Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що з 21 січня 2007 року, вони перебувають у шлюбі з відповідачем. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим, відтак, просить позовні вимоги задовільнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21 листопада 2022 року, відкрито провадження по справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. 05 грудня 2023 року, представником відповідача за первісним позовом, було подано зустрічну позовну заяву про поділ спільного майна подружжя. Вимоги позову мотивовано тим, що за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, ними було придбано рухоме та нерухоме майно. На підставі положень ст. 70 СК України, просить суд визнати їх майно спільним майном подружжя та здійснити його поділ. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08 грудня 2022 року, зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. 06 грудня 2022 року, судом вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , із забороною суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та особам, на яких покладаються функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, вносити записи до державного реєстру речових прав на нерухоме майно на будь-яку особу стосовно виникнення, переходу або припинення прав на квартиру [ADDRESS] до винесення судом рішення у справі. Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні проти задоволення вимог за зустрічним позов не заперечив, однак в частині поділу гаража, просив суд зарахувати його в рахунок оплати з позивача [PERSON] , вартості автомобіля. Представник відповідача за первісним позовом, в судовому засіданні проти задоволення вимог позивача [PERSON] , про розірвання шлюбу не заперечив. Вимоги зустрічної позовної заяви підтримав в повному обсязі. В частині позовних вимог про визнання за [PERSON] , право власності на частку земельної ділянки площею 0,0473 га, просив залишити без розгляду. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому Личаківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління шлюбі від 27 січня 2007 року /а.с.6/. Від сумісного проживання у сторін народилися діти: [PERSON] ( [INFO] ), та [PERSON] ( [INFO] ). Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. У відповідності до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст. 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом беззаперечно встановлено, що сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечать інтересам як позивача, так і відповідача. Крім того, задовольняючи позов суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Отже, суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, розлад носить стійкий і тривалий характер, збереження сім`ї неможливе, дальніше перебування у шлюбі недоцільне і веде до загострення взаємовідносин, шлюб існує формально, а тому його слід розірвати. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення. За п. 3 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В той же час, в позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача 1/2 судового збору, а відтак, з [PERSON] , підлягає стягненню судовий збір в розмірі 496 грн. Щодо зустрічної позовної заяви про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, суд зазначає наступне. Судом було встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому Личаківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління шлюбі від 27 січня 2007 року /а.с.6/. В матеріалах справи міститься копія технічного паспорту за адресою [ADDRESS] та відповідь Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №3334 від 01 грудня 2022 року, згідно якої вказана квартира не може бути розділена на окремі об`єкти нерухомого майна з присвоєнням адреси кожному з них /а.с. 42-44/. Як вбачається з висновку експерта за результатами проведення оціночно-будівельного дослідження від 31.12.2022 року №19/22, ринкова вартість квартири за адресою [ADDRESS] , становить 1 910 100,00 грн. /а.с. 29-41/. Висновком експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи автомобіля від 09.02.2023 року, встановлено, що ринкова вартість транспортного засобу Subaru Forester номер шасі [NUMBER] , 2006 року випуску державний номерний знак [NUMBER] , - становить 190 001 грн. Відповідно до ст. 60 СК України майно, яке набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ст. 63 СК України набуваючи у власність майно, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання цим майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. А також відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Враховуючи наведене, а також те, що за час перебування сторонами у зареєстрованому шлюбі [PERSON] , та [PERSON] , набули гараж /загальною площею 16.5 м.кв./, що розташований на [ADDRESS] ; квартиру /загальною площею 59,0кв. [ADDRESS] /; транспортний засіб Subaru Forester номер шасі [NUMBER] , 2006 року випуску державний номерний знак [NUMBER] , суд вважає, що дані об`єкти рухомого та нерухомого майна слід визнати об`єктами спільної сумісної власності [PERSON] , та [PERSON] , та визнати за кожним із них право власності на їх частину. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. В той же час, щодо покликання представника позивача за первісним позовом про зарахування гаража в рахунок оплати [PERSON] , вартості автомобіля, такі не приймаються судом до уваги, оскільки представником не було надано жодного належного та допустимого доказу вартості предмету позову, а тому, суд не має можливості розглянути співмірність вартості гаража до вартості автомобіля. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Внаслідок наведеного, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 7443 грн. сплаченого судового збору Заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Залізничного районного суду міста Львова від 06 грудня 2022 року,- продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved