Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

19.04.2023 позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, у якому просить : стягнути з останнього 65\~010 грн. заборгованості за кредитним договором №2456590 від 16.09.2020. В обґрунтування позову зазначено, що між відповідачем та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір №2456590, згідно умовами якого відповідач отримав 15\~000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів платіж повернення кредиту та сплати комісії мав бути внесений відповідачем 16.10.2020. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало у повному обсязі, а відповідач ні. Згідно умов кредитного договору ( п. 3.2.6), позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким чином відчужувати, передавати в заставу свої права за таким договором протягом строки дії того договору без згоди позичальника. 24.12.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №54-МЛ від 24.12.2020, зокрема за вищевказаним кредитним договором. Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором були передані позивачу від первісного кредитора. Станом на 17.03.2021 сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 65\~010 грн., і складається з : 15 000 грн. заборгованості за кредитом; 1 050 грн.- заборгованості за комісією; 48\~960 грн. заборгованості за процентами. 23.10.2021 на адресу відповідача було надіслано письмову вимогу про погашення заборгованості та надано термін для добровільного врегулювання позивачем зобов`язання. 20.04.2023 відкрито провадження, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. 17.05.2023 від відповідача надійшов відзив. В обґрунтування якого зазначено, що позивачем не надано належного розрахунку заборгованості, який повинен відображати періоду нарахування відсотків та їх розмір. Позовні вимоги визнають частково у сумі 20\~010 грн., яка складається з суми кредиту : 20\~010 грн., 1050 грн.- комісії за надання кредиту, 3\~960 грн. процентів, що нараховані за 30 днів, виходячи із ставки 0,88 % як фіксованої ставки. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в розмірі 45\~000 грн. не визнає, оскільки вважає, що позивач немає права стягувати проценти визначені кредитним договором поза межами строку кредитування після 16.10.2020. Адже в такому разі, можуть стягуватись 3 % річних, нараховані згідно ч.2 ст. 265 ЦПК України ( а.с.59-62). 20.06.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив ( а.с. 79-80). Де зокрема зазначено, що проценти нараховуються із суми 3\~960 грн. за процентною ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Після отримання права вимоги до відповідача, позивачем жодних новим сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалось. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі. Підтримання позовних вимог. Від представника відповідача адвоката Розганюк Т.Є. надійшла зава заява про розгляд справи без участі. Разом з тим, зазначено, що не заперечує відносно часткового задоволення позову з мотивів, що викладені у відзиві. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. 23.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2456590. Відповідно до п. 1.2 договору сума (загальний розмір) кредиту становить 15 000 грн. Кредит надається строком на 30 днів з 16.09.2020 (строк кредитування) (п. 1.3 договору). Відповідно до п. 1.4 договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) : 16.10.2020. Відповідно до п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом : 3960 грн, які нараховуються за ставкою 0,88 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка\~за користування кредитом\~становить 5.00 відсотків від фактичного залишу кредиту за кожен день користування кредитом. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1 договору). Згідно п.4.1 договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням угод про продовження строку користування /повернення кредиту пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з укладенням цих угод, зобов`язаний сплатити пеню. Пунктом 1.6. та 2.2.3. договору зазначено, що проценти після строку кредитування можуть нараховуватись також в якості процентів, передбачених ст. 265 ЦК України. 24.12.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ « ФК « Кредит Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №57 - МЛ, відповідно умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ « ФК « Кредит Капітал» вимоги до позичальників, в тому числі за вищевказаним кредитним договором, сума заборгованості, за яким складає : 15 000 грн. заборгованості за кредитом; 10 50 грн.- заборгованості за комісією; 48\~960 грн. заборгованості за процентами ( а.с. 13-18, 81). Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення, нарахування процентів здійснювалось згідно п. 1.5.2. з 17.09.2020 по 16.10.2020, та з 17.10.2020 по 15.12.2020 згідно п. 1.6 договору ( а.с. 82). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша\~статті 16 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 1056 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не установлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля його сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів ( змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до норм\~статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає\~Закон України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII\~(далі Закону № 675-VIII). Статтею 3 Закону № 675-VIII\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується у порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному\~статтею 12 цього Закону\~порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Цією статтею зазначеного\~Закону\~установлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим\~Законом\~одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ (частина сьома, дванадцята\~статті 11 Закону № 675-VIII). Норми\~статті 11 Закону № 675-VIII\~відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим\~Законом\~одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. У постанові Верховного\~Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 року у справі № 393/126/20 зроблено правовий висновок про те, що потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). Так, відповідно до п. 1.4 договору термін повернення кредиту визначено 16.10.2020, тому правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам з 17.10.2020 відповідно до п. 1.6, 2.2.3договору відсутні. Позивачем відповідно до частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~не надано суду доказів, що строк кредитування відповідача за договором про споживчий кредит був пролонгований кредитодавцем відповідно до п. 2.3.1. договору, також не було надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією) (п. 4.2 договору), тому строк кредитування становив 30 днів з 16.09.2020 по 16.10.2020. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша\~статті 13 ЦПК України). Ураховуючи те, що із наданих позивачем розрахунків слідує, що проценти нараховувались відповідачу з 16.09.2020 по 16.10.2020 згідно п. п. 1.5.2., 1.6 договору, доказів того, що строк кредитування відповідача був пролонгований позивачем відповідно до п. 2.3.1. договору суду не надано, також не надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією) (п. 4.1 договору), нарахування процентів у відповідності до\~статті 625 ЦК України\~позивачем не здійснювалось відповідно до розрахунків заборгованості, відтак суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення процентів з відповідача на підставі п. п. 1.6, 2.2.3 договору з 17.10.2020. Відповідно до\~ст. 512 ЦК України, кредитор може бути змінений іншою особою внаслідок,зокрема , передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах,що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах,що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки за договором відступлення прав вимоги 24.12.2020 до позивача перейшло право вимоги за зобов`язаннями відповідача, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову стягнення з відповідача в користь позивача за кредитним договором від 16.09.2020 за №2456590, а саме : 15 000 грн. заборгованості за кредитом; 1 050 грн.- заборгованості за комісією; 3\~960 грн. заборгованості за процентами, що в загальному становить 20 010 грн. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 826, 13 грн. сплаченого судового збору, що пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved