Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] та просить суд зменшити розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] з 1/4 до 1/6 частки заробітку (доходу), щомісячно, до повноліття дитини, посилаючись на зміну сімейного стану. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що судовим наказом від 26.01.2021 з нього стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] на користь відповідачки, у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) до повноліття дитини. Однак 09.07.2021 він перебуває у повторному шлюбі, від якого має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Таким чином на теперішній час у нього на утриманні перебувають крім неповнолітньої доньки також дружина, яка знаходиться у декретній відпустці, та малолітній син. Також він доглядає за своєю матірю [PERSON] та братом [PERSON] , інвалідом 2 групи: купує їм ліки та допомагає сплачувати комунальні послуги. Станом на дату подання позову до суду у нього існує заборгованість по аліментам і він е може ні погасити її, ні сплачувати вчасно аліменти. Вважає розмір стягуваних з нього на утримання доньки аліментів завищеним, тому враховуючи викладене, просить задовольнити вимоги. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 квітня 2023 року справу направлено за підсудністю до Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою суду від 23 травня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав з підстав, викладених у тексті позовної заяви. В обґрунтування письмових пояснень представником відповідача зазначено, що відповідачем доказів або обставин, визначених ч. 1 ст. 182 СК України, які б вказували на неможливість останнього сплачувати аліменти на користь позивача на утримання спільної дитини, розмір який становить 1/4 частки його заробітку (доходу), не надано. Навпаки до суду надано докази, що відповідач є працездатною особою та має можливість утримувати доньку [PERSON] . Зазначено, що незважаючи на рівню мірою спільний обов`язок обох батьків утримувати дітей, позивач несе одноособово стовідсоткові матеріальні витрати щодо утримання та навчання спільної з відповідачем доньки. Крім того, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, повинен прагнути не до зрівняння матеріального становища платника та одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Тому просить залишити позовні вимоги без задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві (стаття 180 СК України), де на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом та не оспорюється учасниками процесу, судовим наказом Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 січня 2021 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 12 січня 2021 року до повноліття дитини Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Частинами 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частинами 1-2 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні (постанова Верховного Суду від 29 січня 2021 року по справі № 303/369/20 (провадження № 61-17250св20). Аналогічна позиція викладена в пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Цивільне судочинство, відповідно до частин 1-3 статті 12 ЦПК України, здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як згідно частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. У якості доказів, як підстави для задоволення заявлених вимог, позивачем надано копії свідоцтва про шлюб із [PERSON] , яка перебуває з 14.10.2022 станом на 23.03.2023 у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років (а.с. 17,20) та свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Тому беручи до уваги установлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність поданих учасниками процесу доказів, оскільки розмір аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач, при цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року), суд вважає можливим змінити розмір стягуваних з позивача аліментів у зв`язку зі зміною сімейного стану платника аліментів та погіршення його майнового стану. Стосовно перебування на утриманні позивача непрацездатних матері та брата, то [PERSON] не надано ні доказів родинних зв`язків з ними, ні доказів необхідності отримання допомоги ними, ні доказів отриманих матір`ю та братом доходів, в тому числі й розміру пенсії, соціальної допомоги, тощо. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1 073,60 грн, сплачений ним при подачі позову, яку суд вважає можливим задовольнити.

Outcome: approved