду м Львова від 11.03.2020, яким також було відновлено [PERSON] її дошлюбне прізвище [PERSON] . Місце проживання неповнолітнього [PERSON] було вирішено сторонами в позасудовому порядку, разом із матір`ю. Згідно довідки №40302 від 29.07.2023 місце реєстрації дитини та позивача в даній справі - [ADDRESS] . Згідно характеристики на [PERSON] , він протягом 2021-2022 року регулярно відвідує заклад дошкільної освіти №39 м Львів, його навчанням та вихованням займається мати та бабуся. Батька з часу перебування дитини в закладі дошкільної освіти ніхто не бачив. На підставі судового наказу Личаківського районного суду м Львова від 04.09.2020 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, однак в зв`язку з несплатою відповідачем аліментів на утримання дитини виникла заборгованість, яка станом на 11.11.2022 становила 76723,74грн. Орган опіки та піклування у своєму висновку від 17.07.2023 вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно його малолітньої дитини [PERSON] . Звертаючись до суду з даним позовом, позивачем були вжиті усі можливі заходи та міри з метою захисту інтересів своєї дитини щодо його права на батьківське піклування. Конституцією України (ст.51) визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»). Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У Принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Ст.3 Конвенції про права дитини наголошує, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню їх інтересів. Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків (ст.164 СК України). Це є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Безумовно, інтереси дитини є надзвичайно важливими, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, і позбавлення останніх батьківських прав є крайнім, виключним та надзвичайним способом впливу на них. Матеріалами справи підтверджено та не спростовано беззаперечними доказами, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, переклавши всю відповідальність за життя свого сина на його матір, що суд сприймає як свідоме нехтування своїми обов`язками. Розуміючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, враховуючи положення ПП ВСУ №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд вважає доведеним факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього [PERSON] , а позовні вимоги [PERSON] про позбавлення його батьківських прав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно ст.148 СК України у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. В позовній заяві до суду позивач просила змінити прізвище дитини з [PERSON] на [PERSON] , проти чого відповідач, в свою чергу, не надав жодного заперечення та не прибув в судове засідання, що свідчить про погодження з позовними вимогами. Таким чином, позовні вимоги, зважаючи на їх обґрунтованість, - підлягають задоволенню. З відповідача також належить стягнути в дохід держави судовий збір, в розмірі 992, 40 грн.

Outcome: approved