Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

26.05.2023 представник позивача звернувся до суду з даним позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати, яка не була виплачена при його звільненні у сумі 88 262, 15 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 грн. В обґрунтування позову послався на те, що 01.09.2011 позивача прийнято на роботу на посаду підземного гірничого майстра з повним робочим днем під землею. З того часу останній працював на шахті та 31.10.2020 був звільнений за угодою сторін по ч.1 ст. 36 КЗпП України (наказ № 224-к від 02.11.2020). При звільненні з роботи (в день звільнення) відповідачем не було проведено повного розрахунку з позивачем у відповідності до ст. 116 КЗпП, а саме: не виплачено заробітну плату за вересень, жовтень 2020 року. Відповідно до довідки №15/515 від 18.05.2023, яка була видана на адвокатський запит, заборгованість відповідача перед позивачем по виплаті заробітної плати становить 88 262, 15 грн. Також, згідно листа ознайомлення із наказом № 224-к від 02.11.2020 вбачається, що цього ж дня позивача було ознайомлено із наказом про його звільнення. Зазначає, що проаналізувавши зміст ч. 2 ст. 233 КЗпП України, можна зробити висновок про те, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь - яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлений законодавством, незалежно від того чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат. Саме такого висновку дійшов ВС у своїй постанові від 26.10.2016 справа №1395цс16 та у постанові від 05.12.2018 № 61-23397 св18. Крім цього, просив стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 8 000 грн. Ухвалою від 29.05.2023 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд даної справи. 04.08.2023 сторони у судове не з`явилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача; зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання ними поштової кореспонденції, яке міститься в матеріалах справи. Заяв чи клопотань про розгляд справи за їх відсутності відповідач не подавав, про причини неявки не повідомляв. Також відповідачем не було подано відзиву на позов. Як передбачено ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 09 серпня 2023 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 4 серпня 2023 року, датою ухвалення рішення є саме 09 серпня 2023 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 01.09.2011 [PERSON] був прийнятий підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землю на ПрАТ «Шахта «Надія», а 31.10.2020 він був звільнений з ПрАТ «Шахта «Надія» за угодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпП), що підтверджується копією трудової книжки останнього (а. с. 8-9). Витягом з наказу №224-к від 02.11.2020 [PERSON] , майстра гірничого дільниці №1, 31 жовтня 2020 року звільнено за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 України (підстава заява [PERSON] ) (а. с. 13). Згідно з листом ознайомлення з наказом №224-к 02.11.2020 [PERSON] ознайомлений з даним наказом під підпис (а. с. 14). В матеріалах справи також міститься копія особової картки працівника [PERSON] , з якої вбачається, що останній отримав трудову книжку 02.11.2020 (а. с. 15). Відповідно до довідки №15/515 від 18.05.2023, наданою на адвокатський запит, заборгованість по заробітній платі за вересень та жовтень 2020 рік становить 88 262, 15 грн. Середньоденна заробітна плата становить 1 046, 55 грн. Середньоденна заробітна плата ( у відповідності до Постанови КМУ №100 від 08.02.1995р.) за два останній місяці, які передували звільненню становить: за серпень 2020: 12 (відпрацьованих днів)- 12 959, 44 грн, за вересень 2020: 12 (відпрацьованих днів) - 12 157, 86 грн (а. с. 12). У зв`язку із невиплатою йому заборгованості по заробітній платі позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. При ухваленні рішення суд враховує та керується наступними правовими нормами. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. ст. 115, 116 Кодексу Законів про працю України заробітна плата повинна сплачуватись двічі на місяць. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Як встановлено судом, заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі становить 88 262,15 гривень за вересень, жовтень 2020 року. Станом на час розгляду справи така заборгованість виплачена не була, відповідачем протилежного не доведено. Таким чином, вимога про стягнення заборгованості із заробітної плати в сумі 88 262,15 грн є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Вирішуючи питання щодо строку оскарження суд звертає увагу на позицію ВС у справі №1395цс16 від 26.10.2016 та у справі № 61-23397 св18 від 05.12.2018. У зазначених постановах вказано, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь - яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлений законодавством, незалежно від того чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави. Крім цього, позивач просив стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 8 000,00 грн. У відповідності до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2020 року №640/18402/19 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на підтвердження сплати витрат на правову допомогу долучено: договір про надання юридичних послуг від 08.05.2023 (а. с. 18), ордер на надання правничої допомоги між позивачем та адвокатом Брухом А. О. (а. с. 19), калькуляцію оплати послуг з надання правової допомоги між позивачем та адвокатом Брухом А.О. (а. с. 17), квитанцію до прибуткового касового ордера №18 від 08.05.2023 (а. с. 20). Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді. Тому, суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 8000 грн є обґрунтованими, а тому підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, враховуючи все вищевикладене,

Outcome: approved