Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

22 березня 2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», Третя дніпровська державна нотаріальна контора, в якій просила встановити факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] , померлим [INFO] на день відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , що є підставою для визнання [PERSON] спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину належним чином після померлого [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер рідний брат позивача по матері - [PERSON] . Після смерті брата - [PERSON] залишилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Раніше спадкова квартира належала матері позивача - [PERSON] і брату - [PERSON] в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 09 березня 1998 року ДЖКП «Південне» згідно з розпорядженням № 781-98 від 09.03.1998 року. [INFO] померла [PERSON] , яка за своє життя залишила заповіт, складений 11 жовтня 2008 року, посвідчений в П`ятій дніпропетровській державній нотаріальній конторі за реєстром № 4-2797, яким заповідала належну їй частку спадкової квартири [PERSON] . 24 лютого 2011 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом за реєстром № 2-533 на ім`я [PERSON] на 1/2 частину спадкової квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] 21 грудня 2022 року позивач звернулась до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті померлого [INFO] рідного брата - [PERSON] , так як інші спадкоємці за законом, крім позивача, відсутні. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 січня 2023 року державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] після померлого [INFO] рідного брата [PERSON] . В зазначеній постанові нотаріус вказує на те, що 23 червня 2020 року до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори із претензією кредитора звернувся АТ КБ «Приватбанк», після чого була заведена спадкова справа № 302/2020 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . В претензії зазначено, що між [PERSON] і АТ КБ «Приватбанк» був укладений договір строкового кредиту, який боржником в повному обсязі невиконаний і за ним рахується заборгованість у розмірі 5 730,55 грн. 15 жовтня 2008 року від імені [PERSON] був складений і посвідчений в П`ятій дніпропетровській державній нотаріальній конторі заповіт за реєстром № 4-2843, в якому він заповідав належну йому частку квартири [ADDRESS] [PERSON] , який термін для прийняття спадщини, передбачений законом, пропустив. Далі, в постанові нотаріус зазначає, що заяву про прийняття спадщини після померлого [PERSON] у встановлений законодавством шестимісячний строк - до 21 липня 2020 року позивач не подавала. [PERSON] не була зареєстрована разом із померлим [PERSON] на день смерті останнього, та документи, що підтверджують факт прийняття спадщини спільним проживанням та реєстрацією зі спадкодавцем на день смерті спадкодавця, спадкоємцем не надані. Вона постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON] був самотньою людиною, дружини і дітей у нього не було. Після смерті матері 15 липня 2009 року її брат самостійно проживав за вказаною адресою до жовтня 2018 року. 01 жовтня 2018 року у нього трапився геморагічний інсульт в лівій тім`яній області, внаслідок чого він був госпіталізований до КЗ «Клінічне об`єднання швидкої медичної допомоги» ДОР у неврологічне відділення для хворих з гострим порушенням мозкового кровообігу. В стаціонарне відділення брат був госпіталізований з мовними порушеннями, не міг розмовляти. Під час знаходження брата у стаціонарному відділенні вона піклувалась про нього: постійно відвідувала, допомагала пересуватися, приносила їжу і годувала, купляла ліки та медикаменти для лікування. Після виписки із лікарні з діагнозом: правобічний глибокий геміпарез справа мій брат [PERSON] потребував сторонньої допомоги, так як у нього права рука і права нога не рухалися, у зв`язку з чим позивач була вимушена постійно проживати разом з ним і надавати необхідну допомогу з приводу домашнього господарства і догляду. З жовтня 2018 року по день смерті [PERSON] - [INFO] вони проживали разом з ним однією сім`єю за вказаною адресою. Вони мали спільний бюджет, вона купувала харчі і готували їжу, прибирала в квартирі, турбувалась за станом його здоров`я, для чого купувала необхідні ліки і медикаменти, самостійно робила братові уколи вдома, за необхідністю викликала лікарів швидкої медичної допомоги. [INFO] [PERSON] помер вдома. Як член сім`ї померлого [PERSON] , вона організувала його поховання, на що були витрачені сімейні гроші. Все вищенаведене є підставою для визнання позивача спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину належним чином, так як не відмовився від неї протягом 6-місячного строку. У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. 19 травня 2023 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач частково заперечує проти позовних вимог [PERSON] з огляду на наступне. [INFO] помер його дядько - [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований і мешкав за адресою: [ADDRESS] . 15 жовтня 2008 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом П`ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори Ярославцевою І.В. за реєстром № 4-2843, згідно якого він заповідав йому - [PERSON] належну йому частину квартири [ADDRESS] . В тексті заповіту нотаріус допустила помилку, переплутала номер квартири і номер будинку і замість квартири [ADDRESS] вона записала в тексті заповіту помилково «квартира [ADDRESS] . Він звернувся до державного нотаріуса Третьої дніпровської нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на 1/2 частину спадкової квартири за вказаною адресою. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 березня 2023 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] після померлого [INFO] [PERSON] . Підставою для відмови нотаріус вказала, що згідно вищезазначеного заповіту [PERSON] заповідав йому частину квартири [ADDRESS] , яка йому не належить. Крім того, в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 березня 2023 року державний нотаріус Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. зазначає підставу, згідно якої вона відмовляє йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , так як ним не подано до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] у встановлений законодавством шестимісячний строк - до 21 липня 2020 року. Вважає, що він, як спадкоємець за заповітом, складеним спадкодавцем [PERSON] , має перевагу в отриманні спадщини перед спадкоємцем за законом, яким являється [PERSON] . Але, позивач не має намірів звертатися до суду з позовом про захист його спадкових прав, так як пропустив строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] без поважних причин. Щодо позовних вимог [PERSON] про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини зазначає, що покладається на розсуд суду. Дійсно, позивач [PERSON] протягом жовтня 2018 року по день смерті брата [PERSON] - [INFO] постійно мешкала разом з ним за адресою його постійного проживання - [ADDRESS] , доглядала брата після перенесеного їм інсульту, займалась його похованням, так як інших родичів або близьких людей у спадкодавця не було. У зв`язку з викладеним просив прийняти рішення згідно чинного законодавства. В судовому засіданні позивач та її представник - [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі, з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні просив прийняти рішення на розсуд суду, згідно чинного законодавства України, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи - Третьої дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи - Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Допитана в судовому засіданні 18 липня 2023 року в якості свідка позивач [PERSON] суду пояснила, що з жовтня 2018 року по день смерті брата - [PERSON] , який помер [INFO] , вона проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] , однак за вказаною адресою зареєстрована не була. Проживати за вищевказаною адресою вона почала після того, як у брата стався інсульт. З того часу брат постійно потребував стороннього догляду, вона доглядала за братом, купувала та готувала їжу, прибирала в квартирі, турбувалась про брата, купувала необхідні ліки, у них був спільний бюджет. Також, після смерті [PERSON] саме вона займалась похованням останнього. Допитана в судовому засіданні 18 липня 2023 року в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона працює разом з [PERSON] 30 років. Їй відомо, що [PERSON] доглядала за братом, який помер у 2020 році. Після того, як брат [PERSON] захворів, остання почала постійно проживати разом з ним. Вона бувала в гостях за місцем мешкання [PERSON] та її брата, у квартирі по [ADDRESS] . На момент смерті брата [PERSON] також проживала разом з ним. Допитана в судовому засіданні 18 липня 2023 року в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її сусідкою. Брата [PERSON] вона також знає, він проживав по [ADDRESS] . Брат [PERSON] помер [INFO] . На день смерті брата [PERSON] , остання проживала разом з ним. Брат [PERSON] був лежачий, не міг виходити за межі квартири. Іноді вона допомагала [PERSON] у догляді за братом, допомагала прибирати. Вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилась [INFO] у м. Дніпропетровську, що підтверджується її паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим 02 грудня 1998 року Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 10-11). Дошлюбне прізвище позивача [PERSON] « [PERSON] », яке вона змінила на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням 11 жовтня 1975 року шлюбу з [PERSON] , актовий запис № 1748, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Відділом РАЦС м. Дніпропетровська 11 жовтня 1975 року (а.с. 16). У свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданому 14 серпня 1962 року Красногвардійським районним відділом РАЦС м. Дніпропетровська, актовий запис № 25, батьками позивача зазначені: мати [PERSON] , батько [PERSON] (а.с. 12). Попереднє прізвище матері позивача « [PERSON] », яким вона іменувалась, перебуваючи у шлюбі з [PERSON] , який було припинено 25 червня 1957 року, актовий запис № 154, що підтверджується свідоцтвом про припинення шлюбу № 154, виданим Бюро записів актів громадянського стану Жовтневого району (а.с. 13), після припинення шлюбу його прізвище « [PERSON] », її « [PERSON] ». Мати позивача є також і матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 12 січня 1952 року Красноармійським бюро РАЦС м. Львів, актовий запис № 55 (а.с. 17). Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є рідною сестрою по матері [PERSON] , [INFO] . Матері позивача - [PERSON] та брату позивача - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 09 березня 1998 року Державним житлово-комунальним підприємством «Південне» згідно з розпорядженням (наказом) від 09 березня 1998 року № 781-98, на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] (а.с. 24). [INFO] мати позивача - [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 21 липня 2009 року Відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 5201 (а.с. 40). 24 лютого 2011 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. на ім`я [PERSON] , [INFO] , було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 2-533, на частину квартири [ADDRESS] , яка належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 09 березня 1998 року Державним житлово-комунальним підприємством «Південне» згідно з розпорядженням (наказом) від 09 березня 1998 року № 781-98, зареєстрованого в Дніпропетровському інвентарбюро за № 318п-57, реєстраційний номер 24086345 (а.с. 22). Право власності [PERSON] на частину квартири [ADDRESS] було зареєстровано в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради 16 березня 2011 року, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав № 29325918 від 16 березня 2011 року (а.с. 23). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 22 січня 2020 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 285 (а.с. 91). Відповідно до\~ч. 1 ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Як зазначено\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на належну йому частину квартири [ADDRESS] . 23 червня 2020 року Третьою дніпровською державною нотаріальною конторою було одержано від Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» претензію кредитора до спадкоємців померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з чим того ж дня було заведено спадкову справу № 302/2020, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 72-135). У відповідності до\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~1223\~ЦК України\~право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У частині 1 статті 1270 ЦК України закріплено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено та визнавалося сторонами, що спадкоємці [PERSON] , який помер [INFO] , у встановлений законодавством шестимісячний строк з відповідними заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. 21 грудня 2022 року [PERSON] звернулась до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою, в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті рідного брата - [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 87). Також, 21 грудня 2022 року до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] з заявою, в якій зазначив, що йому відомо, що [INFO] відкрилась спадщина після померлого його рідного дядька - [PERSON] , який залишив на його ім`я заповіт, посвідчений П`ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 15 жовтня 2008 року за реєстровим № 4-2843, термін прийняття спадщини він пропустив, свідоцтво про право на спадщину за заповітом одержувати не бажає, до суду звертатись не буде (а.с. 89). 11 січня 2023 року [PERSON] звернулась до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою, в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті рідного брата - [PERSON] , який помер [INFO] , на частину квартири [ADDRESS] (а.с. 107). Однак, постановою державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. від 11 січня 2023 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS] , після померлого [INFO] рідного брата [PERSON] (а.с. 109). Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стало те, що заява про прийняття спадщини у встановлений законодавством шестимісячний строк до 21 липня 2020 року [PERSON] до нотаріальної контори не подавалась. Згідно листа Відділу обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР № 14/5-15 від 02.01.2023 року інші заінтересовані особи за адресою: [ADDRESS] на день смерті [PERSON] ( [INFO] ) - відсутні. Згідно паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 02.12.1998 р. на ім`я [PERSON] , заявниця не була зареєстрована разом із померлим [PERSON] на день смерті останнього, та документи, що підтверджують факт прийняття спадщини спільним проживанням та реєстрацією зі спадкодавцем на день смерті спадкодавця, спадкоємцем не надані. 14 березня 2023 року до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] з заявою, в якій зазначив, що відкликає свою заяву від 21 грудня 2022 року та просить видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на його ім`я на частину квартири [ADDRESS] (а.с. 110). Однак, постановою державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. від 14 березня 2023 року [PERSON] також було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири [ADDRESS] , після померлого [INFO] рідного дядька [PERSON] (а.с. 68). Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стало те, що згідно заповіту, посвідченого П`ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 15.10.2008 року за реєстровим № 4-2843, складеного від імені [PERSON] , останній заповідав [PERSON] частину квартиру [ADDRESS] , яка не належить померлому [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним житлово-комунальним підприємством «Південне» м. Дніпропетровська 19.03.1998 року, згідно розпорядження № 781-98, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР, реєстраційний номер 24086345, спадкодавцю [PERSON] належить 1/2 частка квартири [ADDRESS] . Крім того, заява про прийняття спадщини після померлого [PERSON] у встановлений законодавством шестимісячний строк - до 21 липня 2020 року - [PERSON] до нотаріальної контори не подавалась. Згідно листа Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР № 14/5-15 від 02.01.2023 року інші зареєстровані особи за адресою: [ADDRESS] , на день смерті [PERSON] ( [INFO] ) - відсутні. Згідно паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 05.06.1998 року на ім`я [PERSON] , заявник не був зареєстрований разом із померлим [PERSON] на день смерті останнього, та документи, що підтверджують факт прийняття спадщини [PERSON] спільним проживанням та реєстрацією зі спадкодавцем на день смерті спадкодавця, заявником не надані. Звертаючись у березні 2023 року до суду з даним позовом позивач [PERSON] просила встановити факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] , померлим [INFO] , на день відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , що є підставою для визнання [PERSON] спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину належним чином після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки вона хоча і була зареєстрована за іншою адресою, однак фактично на день смерті [PERSON] проживала з ним за адресою: [ADDRESS] , тобто на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті брата. У частині 3 ст. 1268 ЦК України закріплено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , тобто станом на 21 січня 2020 року, останній був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , інші зареєстровані за вказаною адресою особи на день смерті [PERSON] відсутні, що підтверджується відповіддю Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5-15 від 02 січня 2023 року (а.с. 98 (зворотній бік)). Позивач [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , тобто станом на 21 січня 2020 року, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною відміткою у її паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому 02 грудня 1998 року Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 10-11). Відповідач [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , тобто станом на 21 січня 2020 року, також був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною відміткою у його паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 25 червня 1998 року (а.с. 89 (зворотній бік) - 90). Відповідач [PERSON] \~під час\~розгляду справи\~не заперечував,\~що у встановлений законом строк не звертався з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та підтвердив, що постійно не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому очевидним є висновок про те, що [PERSON] після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку спадщину не прийняв. Разом з цим, як було встановлено судом під час судового засідання з показань допитаних свідків, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , тобто станом на [INFO] , постійно проживала разом з останнім за адресою: [ADDRESS] . Наведені обставини визнавав і відповідач [PERSON] . На користь факту проживання [PERSON] разом з рідним братом [PERSON] на момент його смерті свідчить також і те, що саме позивач займалась похованням [PERSON] , на підтвердження чого надане свідоцтво про поховання серії [NUMBER] від 23 січня 2020 року (а.с. 26) та рахунком-замовленням від 21 січня 2020 року на ритуальні товари (а.с. 18). Крім того, з Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 15440 вбачається, що [PERSON] з 01 жовтня 2018 року по 12 жовтня 2018 року перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з встановленням йому діагнозу: геморагічний інсульт в лівій тімяній області. У вказаній Виписці також зазначено, зокрема, що [PERSON] має мовні порушення, функції тазових органів не контролює (а.с. 21). Викладене свідчить про те, що починаючи з жовтня 2018 року [PERSON] за станом здоров`я потребував стороннього догляду. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до абз. 4 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги. Пунктом 12 частини 1 статті 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання (перебування) особи це внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи. Реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. На підставі вищевикладеного суд зазначає, що сама по собі реєстрація місця проживання спадкодавця за іншою адресою на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України\~про неприйняття спадщини спадкоємцями, які на час відкриття спадщини фактично проживали разом зі спадкодавцем у одному будинку за однією і тією ж адресою. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи все вищенаведене суд вважає встановленим той факт, що [PERSON] , [INFO] , на час смерті свого брата - [PERSON] , [INFO] , постійно проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] , хоча і була зареєстрованою за іншою адресою [ADDRESS] . За таких обставин суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту його постійного проживання з померлим [INFO] [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини, є обґрунтованими та доведеними, а отже підлягають задоволенню, що надасть можливість позивачу як спадкоємцю другої черги спадкування за законом отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS] . Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~ судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 1\~073,60 грн. На підставі ст.ст. 29, 1216, 1217, 1220, 1223, 1268, 1270, 1272 ЦК України та

Outcome: approved