Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

[PERSON] 07.02.2023 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому прохає визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] з нею. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що разом з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , який після розірвання шлюбу з відповідачем залишився проживати з нею. Вона вважає, що вона повністю його утримує, забезпечує належний розвиток, має стабільний заробіток та нею створені всі умови для належного проживання дитини. При цьому зазначає, що відповідач не працює, не має джерел отримання коштів, проживає в житлі, яке належить його матері. Ухвалою суду за згаданою позовною заявою відкрито провадження у справі з призначенням справи до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження. 21.03.2023 до суду від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком. Згідно якої просить визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком. Свої вимоги мотивує тим, що після розірвання шлюбу з [PERSON] неповнолітній син [PERSON] залишився проживати з матір`ю, однак останній час постійно скаржився на поведінку матері, яка частко вживає алкоголь та приводить додому своїх друзів і з січня 2023 року проживає з ним. [PERSON] зверталась до працівників поліції з приводу перешкод в спілкуванні з дитиною, однак неповнолітній [PERSON] сам підтвердив, що хоче проживати з батьком. Також зазначає, що він постійно дбав про свого сина, сплачував аліменти , в даний час він працює, має стабільний заробіток , проживає у будинку, який належить йому на праві часткової власності. За місцем проживання та роботи характеризується позитивно, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався. Ухвалою суду від 04.05.2023 підготовче провадження у справі було закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті, зустрічну позовну заяву прийнято до провадження та вимоги об`єднані в одне провадження з первісним позовом. У судовому засіданні [PERSON] та її представник- адвокат Остахов В.П. на задоволенні позову наполягали, в задоволенні зустрічної позовної заяви просили відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява в якій свій позов підтримав та просив розглядати справу у його відсутність. В судовому засіданні представник [PERSON] - адвокат Бурлака М.В. проти задоволення позову [PERSON] заперечувала, зустрічну позовну заяву просили задовольнити. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні Непом`ящий І.В. просив врахувати висновок органу опіки та піклування. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника третьої особи, суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] у місті Комсомольськ Полтавської області народився [PERSON] , батьками якого у свідоцтві зазначені [PERSON] , [PERSON] , (нині [PERSON] ) (а.с.4). Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 02.08.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.13-14). Відповідно до довідки ПрАТ «Полтавський ГЗК» [PERSON] працює на вказаному підприємстві з 30.01.2017 та отримує стабільну заробітну плату загальна сума доходу за період липень-грудень 2022 складає 69831 грн та характеризується за місцем роботи позитивно (а.с.16-19). Відповідно до довідки Дмитрівського старостинського округу Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає без реєстрації з 26.01.2023 за адресою [ADDRESS] (а.с.69). Відповідно до довідки - характеристики Дмитрівського старостинського округу Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області [PERSON] проживає в [ADDRESS] з 21.07.2022 та характеризується позитивно (а.с. 70). Відповідно до довідки ПрАТ «Полтавський ГЗК» [PERSON] працює на вказаному підприємстві з 05.04.2021 де отримує стабільну заробітну плату , що за період з січня по грудень 2022 складає 339130 грн та характеризується позитивно (а.с. 71-74). Відповідно до довідки про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] по частки для кожного (а.с.76). Відповідно до інформації ЗОШ І-ІІІ ступенів №6 [PERSON] навчається у вказаному закладі, протягом І семестру 2022-2023 навчального року всі питання, що стосувалися дитини, класний керівник вирішувала з матір`ю [PERSON] , однак у січні 2023 дитина переїхала жити до батька в с. Дмитрівку і в даний час спілкування щодо навчання дитини проходять безпосередньо з батьком (а.с.81). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , орган опіки та піклування враховуючи думку комісії з питань захисту прав дитини прийшов до висновку визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з батьком [PERSON] та просив відмовити [PERSON] в задоволенні її вимог (а.с.110-113). Сторони на обілку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, до кримінальної відповідальності не притягувалися. Виниклі між сторонами спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного Кодексу України, також судом взято до уваги положення Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, Європейської конвенції про здійснення прав дітей (Страсбург, 25.01.1996) та норми Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, сім`ї. Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання всім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України). У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За нормами ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч.3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Виходячи із змісту 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини участь органу опіки є обов`язковою. У таких випадках орган опіки та піклування надає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, який для суду заздалегідь встановленої сили не має і оцінюється у сукупності з іншими доказами, також суд може не погодитись із наданим висновком. За змістом ч.2 ст.159 СК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (Страсбург, 25 січня 1996 року), під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення, судовий орган надає дитині можливість висловити свої думки і приділяє цим думкам належну увагу. Зазначена норма міжнародного права кореспондується із приписами ч.2 ст.171 СК України, згідно із якою дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні в присутності психолога [PERSON] , пояснив, що у його батьків [PERSON] . [PERSON] склалися неприязні стосунки, після розірвання шлюбу вони стали проживати окремо. Спочатку він та його старший брат проживав з матір`ю. Згодом старший брат пішов проживати до батька, а потім і він попросив, щоб батько забрав його проживати до себе, оскільки мама часто вживає алкоголь. В подальшому бажає проживати разом з батьком та старшим братом, оскільки йому краще і спокійніше з ними. Психолог [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в ході спілкування з неповнолітнім [PERSON] вона дійшла до висновку, що [PERSON] має більшу емоційну прихильність до батька. Враховуючи, що [PERSON] з січня 2023 займається вихованням неповнолітнього сина [PERSON] , піклується про нього, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням віку дитини, суд вважає, що на даний час проживання малолітнього сина з батьком, який фактично тривалий час протягом років проживав з ним, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме його розвитку як психологічному так і фізичному. Крім цього, визначення місця проживання дитини разом із батьком, не позбавляє матір права на особисте спілкування за дитиною та прийняття участі у його вихованні. Таким чином, враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідає інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог [PERSON] . Що стосується вимог [PERSON] про визначення місця проживання дитини [PERSON] з нею, то викладені в позові обставини не підтверджені належними доказами. Вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення, оскільки суперечать матеріалам справи та доказам отриманим в судовому засіданні, згідно яких доцільним є визначення місця проживання дитини з батьком [PERSON] . Всі судові витрати за зустрічним позовом у відповідності до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача, позивача за зустрічним позовом у зв`язку із відмовою у позові.

Outcome: approved