Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

21.03.2023 до Рівненського міського суду надійшла на розгляд позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 28.12.2003 між сторонами було зареєстровано шлюб у Мізоцькій Селищній раді Здолбунівського району. Від шлюбу в них народилися троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Повідомляє, що з відповідачем більше як пів року проживає окремо. Дочка [PERSON] вже повнолітня, навчається та проживає окремо. Дочки [PERSON] та [PERSON] потребують матеріального утримання, оскільки є студентками 1 курсу ВНЗ, її доходів не достатньо для повноцінного забезпечення дітей. Вважає, що відповідач не у повній мірі на її думку виконує свій обов`язок щодо належного матеріального забезпечення дітей, а тому просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки від всіх видій доходів щомісячно, але не менше 50 % для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дітей. Ухвалою суду від 27.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження. 01.08.2023 представником відповідача подано письмові пояснення, згідно яких відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з батьком, що стверджується Рішенням Рівненського міського суду від 23.03.2023 у цивільній справі №569/17729/22 У судове засідання позивач не з`явилася, хоч про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач в судове засідання не з`явився, 01.08.2023 його представником подано заяву про розгляд справи без їхньої участі. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Мізоцькою селищною радою Здолбунівського району Рівненської області 30.11.2005, актовий запис № 29, [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Мізоцькою селищною радою Здолбунівського району Рівненської області 30.11.2005, актовий запис № 29, [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON] , Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Таким чином за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Суд зазначає, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23.03.2003 у справі №569/17729/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, шлюб між сторонами розірвано, провадження у частині позовних вимог про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , закрито. Водночас, вказаним рішенням суду встановлено, що "неповнолітні діти, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що стверджується витягами з реєстру територіальної громади від 22.02.2023 року. Відповідно до заяви вх. № 15529/23 від 23.03.2023 року, поданої до суду [PERSON] , яка є дочкою сторін вбачається, що остання повідомила суд про те, що вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїм батьком, [PERSON] . Зазначила, що оскільки батьки проживають окремо, то вона та її сестра перебувають на повному батьковому утриманні, в подальшому також буде проживати з батьком та наміру проживати з матір"ю не має. Також відповідно до заяви вх. № 15531/23 від 23.03.2023 року, поданої до суду [PERSON] , яка є дочкою сторін вбачається, що остання повідомила суд про те, що вона зареєстрована та проживає за адресою : [ADDRESS] , разом зі своїм батьком, [PERSON] . Зазначила, що оскільки батьки проживають окремо, то вона та її сестра перебувають на повному батьковому утриманні, в подальшому також буде проживати з батьком та наміру проживати з матір`ю не має". Згідно з ч. 4 ст. 82 України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини. Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені в резолютивній частині рішення. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Враховуючи те, що обставини щодо місця проживання дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з їхнім батьком (відповідачем у цій справі) - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , встановлені рішенням Рівненського Рівненського міського суду Рівненської області від 23.03.2003 у справі №569/17729/22 , а відтак не потребують доведення. Згідно зі ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене вище та враховуючи, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставин проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , разом з нею, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів є безпідставними та необґрунтованими, а відтак позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed