Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

Позивач звернулась до Черняхівського районного суду Житомирської області з вище вказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог вказано, що вони з відповідачем перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час сумісного проживання у сторін народилася дитина - син [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося, вони проживають окремо. Їх син проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, однак дохід позивача не в повній мірі може забезпечити умови для фізичного, розумового та духовного розвитку дитини. Просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на своє утримання у розмірі 2000,00 грн до досягнення дитиною віку трьох років. Ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 25.05.2023 року (а.с. 15-16) матеріали цивільної справи № 293/718/23 [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини, передано на розгляд за підсудністю до Житомирського районного суду Житомирської області (а.с. 15-16). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 21.06.2023 року справа була розподілена судді Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М. (а.с. 23). Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 26.06.2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 24). У відзиві на позовну заяву (а.с. 36-39) представник відповідача просить частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] , а саме: призначити [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі від усіх доходів до досягнення дитиною повноліття з моменту ухвалення судом відповідного рішення; відмовити у призначенні аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки у відповідача були відсутні доходи за період з 1 кварталу 2022 року по 1 квартал 2023 року, що доводить обставини про відсутність змоги у останнього утримувати позивача. Звертає увагу суду на те, що під час існування шлюбу позивач брав активну участь в утриманні своєї сім`ї, весь свій дохід останній витрачав на благо своєї сім`ї в міру своїх можливостей. Оскільки нормальні шлюбні відносини не передбачають обов`язкової фіксації передачі всіх грошових коштів, відповідач не фіксував документально більшу частину переданих коштів позивачу. Разом з тим, серед іншого, зазначає, що 26.06.2023 року відповідачем було відправлено засобами поштового зв`язку грошові кошти позивачу в сумі 2400,00 грн. Також просить суд судові витрати покласти на сторін. Стягнути з [PERSON] 50% понесених [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу на користь [PERSON] . У судове засідання сторони або їх представники не з`явились. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 13). Відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином (а.с. 35); представником відповідача викладеного позицію сторони відповідача у відзиві на позовну заяву (а.с. 36-39). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6-8), між якими 20.11.2021 року було зареєстровано шлюб (а.с. 10). Згідно довідки Черняхівської селищної ради № 87 від 18.05.2023 року (а.с. 11) [PERSON] із сином [PERSON] , [INFO], дійсно фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2022 року по 1 квартал 2023 року у [PERSON] відсутні доходи (а.с. 40). 26.06.2023 року відповідачем було відправлено засобами поштового зв`язку грошові кошти позивачу в сумі 2400,00 грн (а.с. 41). Щодо стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно положень ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. З огляду на викладене, враховуючи, що основна відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, покладається на батьків, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини. Дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. ч.1, 2, 4 ст.84 СК України). Приписами ч. 6 ст. 84СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного Кодексу України). При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Суд враховує, що звертаючись з позовом про стягнення на своє утримання аліментів у сумі 2000,00 грн з відповідача, не обґрунтувала заявлений розмір аліментів, їх достатність та співрозмірність з огляду на життєві потреби. Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем до позовної заяви не додано документів на підтвердження того, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на її утримання в сумі 2000,00 грн, натомість відповідачем надано докази того, що розмір доходів, які він отримує, не дає можливості останньому сплачувати аліменти на утримання [PERSON] . Відтак у задоволенні позовних вимог [PERSON] у частині стягнення аліментів на її утримання слід відмовити. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відтак, прохання сторони відповідача в частині стягнення аліментів на утримання дитини з моменту винесення судом відповідного рішення задоволенню не підлягає. Разом з тим, суд зазначає, що грошові кошти у сумі 2460,00 грн можуть бути зараховані при виконанні рішення суду, як аліменти, однак при умові, що [PERSON] підтвердить факт їх отримання та розпорядження ними як аліментами. Щодо витрат на правничу правову допомогу. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Судом встановлено, що 18.07.2023 року між відповідачем та адвокатом Лисаком М. Ю. укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 24.06.2023 року, акт виконаних робіт від 18.07.2023 року до договору б/н від 24.06.2023 року та звіт виконаної роботи від 18.07.2023 року, відповідно до яких розмір витрат на правову допомогу позивача склав 10000,00 грн. Доказів сплати таких суду не надано. Однак, суд бере до уваги, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Разом з тим, оцінюючи складність справи, час, необхідний для вчинення дій та надання послуг адвоката, суд приходить до висновку про те, що справедливим буде зменшення розміру витрат, понесених на надання професійної правничої допомоги до 1000,00 грн, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача. Також, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову про стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду.

Outcome: partial