Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила та просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на неповнолітнього сина [PERSON] , 2012 року народження, в сумі 37722,48 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на неповнолітнього сина [PERSON] , 2012 року народження, в розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з січня 2022 року і до повноліття сина. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 06 листопада 2010 року зареєструвала шлюб з [PERSON] у Першому Малиновському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №776. Під час шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27.07.2021 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Син, [PERSON] , [INFO] , має інвалідність з підстав хвороби гострий лімфобластний лейкоз (перша хіміотерапія березень жовтень 2017, рецидив хвороби листопад 2020 (хіміотерапія листопад 2020 травень 2021), у червні 2021 року операція по видаленню враженої лейкобластними клітинами лівої тестикули + опромінююча терапія. Наразі дитина приймає постремісійну підтримуючу хіміотерапію та гепатопротектори з щотижневим контролем рівня лейкоцитів, тромбоцитів, гемоглобіну, АЛТ, АСТ у крові. Таким чином, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Після розлучення з відповідачем мали домовленості щодо добровільної участі у забезпеченні дитини, однак, з січня 2022 року, коли перед відповідачем було поставлене питання про утримання дитини, відповідач перестав приходити до дитини та бачитися з нею. У такий специфічний спосіб відповідач відмовився від участі у вихованні дитини. Відповідач 17.10.2022 року подав до Малиновського районного суду м. Одеси позов про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, в якому зазначив, що повністю виконує свої зобов`язання, в тому числі по фінансовому забезпеченню дитини. З чотирьох призначених судових засідань [PERSON] не був на жодному, до дитини він не приїжджав жодного разу, а останні 5 місяців навіть перестав дзвонити та писати синові. При цьому, відповідач є здоровим, працездатним чоловіком та може сплачувати аліменти. Дитина потребує особливого медичного супроводження у вигляді щотижневих лабораторних досліджень крові та придбання ліків, а також додаткових занять та тренувань для підтримки фізичного чи емоційного здоров`я, розвитку інтелектуальних навичок, особливо приймаючи до уваги, що дитина тривалий час вимушено, під час проходження хіміотерапії, операції та опромінення, була позбавлена спілкування з іншими дітьми, і на теперішній час, проживаючи разом з дитиною, вона намагається зробити все, що син у свої 11 років не почував себе хворою дитиною, щоб він розвивався та навчався як і всі інші діти. Так з січня 2022 року та до моменту звернення до суду з даним позовом позивачем понесені додаткові витрати на дитину, а саме: - оплата занять у КА «ШАГ» відповідно до договору №131023199 від 27.11.2021 330 грн. (товарний чек №439 від 27.11.2021), 8000 грн. (товарний чек №438 від 27.11.2021), 9300 грн. (товарний чек №338 від 23.01.2022), 10442, 78 грн. )квитанція №174626394 від 25.10.2022). - оплата консультації дитячого ортопеда травматолога 800 грн. (чек №59107 від 27.12.2022). - оплата басейну (за рекомендацією лікаря ортопеда травматолога) 1200 грн. (квитанція №258098059 від 10.01.2023), 1300 грн. (квитанція №261548028 від 04.04.2023). - оплата ортопедичних устілок (за рекомендацією лікаря ортопеда травматолога) 1374 грн. (товарний чек від 25.03.2023). - масажний килимок для ніг (за рекомендацією лікаря ортопеда травматолога) 1097 грн. (чек від 25.03.2023). - аналізи крові в лабораторії [PERSON] та придбання ліків: на загальну суму 3878,70 грн. Загалом 37722, 48 грн. Про всі заняття, а також про всі медичні потреби сина відповідач знає, але не приймає участі в забезпеченні розвитку та підтримування здоров`я дитини. Від відповідача [PERSON] до суду відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з нього на користь [PERSON] додаткових витрат на неповнолітнього сина [PERSON] в сумі 37722, 48 грн. Стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2012 року народження, в розмірі рекомендованому для аліментів на одну дитину на час розгляду справи (для дітей віком від 6 до 18 років) в сумі 2833,00 гривні щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви. При цьому зазначає, що з метою утримання дитини до досягнення нею повноліття, між ним та позивачкою було укладено усну угоду, відповідно до якої у неї в її власності та користуванні залишається наступне рухоме та нерухоме майно, яке було придбано за період їх спільного проживання, яким вона постійно користується та здає в оренду та відповідно отримує орендну плату, яка, за їх спільною домовленістю, повинна використовуватися для забезпечення утримання та потреб їх спільної дитини, а саме: - 1- кімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . - 1- кімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . - Автомобіль «SSANG YONG KORADO», державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2012 року випуску. На теперішній час позивачка продовжує користуватися нерухомим майном та отримувати постійний дохід від його оренди, а автомобіль «SSANG YONG KORADO», державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2012 року випуску, який було придбано в період перебування у шлюбі, без отримання його згоди, 18 квітня 2023 року, тобто вже після подачі позовної заяви про стягнення аліментів, позивачкою було незаконно реалізовано за ціною у 12000,00 грн., хоча мінімальна ринкова ціна вказаного автомобілю складає близько 10000,00 $ (377000,00 грн.). Таким чином, залишивши вказане майно у користуванні позивачки, вважає, що дитині він забезпечив належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. З 25 лютого 2022 року він перебував у лавах ЗСУ та не мав фізичної можливості бачитися з дитиною, про що позивачці було достеменно відомо. У провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала його позовна заява про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо, шляхом встановлення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, яка була подана до суду 17 жовтня 2022 року після неодноразових невдалих спроб спілкування з дитиною. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси його позовні вимоги задоволено частково та судом визначено порядок спілкування з дитиною батьком. Витрати, які позивач віднесла до витрат, пов`язаних з поглибленим навчанням та інтелектуальним розвитком дитини, були понесені на проходження дитиною додаткових курсів у КА «ШАГ» є додатковими витратами, які не були викликані особливими обставинами, особливою схильністю дитини до навчання. Крім того, як йому стало відомо, вданий час дитина не проходить навчання у КА «ШАГ». Понесення таких витрат є добровільним волевиявленням одного із батьків (позивачки) та не доведено погодження з відповідачем необхідності відвідування дитиною таких додаткових занять. Таким чином, грошові кошти, витрачені позивачкою на додаткові курси в приватному навчальному закладі не можуть рахуватися як витрати на дитину, які підлягають стягненню. Позовну заяву про стягнення аліментів позивачкою подано до Малиновського районного суду м. Одеси 06 квітня 2023 року, що свідчить про безпідставність вимог щодо стягнення аліментів починаючи з січня 2022 року. Позивачкою не надано до суду жодних належних та допустимих доказів необхідності та можливості стягнення аліментів у розмірі 5000,00 грн. На даний час відповідач звільнений з військової служби та не працює, жодних джерел доходів не має, не спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини в сумі, вказаною позивачкою. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. Надала заяву про слухання справи у її відсутності за наявними у справі документами. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином та своєчасно. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. 06 листопада 2010 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] у Першому Малиновському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №776. Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 19.04.2012 року. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27.07.2021 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. [PERSON] , [INFO] , має інвалідність з підстав хвороби -гострий лімфобластний лейкоз. Частиною другою статті 51 Конституції України та статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частин першої та другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі частиною першою статті 27 цієї Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сімейним кодексом України визначено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України). Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до\~ст. 181 СК України. Відповідно до ст. ст. 181, 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Статтею 182 СК України передбачено, що обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку\~(частина друга статті 182 у редакції\~Законів № 2901-IV від 22 вересня 2005 року, № 2037-VIII від 17 травня 2017 року). Частинами першою та другою статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно роз`яснень, які містять в пунктах 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років складає\~2272,00 грн;\~для дітей віком від 6 до 18 років 2833,00 грн. Враховуючи встановлені судом обставини, розміру витрат, які несе позивачка на утримання дитини, виходячи з того, що обов`язок утримувати дітей рівною мірою покладається як на матір, так і батька, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на дитину в розмірі по 5000,00 грн. Посилання відповідача на те, що сума аліментів, які просить стягнути з останнього позивачка на утримання дитини є необґрунтованою та занадто великою, суд не приймає до уваги, оскільки вважає, що належне утримання дітей не є правом батька, а є його обов`язком. Щодо відсутності постійного доходу, то відповідачем не надано будь якого належного доказу на підтвердження зазначеного. До відзиву на позовну заяву додано довідку Військової частини [NUMBER] від 23.08.2022 року за №177, в якій зазначено, що солдат [PERSON] перебуває на військовій службі в військовій частині [NUMBER] з 25 лютого 2022 року. Будь яких інших належних доказів суду не надано. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 23 Конституції України кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при цьому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов`язки перед суспільством, в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості. Кожна людина вільна в виборі способу життя і тому, відповідач повинен обрати корисний спосіб життя як для себе особисто, так і для своїх дітей і для суспільства в цілому. Отже, за таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів\~на утримання неповнолітного сина підлягають задоволенню частково і з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , слід стягнути аліменти в розмірі 5000,00 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 07.04.2023 року та до досягнення дитиною повнолітнього віку. Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь\~у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У відповідності до постанови від 26.08.2020 року у справі №336/1488/19 Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Додаткові витрати на утримання дитини, на відміну від аліментів, мають бути зумовлені (викликані) саме особливими обставинами та бути обґрунтованими та підтвердженими. Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини (Постанови Верховного суду від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 та від14.01.2019 у справі № 751/4312/16-ц). Суд вважає, що навчання дитини на комп`ютерних курсах у КА «ШАГ», оплата консультації дитячого ортопеда травматолога, оплата басейну (за рекомендацією лікаря ортопеда травматолога), оплата ортопедичних устілок (за рекомендацією лікаря ортопеда травматолога), масажний килимок для ніг (за рекомендацією лікаря ортопеда травматолога), аналізи крові в лабораторії [PERSON] та придбання ліків, в розумінні положень\~ст. 185 СК України, слід віднести до додаткових витрат. Отже, з відповідача підлягає стягненню 1/2 частина витрат, понесених позивачем, у розмірі 18861,24 грн. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 2147, 20 грн., що складається з витрат по сплаті судового збору за вимогу про стягнення аліментів у розмірі 1073,60 грн., витрати по сплаті судового збору за вимогу про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial