Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Адвокат Васянович В.В., діючи в інтересах заявника [PERSON] , заінтересована особа: Виконавчий комітет Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області, звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просив встановити факт того, що померла [INFO] [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , є рідною тіткою [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначив, що заявник являється рідним племінником [PERSON] , померлої [INFO] , яка була зареєстрована на день смерті за адресою: [ADDRESS] . Після смерті останньої [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса із заявою про відкриття спадщини, але отримав відмову, оскільки не надано документів на підтвердження зміни прізвища померлої тітки, рекомендовано встановити юридичний факт родинних відносин з померлою. Заявник та його представник - адвокат Васянович В.В. у судовому засіданні подану до суду заяву підтримали та пояснили, що заявник є рідними племінником померлої [PERSON] . Після смерті тітки заявник звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але отримав відмову, оскільки не надав документів на підтвердження родинних відносин з померлою. Просили заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - виконавчого комітету Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області у судове засідання не з`явилася, до суду подано повідомлення про розгляд справи за відсутності представника (а.с.36). Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши заявника, його представника, свідків, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.12.2019, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в с. Попівка Канівського району Черкаської області (а.с.8). Відповідно до постанови приватного нотаріуса районного нотаріального округу Черкаської області Лагутінської Є.П. від 13.07.2022, заявнику [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] ; та право на земельну частку (пай) в колишньому КГ СП «Славутич», розміром 2,94 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) було відмовлено, у зв`язку з тим, що ним не надано нотаріусу документ про родинні відносини з померлою (а.с.11,12). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.04.1960, [PERSON] народився [INFO] в с. Попівка Канівського району Черкаської області. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно повідомлення начальника Канівського відділу ДРАЦС у Черкаському районі Черкаської області №153/23.18-04-05 від 03.02.2022, актового запису про народження на [PERSON] не виявлено. Книги державної реєстрації актів цивільного стану про народження по с. Попівка Канівського району Черкаської області за 1908-1911-1914 передано до Державного архіву Черкаської області. Перевірка проведена по поновлених актових записах про народження з 01.01.1944 по теперішній час. Актового запису не виявлено (а.с.13). Згідно інформації директора Державного архіву Черкаської області №К-54/05-08 від 21.06.2022, адвокату Васяновичу В.В. направлено копію актового запису про народження [PERSON] , [INFO] в с. Попівка (а.с.14-17). В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він є однокласником та односельчанином заявника [PERSON] . Знає, що померла [PERSON] була його рідною тіткою по батьковій стороні. Після смерті чоловіка [PERSON] жила сама, але оскільки потребувала сторонньої допомоги, то родина заявника, зокрема його батько здійснювали догляд за сестрою та тіткою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що вона проживає в с. Попівка Черкаського району. Особисто знає і заявника і померлу [PERSON] , підтверджує, що остання була рідною сестрою батька заявника, яку він доглядав до дня її смерті, оскільки вона проживала одиноко. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові правовідносини регулюються ЦК України після 1 січня 2004 року, якщо спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, то такі правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Тобто у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. У зв`язку з тим, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , застосуванню підлягає Цивільний кодекс УРСР 1963 року. Відповідно до вказаного кодексу право на спадкування мають особи, визначені у законі. Згідно зі ст.ст. 529, 530 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Крім того, ст. 531 ЦК УРСР 1963 року до числа спадкоємців за законом віднесено непрацездатних осіб, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні зі спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Стаття 535 ЦК УРСР 1963 року передбачала право на обов`язкову частку у спадщині неповнолітніх або непрацездатних дітей спадкодавця (в тому числі усиновлених), а також непрацездатної дружини, батьків (усиновителів) і утриманців померлого, які успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: - якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; - якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Представник заявника зазначив, а також підтвердили у судовому засіданні свідки, що [PERSON] є племінником померлої [PERSON] по батьківській лінії, а тому він не відноситься ні до першої, ні до другої черг спадкоємців за законом, не має права на обов`язкову частку, а також в справі відсутні докази його непрацездатності та перебування на утриманні померлої, а тому він не є спадкоємцем за законом, не має права на спадкування і не міг прийняти спадщину шляхом управління та володіння спадковим майном. Відповідно до роз`яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.1 листа від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 року, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Лише якщо спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року та не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування на підставі ЦК УРСР, право спадкування виникає також у спадкоємців за законом третьої, четвертої та п`ятої черг ("нових черг") відповідно до статей 1263 - 1265 ЦК України. Отже спадщина після смерті [PERSON] відкрилася в день її смерті, [INFO] , тобто до [INFO] , а значить п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не підлягає застосуванню доданих правовідносин. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, судом встановлено наступні обставини: як слідує з заяви заявник є племінником померлої спадкодавиці [PERSON] у 1996 році. Заявник не входить до кола спадкоємців за законом, визначених діючим на час відкриття спадщини ЦК УРСР 1963 року, а відтак і прийняти спадщину фактично вступивши в управління або володіння спадковим майном не могла, оскільки цим правом наділені лише спадкоємці. Суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. З огляду на викладене, враховуючи, що встановлення факту родинних відносин [PERSON] з померлою [PERSON] не породжує для нього юридичні наслідки, від яких залежать його права, зокрема, на оформлення спадщини, тобто заявник не успадкує земельну частку (пай) після смерті [PERSON] , а тому суд приходить до висновку, що дана заява не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed