Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що відповідно до заяви відповідача від 27.08.2013 року про укладення договору про надання банківських послуг, останньому було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. В подальшому відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 20.04.2022 року, отримав картку типу: преміальна картка World Black Edition (кредитний ліміт 200000 грн.). Посилаючись на те, що свої зобов`язання за кредитним договором позичальник не виконує, в зв`язку з чим, станом на 20.12.2022 року виникла заборгованість в сумі 159678 грн. 80 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 134226 грн. 29 коп., за відсотками в сумі 6711 грн. 50 коп., за простроченими відсотками в сумі 18741 грн. 01 коп., позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 11.04.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В позовній заяві та наданому до неї клопотанні позивач в разі неявки його представника просив розглядати справу за його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач за викликами до суду повторно не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Звертаючись до суду із позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг від 27.08.2013 року, оформленому відповідно до анкети-заяви відповідача від 27.08.2013 року, відповідно до умов якого та підписаного 20.04.2022 року паспорту споживчого кредиту, відповідачу було видано преміальну картку World Black Edition, із встановленим кредитним лімітом. Згідно долучених до позову довідок про видачу кредитних карток та про зміну умов кредитування та обслуговування кредитних карток зазначено, що відповідачу 08.02.2018 року було видано кредитну картку World Black Edition № [NUMBER] зі строком дії до лютого 2021 року, а 27.01.2021 року видано кредитну картку World Black Edition № [NUMBER] зі строком дії до лютого 2024 року. До позову долучено виписку по рахункам № [NUMBER] та № [NUMBER] , починаючи з 08.02.2018 року, а також розрахунок заборгованості, починаючи з 15.08.2019 року. З матеріалів справи вбачається, що 27.08.2013 року відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, яка не містить жодних відміток щодо виду кредитної картки, які бажав оформити відповідач на своє ім`я, розміру бажаного кредитного ліміту, а відповідно і намірів відповідача скористатись певним видом банківських послуг. Не надано позивачем доказів тому, що саме відповідно до вказаної анкети-заяви відповідачу в лютому 2018 року та січні 2021 року було видано кредитні картки World Black Edition. За вказаних обставин, суд вважає, що доводи позовної заяви щодо оформлення кредитних правовідносин за договором від 27.08.2013 року, наявності заборгованості саме за цим договором, належними доказами не підтверджено, в зв`язку із чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити. У відповідності до ст.141 ЦПК України, враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог, понесені позивачем по справі судові витрати слід покласти на останнього. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed