Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

07.11.2022 року ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави (суддя Грошова Н.М.) відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Харківської міської ради, третя особа\~Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. 06.02.2023 ухвалою Ленінського районного суду м Полтави за клопотанням представника позивача витребувано із Відокремленого підрозділу Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Харківської області належним чином завірену копію спадкової справи № 167/2017, яка заведена після померлої [PERSON] . Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 17.11.2022 року № 65 відновлено територіальну підсудність судових справ Фрунзенського районного суду м. Харкова з 23.11.2022 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 11.05.2023 року за клопотанням представника відповідача цивільну справу за позовом [PERSON] до Харківської міської ради, третя особа\~Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом передано за підсудністю до Фрунзенського районного суду м. Харкова. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, третя особа\~Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора та просить визнати за ним право власності на трикімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS] загальною площею 61,6 кв.м, житловою площею 46,9 кв.м, в порядку спадкування за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Шишко В.А. після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] померла рідна тітка позивача [PERSON] , [INFO] . З моменту смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з квартири, за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт від 18.06.2014 на користь позивача, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Шишко В.А. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивач прийняв спадщину, бо на час відкриття спадщини проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем. Заяви про відмову від прийняття спадщини ним не подавалось. Четвертою ХМДНК заведено спадкову справу №167/2017. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом не видавалось , оскільки після відкриття спадкової справи з`ясувалось, що 27.08.2016 спадкодавицею [PERSON] було складено ще один заповіт на користь інших осіб. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.03.2021, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 18.08.2021. Постановою Верховного Суду від 30.06.2022 рішення суду першої та апеляційної інстанцій залишені без змін. Оригінали правовстановлюючих документів на спірну квартину були викрадені, за фактом чого СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області відкрито кримінальне провадження за ознаками ч. 3 ст. 185 КК України. 30.12.2021 на звернення позивача до Четвертої ХМДНК із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом. 23.03.2023 від відповідача Харківської міської ради надійшов відзив, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Представник відповідача вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що позивач обрав невірний спосіб захисту свого права, оскільки він не звертався до уповноважених органів для отримання дублікату свідоцтва про право власності та не отримував відмови , а отже не реалізував усі можливі способи реалізації права на отримання у власність спадкового майна у досудовому порядку. Вважає, що його звернення до суду з цією позовною вимогою є передчасним. Позивач не навів жодного доводу в обґрунтування вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно та не надав доказів, що його права не визнаються чи оспорюються Харківською міською радою, тож на даний час відсутній спір між позивачем та Харківською міською радою. У судове засідання позивач та його представник, а також представник відповідача не з`явилися, надали суду заяви, в яких просили суд розглянути справу за їх відсутністю. Представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечувала. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність осіб, що беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України,\~фіксування судового\~процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено,\~що [INFO] померла рідна тітка позивача, [PERSON] , [INFO] . На момент смерті спадкодавиця [PERSON] проживала та була зареєстрована разом з позивачем за адресою [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з трикімнатної ізольованої квартири за адресою: [ADDRESS] . Спірна квартира належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 21.10.2004 р Право власності за померлою [PERSON] зареєстровано належним чином КП «Харківським міським бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним номером 8-04-254003 Реєстрація права власності на спірну квартиру за померлою [PERSON] , також підтверджується Довідкою про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів № 1115588 від 29.11.2021 р. та Довідкою для подання нотаріусу на запит від 22.11.2021 р. № 2669/02/-14П про технічні характеристики квартири, які були надані у відповідь на запит нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Каліберди за вих. № 2670/02-14/П від 22.11.2021 р. Померла [PERSON] склала заповіт від 18 червня 2014 року на користь, позивача, який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шишко В.А. реєстровий номер 756, яким заповідала [PERSON] усе майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також все те, на що заповідачка матиме право. Спадкодавиця [PERSON] на момент смерті у зареєстрованому шлюбі не перебувала, дітей та батьків не мала. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивач прийняв спадщину, бо на час відкриття спадщини проживав та був зареєстрований разом із спадкодавицею, що підтверджується довідкою про склад сім`ї. Заяви про відмову від прийняття спадщини ним не подавалося. Четвертою Харківською міською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 167/2017. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом не видавалось, оскільки після відкриття спадкової справи зясувалося, що 27.08.2016 р. спадкодавицею [PERSON] було складено ще один заповіт на користь інших осіб, а саме [PERSON] та [PERSON] . 01.12.2017 року позивач звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова із позовом про визнання заповіту недійсним та відновлення попереднього заповіту. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.03.2021 року в цивільній справі № 641/8187/17 позовні вимоги задоволено в повному обсязі, визнано недійсним заповіт від 27.08.2016 року на користь [PERSON] та [PERSON] та поновлено заповіт на користь [PERSON] від 18 червня 2014 року. Постановою Харківського апеляційного суду від 18.08.2021 р. в цивільній справі 641/8187/17; провадження № 22-ц/818/3897/21, рішення суду першої інстанції залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 30.06.2022 р. в цивільній справі 641/8187/17; провадження № 61-15983св21, рішення першої та апеляційної інстанції залишені без змін. 09.04.2021 року [PERSON] звернувся до СВ ВП № 2 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області із заявою про злочин, оскільки було таємно викрадено майно, в тому числі оригінали правовстановлюючих документів на спірну квартиру, про що були внесені відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за № 12021221190000151 за ознаками ч.3 ст. 185 КК України. На даний час досудове розслідування триває, що підтверджується довідкою Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП за вих. № 14017/119-14/1121 від 18.09.2021 р. 30.12.2021 року [PERSON] звернувся до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому Свідоцтва про право на спадщину. 30.12.2021 року, державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Калібердою Т.М. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі Свідоцтва про право власності на спадщину в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а саме трикімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS] і роз`яснено право звернутися у відповідний суд із позовом. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що позовна вимога про визнання права власності на квартиру за позивачем підміняє собою порядок вчинення нотаріальної дій нотаріусом, оскільки підставою для відмови у видачі свідоцтва про право власності була відсутність підтвердження права власності спадкодавця на нерухоме майно. Втрата чи зіпсування свідоцтва про право власності на жило, яке було оформлене на підставі розпорядження управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, розпорядження управління комунального майна та приватизації головного управління економіки та комунального майна Харківської міської ради, розпорядження Центру (відділу) приватизації державного житлового фонду щодо приватизації комунального житлового фонду є підставою для звернення за отриманням адміністративної послуги щодо видачі дубліката свідоцтва про право власності. Позивач не звертався до повноважених органів для отримання дублікату свідоцтва про право власності та не отримував відмови, а отже не реалізував усі можливі способи реалізації права на отримання у власність спадкового майна у досудовому порядку, а тому звернення до суду з цією позовною заявою є передчасним. Таким чином, Відповідач вважає, що позивач обрав невірний спосіб захисту свого права. Крім того, на думку представника відповідача в позовній заяві [PERSON] відсутні позовні вимоги до Харківської міської ради, а також в супереч вимогам ст. 392 ЦК України позивач не навів жодного доводу в обґрунтування вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно та не надав доказів, що його права не визнаються чи оспорюються Харківською міською радою. Відповідно до\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається після смерті особи. Згідно ч.1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч.1 ст.1235 КК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1,2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому та має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 1\~ст. 1297 ЦК України\~встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 23\~Постанови N 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року\~вбачається, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved