Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з ТОВ «Прикарпатзахідтранс» заборгованості з заробітної плати у розмірі 26660 грн. 03 коп. та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 32031грн. 84 коп. Позовні вимоги мотивує тим, що до 12 жовтня 2021 року позивач працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» лінійним трубопровідником, звільнений 12 жовтня 2021 року наказом № 414 -ЗВ від 24.09.2021 року. На момент звільнення товариство заборгувало йому заробітну плату в сумі 29685грн. 42 коп. За період від звільнення позивачу перерахували 17.09.2021 року - 654 грн.96 коп., 22.09.2021 року -864 грн.55 коп., 05 травня 2022 року 822 грн. 00 коп., 13 травня 2022 року - 591 грн. 76 коп., 03 червня 2022 року - 956 грн 67 коп., що стверджується випискою з банківського карткового рахунку. На сьогоднішній день розрахунок з позивачем не проведений. Зазначає, що спору стосовно належних позивачу до виплати сум не було, а тому відповідач зобов`язаний виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку, строк затримки становить більше шести місяців, тому виплата середньомісячного заробітку має бути здійснена за шість місяців. Сума середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню становить 32 031грн. 84 коп. Ухвалою суду від 14.06.2023 року відкрито провадження у справі. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав, пояснень чи заперечень на позов не подав, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Суд встановив, що згідно запису в трудовій книжці, 12.10.2021 року [PERSON] звільнено за скороченням штату згідно п.1 ст.40 КЗпП України, наказ №414-3В від 24.09.2021 року, Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, позивачу в серпні було нараховано 5338 грн. 62 коп, із яких нарахований податок 960 грн.95 коп., в вересні 5338 грн. 65 коп.- нарахований податок 960 грн.96 коп., в жовтні нараховано 14668 грн. 49 коп. - нараховано податок - 2640 грн.33 коп. і нараховано 10855 грн.97 коп., з яких нараховано податок 1954 грн. 07 коп., нараховані суми не виплачені. Таким чином загальна сума заборгованості (5338.62 + 5338.65 + 14668.49 + 10855.97) - (960.95 + 960.96+ 2640.33 + 1954.07)= 29685.42грн. За період від звільнення позивачу перерахували 17.09.2021 року - 654 грн.96 коп., 22.09.2021 року -864 грн.55 коп., 05 травня 2022 року 822 грн. 00 коп., 13 травня 2022 року - 591 грн. 76 коп., 03 червня 2022 року - 956 грн 67 коп., що підтверджується випискою з банківського карткового рахунку. На день ухвалення рішення у суду відсутні докази проведення повного розрахунку з позивачем. Згідно зі ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За нормами ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать працівникові від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно із ч.2 ст.233 КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. В день звільнення розрахунку з позивачем проведено не було. Доказів на спростування вказаних обставин суду не надано. Враховуючи, що відповідач не надав суду жодного доказу на спростування твердження позивача про наявну заборгованість по виплаті заробітної плати, чи доказів про розмір такої заборгованості, з нього підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати у розмірі 25 795,48 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до ст.117 КзПП України в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Відповідно до п.5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно із п.8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з отриманням вимог законодавства. Відповідно роз`ясненням, які містяться в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. В періоді, за який позивачу слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, кількість робочих днів становить 125 (за 6 місяців в період з 13 жовтня 2021 року по 12 квітня 2022 року включно) і включає в себе 12 робочих днів за жовтень 2021 року, 22 робочих дня за листопад 2021 року, 22 робочих дня за грудень 2021 року, 19 робочих днів за січень 2022 року, 20 робочих днів за лютий 2022 року, 22 робочих дня за березень 2022 року, 8 робочих днів за квітень 2022 року. Розмір середньої заробітної плати розрахований на підставі відомостей з реєстру застрахованих осіб, отриманих у Пенсійному фонді. У серпні 2021 року було 21 робочих днів, заробітна плата становила 5338,62 грн. У вересні 2021 року було 22 робочих днів, заробітна плата становила 5338,65 грн. Отже середньоденна заробітна плата позивача становить (5338,62+5338,65) / (21+22) = 248,31 грн. Відтак, з відповідача на користь позивача належить стягнути 31038,75 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (125 днів х 248,31грн. = 31038,75грн.). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору в сумі 1073, 60 грн за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Крім того, з відповідача на користь держави, згідно вимог ст.141 ЦПК України, слід стягнути судовий збір в сумі 1073, 60 грн за позовну вимогу про стягнення заборгованості з заробітної плати, від сплати якої позивач звільнений.

Outcome: partial