Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому, з урахуванням заяви про зменшення та уточнення позовних вимог, просить у порядку поділу спільного майна подружжя: визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири під [ADDRESS] , загальною площею 43,1 кв.м, та за відповідачем право власності на 1/2 частину квартири під [ADDRESS] , загальною площею 43,1 кв.м; визнати за ним право власності на наступне рухоме майно: кондиціонер Gree вартістю 9980 грн., газову плиту (Польща) вартістю 6000 грн., пилосос zelmer миючий вартістю 6000 грн., телевізор LG смарт вартістю 9000 грн., мікрохвильову піч самсунг вартістю 2600 грн., а всього на суму 33580 грн. та за відповідачем право власності на наступне рухоме майно: двухконтурний котел Феролі (Італія) вартістю 10000 грн., холодильник zanysi вартістю 10000 грн., телевізор самсунг 7000 грн., пральну машину LG вартістю 8000 грн., а всього на суму 35000 грн.; стягнути з відповідача на користь нього грошову компенсацію сплачену ним за кредитним договором №014/035-05/51272 від 22.11.2007 коштів у розмірі 56046 (п`ятдесят шість тисяч сорок шість) грн. 52 коп. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що з 07.10.2005 він перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Рішенням суду від 06.09.2018 шлюб між ними розірвано. У період шлюбу за спільні кошти подружжя було придбано майно, а саме: квартиру під [ADDRESS] , загальною площею 43,1 кв.м(дата купівлі квартири 21.11.2007); двухконтурний котел Феролі (Італія); холодильник zanysi; газову плиту (Польща); мікрохвильову піч самсунг; кондиціонер Gree; телевізор LG смарт; телевізор самсунг; пилосос zelmer миючий; пральну машину LG. Вказану вище квартиру ними було придбано за кредитні кошти на підставі кредитних договорів №014/035-05/51272 від 22.11.2007 та №014/035-05/51301 від 29.11.2007. На момент розірвання шлюбу по кредитному договору №014/035-05/51301 від 29.11.2007 кошти повністю повернуто банку. Проте по кредитному договору №014/035-05/51272 від 22.11.2007 залишилися суми несплачених коштів, які він самостійно сплачував у розмірі 112093,03 грн. Відповідач залишилася проживати у спірній квартирі та залишила собі в користування всю придбану під час шлюбу вказану вище побутову техніку. Вказані вище обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідач надав до суду відзив, в якому просить позов задовольнити частково та за позивачем визнати право власності на частку квартири під [ADDRESS] , загальною площею 43,1 кв.м; за нею визнати право власності на частку квартири під [ADDRESS] , загальною площею 43,1 кв.м; рухоме майно, а саме: холодильник zanysi; газову плиту (Польща); мікрохвильову піч самсунг; кондиціонер Gree; телевізор LG смарт; телевізор самсунг; пилосос zelmer миючий; пральну машину LG на загальну суму 58580 грн. виділити в користування [PERSON] , а в її користування - двухконтурний котел Феролі (Італія); стягнути з [PERSON] на її користь різницю в сумі 2533,48 грн. між вартістю рухомого майна - 58580 грн. та грошовою компенсацією по кредитному договору в розмірі 56046,52 грн. Позивач надав до суду відповідь на відзив, в якому просить позов задовольнити, мотивуючи тим, що на сьогоднішній день він в спільній квартирі не проживає, доступу до неї не має, у власності іншого нерухомого майна не має та наразі не має просто можливості забрати великогабаритне майно, не потребує такого розподілу, оскільки цим майном протягом останніх двох років користується відповідач, а також у зв`язку з тим, що на сьогоднішній день є безробітним та потребує відшкодування грошової компенсації за сплаченим кредитним договором в розмірі 56046,52 грн. Відповідач надав до суду заперечення, в якому просить позов задовольнити частково та врахувати запропонований нею варіант розподілу спільного сумісного майна подружжя, викладеного у відзиві на заяву про зменшення та уточнення позовних вимог. Позивач надав до суду відповідь на заперечення, в якому просить позов задовольнити та вказує на те, що з позицією відповідача щодо його варіанту розподілу майна не згоден, проти такого розподілу заперечує та наполягає на розподілі майна у його варіанті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення та уточнення позовних вимог, підтримав та просив їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково, наполягали на своєму варіанті розподілу майна подружжя з мотивів, наведених у відзиві. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що з 07.10.2005 сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (том 1 а.с.9). Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06.09.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (том 1 а.с.10). 22.11.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір №014/035-05/51272, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит на придбання житла в розмірі 148800 грн. (том 1 а.с.11-15). 29.11.2007 між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір №014/035-05/51301, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит під заставу нерухомості в розмірі 115000 грн. (том 1 а.с.16-19). 22.11.2007 між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» на забезпечення виконання зобов`язання позивача за кредитним договором №014/035-05/51272 від 22.11.2007 укладено договір іпотеки (том 1 а.с.20-27). 29.11.2007 між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» на забезпечення виконання зобов`язання позивача [PERSON] за кредитним договором №014/035-05/51301 від 29.11.2007 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу (том 1 а.с.28-34). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №124891631 від 22.05.2018, сформованої приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу, на об`єкт нерухомого майна: квартира під [ADDRESS] накладено обтяження; вид обтяження: заборона на нерухоме майно; підстава обтяження: договір іпотеки, серія та номер: реєстр №33, виданий 29.11.2007 (том 1 а.с.35-36). Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки №124892767 від 22.05.2018, сформованої приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу, на квартиру під [ADDRESS] ; підстава виникнення іпотеки: договір іпотеки, серія та номер: реєстр №33, виданий 29.11.2007; відомості про основне зобов`язання: строк виконання основного зобов`язання: 28.11.2017, розмір основного зобов`язання 115000 грн. (том 1 а.с.37-38). На підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.11.2007, посвідченого приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу, зареєстрованого в КП «ВООБТІ» в реєстрову книгу №10Р №12/2345, [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] (том 1 а.с.39-41). Позивач є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 43,1 кв.м, що підтверджується технічним паспортом (а.с.42-43). Як вбачається з будинкової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у будинку [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] та син [PERSON] зареєстровані за вказаною вище адресою (том 1 а.с.44-46). Відповідно до квитанції №1C2N1603708724 від 26.10.2020 позивачем внесено платіж в сумі 68008,38 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором №014/035-05/51272 від 22.11.2007 (том 1 а.с.47). Згідно з квитанцією №1C2N1603708725 від 26.10.2020 позивачем внесено платіж в сумі 263,35 грн. на погашення відсотків за кредитним договором №014/035-05/51272 від 22.11.2007 (том 1 а.с.47). З виписки по рахунку [PERSON] вбачається, що станом на 26.10.2020 заборгованість за кредитним договором №014/035-05/51272 від 22.11.2007 погашена (том 1 а.с.48-61). Відповідно до товарного чеку №866 від 16.08.2017 кондиціонер GREE придбано за 9980 грн. (том 1 а.с.62). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , який народився [INFO] , записано [PERSON] та [PERSON] (том 1 а.с.105). Позивач [PERSON] в період з 29.01.2020 по 29.07.2020 винаймав квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено договором оренди житлового приміщення від 29.01.2020 (том 2 а.с.24-25). Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 60-61 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з ст. 81 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки сторони визнали обставини щодо належності та вартості вказаного вище майна до спільної сумісної власності подружжя, суд не вбачає необхідності оцінювати надані сторонами докази на підтвердження даних обставин. Відтак, з урахуванням положень чинного сімейного законодавства, визнання сторонами по справі певного майна об`єктами спільної сумісної власності і погодження щодо його вартості, беручи до уваги принцип диспозитивності цивільного процесу, суд дійшов висновку, що, окрім спільної квартири, між сторонами підлягають поділу побутова техніка загальною вартістю 68580,00 грн., а саме: кондиціонер Gree вартістю 9980 грн., газова плита (Польща) вартістю 6000 грн., пилосос zelmer миючий вартістю 6000 грн., телевізор LG смарт вартістю 9000 грн., мікрохвильова піч самсунг вартістю 2600 грн., двухконтурний котел Феролі (Італія) вартістю 10000 грн., холодильник zanysi вартістю 10000 грн., телевізор самсунг 7000 грн., пральна машина LG вартістю 8000 грн. Також судом встановлено, що після розірвання шлюбу позивачем [PERSON] сплачено платежі за кредитним договором №014/035-05/51272 від 22.11.2007 за квартиру [ADDRESS] , в розмірі 112093,03 грн., що не заперечується самою [PERSON] та її представником. Кредитні договори №014/035-05/51272 від 22.11.2007, №014/035-05/51301 від 29.11.2007, договір іпотеки від 22.11.2007, договір купівлі-продажу від 21.11.2007 були укладені [PERSON] в інтересах сім`ї за погодженням із [PERSON] , про що свідчить також укладений нею договір іпотеки від 29.11.2007. Відповідно до Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом. Згідно з ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, за загальним правилом майно, придбане подружжям у іпотеку, є спільною власністю чоловіка та дружини. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, внаслідок поділу майна між подружжям, кожен із подружжя, окрім 1/2 спірного майна, отримує і 1/2 боргових зобов`язань позивача, що повністю кореспондується зі ст. 23 Закону України «Про іпотеку». Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 у справі № 638/18231/15-ц дійшла висновку, що правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого прямо встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить саме про солідарний характер таких зобов`язань, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї. Судом встановлено, що [PERSON] станом на 26.10.2020 заборгованість за кредитним договором №014/035-05/51272 від 22.11.2007 погасив та за період з 19.09.2018 по 26.10.2020 сума внесених ним коштів складає 112093,03 грн., що підтверджується випискою по рахунку. Отже, враховуючи належність квартири до спільно нажитого майна подружжя, і погашення позивачем після розірвання шлюбу кредитних коштів за неї у розмірі 112093,03 грн., суд вважає, що дані грошові кошті були використані в інтересах сім`ї, а тому повинні враховуватись при поділі спільного майна подружжя шляхом стягнення із відповідача їх половини у сумі 56046,52 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку, що за кожним із сторін необхідно визнати право власності на частину у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] , та стягнути з відповідача частину грошового зобов`язання за кредитним договором №014/035-05/51272 від 22.11.2007, внесену позивачем після розірвання шлюбу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №209/3085/20). Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них надалі вчиняти узгоджені дії для вичерпання конфлікту. Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц). Враховуючи те, що на даний час відповідач [PERSON] разом із сином [PERSON] користуються спільною квартирою і в подальшому немає наміру змінювати фактичне місце проживання, а позивач [PERSON] винаймає квартиру в м. Києві та немає можливості забрати великогабаритне майно, подальше спільне використання даної квартири сторони заперечили,суд вважає за необхідне обрати варіант поділу рухомого майна (техніки), що знаходиться у квартирі, запропонований позивачем, та за позивачем визнати право власності на таке рухоме майно, а саме: кондиціонер Gree вартістю 9980 грн., газову плиту (Польща) вартістю 6000 грн., пилосос zelmer миючий вартістю 6000 грн., телевізор LG смарт вартістю 9000 грн., мікрохвильову піч самсунг вартістю 2600 грн., а всього на суму 33580 грн., а за відповідачем визнати право власності на наступне рухоме майно, а саме: двухконтурний котел Феролі (Італія) вартістю 10000 грн., холодильник zanysi вартістю 10000 грн., телевізор самсунг 7000 грн., пральну машину LG вартістю 8000 грн., а всього на суму 35000 грн. Отже, враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Зважаючи на принцип диспозитивності, а також відповідно до положень ст.141 ЦПК України 50 відсотків судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved