Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

До Козелецького районного суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, до суду звернувся [PERSON] до Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області. Позов мотивований тим, що [INFO] помер дід позивача (по материній лінії) [PERSON] . Підтвердженням є свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 27.06.1994 р., який на день смерті був зареєстрований та проживав в будинку [ADDRESS] . 13 жовтня 1989 р. дід [PERSON] склав заповіт, де все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що після його смерті, буде йому належати заповів позивачу у справі, [PERSON] . Даний заповіт на день смерті не змінювавсь і не відмінявсь. Після смерті діда [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою будинок [ADDRESS] . Оскільки, будинок в якому проживав померлий [PERSON] належав до категорії колгоспного двору, після прийняття Закону України Про власність право власності виникло на даний житловий будинок у тих членів колгоспного двору, які станом на 15.04.1991 р. проживали в даному будинку. Таким чином, будинок [ADDRESS] фактично став належати [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач, як спадкоємець за заповітом вступив в управління спадковим майном до виповнення 6-ти місячного терміну, після смерті діда [PERSON] , але юридично не оформив своїх прав на даний житловий будинок. Інших спадкоємців за заповітом та відповідно до ст. 1241 (право на обов`язкову частку у спадщині) ЦК України не має. В установлений законом термін позивач звернувся до державного нотаріуса Остерської державної нотаріальної контори Чернігівської області, для видачі йому свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на даний житловий будинок, після смерті діда [PERSON] , оскільки фактично він вступив в управління спадковим майном, але державний нотаріус відмовила видати свідоцтво про право на спадщину, мотивуючи відмову тим, що позивач надав недостатньо документів (відсутні на житловий будинок правовстановлюючі документи), які необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку вступу в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, позивач вимушений звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно з метою оформлення права на спадщину, відповідно до вимог законодавства України, та державної реєстрації права власності на нерухоме майно після смерті діда [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву у якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав: [INFO] помер дід позивача (по материній лінії) [PERSON] . Підтвердженням є свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 27.06.1994 р., який на день смерті був зареєстрований та проживав в будинку [ADDRESS] . 13 жовтня 1989 р. дід [PERSON] склав заповіт, де все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що після його смерті, буде йому належати заповів позивачу у справі, [PERSON] . Даний заповіт на день смерті не змінювавсь і не відмінявсь. Відповідно до ст. 1233 ЦК України (в редакції 2003 року) заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Після смерті діда [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою будинок [ADDRESS] . Оскільки, будинок в якому проживав померлий [PERSON] належав до категорії колгоспного двору, після прийняття Закону України Про власність право власності виникло на даний житловий будинок у тих членів колгоспного двору, які станом на 15.04.1991 р. проживали в даному будинку. Таким чином, будинок [ADDRESS] фактично став належати [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач, як спадкоємець за заповітом вступив в управління спадковим майном до виповнення 6-ти місячного терміну, після смерті діда [PERSON] , але юридично не оформив своїх прав на даний житловий будинок. Інших спадкоємців за заповітом та відповідно до ст. 1241 (право на обов`язкову частку у спадщині) ЦК України не має. В установлений законом термін позивач звернувся до державного нотаріуса Остерської державної нотаріальної контори Чернігівської області, для видачі йому свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на даний житловий будинок, після смерті діда [PERSON] , оскільки фактично він вступив в управління спадковим майном, але державний нотаріус відмовила видати свідоцтво про право на спадщину, мотивуючи відмову тим, що позивач надав недостатньо документів (відсутні на житловий будинок правовстановлюючі документи), які необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку вступу в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, позивач вимушений звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно з метою оформлення права на спадщину, відповідно до вимог законодавства України, та державної реєстрації права власності на нерухоме майно після смерті діда [PERSON] . Дане домоволодіння відноситься до категорії колгоспного двору та у бюро технічної інвентаризації на праві власності померлого [PERSON] не зареєстроване. Підтвердженням цього є довідка-характеристика видана Ніжинським міжміським бюро технічної інвентаризації №120 від 25.05.2023 р. Позивач у справі [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом на дану спадщину після смерті [PERSON] , інших спадкоємців у даній спадщині не має. Підстава звернення до суду за захистом права захист права шляхом його визнання в зв`язку з неможливістю надати оригінал правовстановлюючого документу для оформлення спадкових прав відповідно пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5. Лист роз`яснення нотаріуса. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належним є доказ, який містить інформацію щодо предмета доказування, а предметом доказування нормами ч.2 ст. 77 ЦПК визначено, що це є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Крім того, нормами ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування та згідно ст. 79 ЦПК України визначено, що достовірним є доказ, на підставі якого можна встановити дійсні обставини справи. Доказ вважається достатнім, якщо у своїй сукупності дає змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмету доказування. Беззаперечною є обставина, що спадкодавець мав у власності житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою будинок [ADDRESS] . Вказаний доказ є належним, він містить інформацію щодо предмету доказування належного спадкового права на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, як предмет доказування в даній справі є право на спадкування за заповітом, позивачу у справі [PERSON] . Щодо врегулювання спору у позасудовий порядок: такі дії не проводилися через сукупність норм, якими позивачу надано право захистити свої права у судовому порядку через неможливість реалізувати свої права у позасудовий спосіб, це виключає можливість оформити належне позивачу право у нотаріальному порядку, та не інакше як звернутися до суду, і це полягає у наступному: п.1 ч.4 КПК України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 1296 ЦК України - спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, та має звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відповідно до пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністрерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Відповідно до п 3.1 Листа № 24/753/0/4-13 ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). На даний час відповідно до ст. 25 ЦК України видати нові правовстановлюючі документи на померлих не можливо у зв`язку з припиненням цивільної правоздатності. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки ,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1223 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. На підставі вище зазначеного та у відповідності до ст. ст. 25, 1217, 1223, 1266, 1268 ЦК України

Outcome: approved