Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

06.06.2023 року позивач повторно (після повернення його позовної заяви через не усунення недоліків ухвалою даного складу суду від 15.05.2023 року, справа №632/500/23) звернувся до суду із заявою, в якій просив стягувати з відповідачки на його користь аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, починаючи стягнення з квітня 2023 року, тобто за попередній до дати звернення до суду період, і до досягнення спільною дитиною сторін по справі - [PERSON] , [INFO] , повноліття. При цьому просив визнати таким, що втратило чинність рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24.07.2019 року, залишене без змін постановою Харківського апеляційного суду від 20.11.2019 року, у справі №632/2076/18, за яким було змінено розмір аліментів, які стягуються саме з позивача на користь відповідачки у частці від заробітку (доходу) у відношенні позивача, оскільки через зміну обставин воно після набуття рішенням суду в даній справі вразі задоволення вимог позивача не може бути в подальшому виконуватися. Підставою позову [PERSON] зазначив фактичне та зареєстроване з 30.05.2023 року місце проживання дитини з ним, повне забезпечення дитини з його боку та відсутність допомоги на дитину з боку відповідачки по справі. Ухвалою судді від 15.06.2023 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін з можливістю подання усіх заяв по суті позову до першого судового засідання (а.с.20). Ухвалою суду від 13.07.2023 року розгляд справи було відкладено через неявку належним чином повідомленої відповідачки та відсутність надходження відзиву від неї (а.с.27). У судове засідання сторони не прибули. Позивач про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином (а.с.31), надавши перед судовим засіданням 03.08.2023 року заяву про розгляд справи за його відсутності з підтримкою позовних вимог (а.с.33). Відповідачка в судове засідання 03.08.2023 року не прибула, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином (а.с.32), причини неявки суду не повідомила, у зв`язку з чим судом встановлюється повторна неявка у судове засідання відповідачки, що дозволяє суд розглянути справу на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України. Підстав для заочного розгляду справи суд не вбачає, оскільки позивач згоди на такий розгляд справи не надав. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24.07.2019 року по справі №632/2076/18, провадження №2/632/45/19 було змінено розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідачки з 1000,00 грн. щомісячно до повноліття [PERSON] , [INFO] , до 1/6 частку від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду чинності і до досягнення дитиною повноліття, враховуючи вимоги частини третьої статті 183 Сімейного кодексу України з урахування досягнення повноліття [INFO] іншою дитиною, на користь якої вказаним рішенням стягувалися аліменти - [PERSON] , [INFO] (а.с.16-17). При перегляді вказаного судового рішення в апеляційному порядку за апеляцією позивача рішення суду першої інстанції було залишено без змін. Дитина, на яку позивач бажає отримати аліменти, є спільною дитиною сторін по справі та відповідачка до часу розгляду справи по суті отримує на неї аліменти на підставі виконавчого листа, виданого Первомайським міськрайонним судом Харківської області, на підставі вищевказаного судового рішення. Відповідно до новели законодавства, а саме норм Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», який 01.12.2021 року набув чинності, встановлено: -декларування місця проживання особи - повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади (п.4 ч.1 ст.2); -особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування) (ч.1 ст.4); -дитина віком від 14 до 18 років самостійно декларує місце свого проживання за місцем проживання її батьків або інших законних представників чи одного з них без надання згоди такими особами (ч.2 ст.7); -дитина віком від 14 до 18 років самостійно декларує місце свого проживання за адресою іншого житла, ніж зареєстроване або задеклароване місце проживання її батьків або інших законних представників, за згодою батьків або інших законних представників чи одного з них, крім випадку, встановленого статтею 15 цього Закону (ч.3 ст.7); З метою реалізації вищевказаного закону Кабінет Міністрів України 07.02.2022 року прийняв постанову №265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», яка набрала чинності 14.03.2022 року), якою, у тому числі було затверджено «Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування)» (далі - Порядок) Відповідно до вимог вказаного Порядку: -особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції (пункт 4); -дитина віком від 14 років самостійно декларує місце свого проживання за адресою іншого житла, ніж задеклароване/зареєстроване місце проживання її батьків або інших законних представників, за згодою батьків або інших законних представників чи одного з них (пункт 15)4 -особи, які досягли 14-річного віку, самостійно подають заяву про реєстрацію місця проживання (перебування) (пункт 31). З 30.05.2023 року дитина зареєстрована з позивачем у порядку вказаних нормативно-правових актів, що підтверджує її перебування на забезпеченні у позивача, що відповідачка під час розгляду справи у суді спростувати не змогла. Під поняттям аліменти законодавство передбачає усі належні види утримання, які повинна отримати дитина, зокрема, харчування, одяг, медичне забезпечення, сплату за дитину комунальних послуг, витрати на відпочинок тощо. Відповідно до частин першої та другої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною п`ятою статті 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Вирішуючи вказану справу по суті, суд зазначає, що реєстрація дитини з позивачем призвело до подачі до суду саме позовної заяви, а не заяви про видачу судового наказу, що відповідає усталеній судовий практиці, зокрема і даного складу суду. Судом встановлено, що доказів надання допомоги на дитину з боку відповідачки не надано, тобто вимоги позивача знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується державі. В той же час позовні вимоги суд задовольняє частково, оскільки вимоги позивача щодо стягнення аліментів за попередній період, а саме з 01.04.2023 року не можуть бути задоволені, оскільки до цього часу діє рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24.07.2019 року, яке у встановлений процесуальним законом спосіб не зупинене та не скасовано, яким аліменти стягуються з позивача на користь відповідачки, і яке лише після набуття даним рішенням чинності припинить свою дію через зміну фактичних обставин щодо забезпечення дитини, тому аліменти можуть стягуватися з відповідачки виключно після набуття даним судовим рішенням чинності, що не позбавляє позивача права вимоги до відповідачки щодо стягнення аліментів у порядку ст.1212 ЦК України, що не є предметом спору в даній справі. З відповідачки на користь держави слід стягнути судові витрати за розгляд справи у суді, від сплати яких був звільнений позивач звертаючись до суду із відповідною заявою. На підставі зазначеного та

Outcome: partial