Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

У вересні 2019 рокуМолотков Вадим Миколайович в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , публічного акціонерного товариства «Страхова компанія`Країна» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 листопада 2017 року о 10 годині 05 хвилин на автодорозі Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BMB X6» та автомобіля «TOYOTA AVENSIS». Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» застрахована за договором цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія`Країна». Постановою Кіровського районного суду м. Кіровоград від 18 січня 2019 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Закриття провадження у справі на підставі ст. 38КпАП України не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у вчиненні ДТП. По даному факту було порушено кримінальне провадження за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017150130000574. У ході проведеного досудового розслідування за висновками проведених експертиз встановлено, що автомобіль «TOYOTA AVENSIS» знаходився у робочому стані, причин технічного характеру, які б знаходилися у причинному зв`язку з ДТП, не існувало, зіткнення автомобілів відбулось у межах правої основної смуги руху (смуги руху автомобіля «BMB X6»), контакт автомобілів відбувся з передньою частиною автомобіля «BMB X6» і задньою частиною «ТOYOTA AVENSIS», кут зіткнення автомобілів склав біля 90 градусів, належним і своєчасним виконанням п.п. 10.1, 16.13 ПДР водій автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» мав би технічну можливість попередити ДТП, водій автомобіля «BMB X6» не мав технічної можливості запобігти зіткненню автомобілів, дії водія автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» не відповідали вимогам п.п. 10.1, 16.13 ПДР і з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з настанням ДТП. 30 жовтня 2018 року кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Посилаючись на вищевикладені обставини, прохав стягнути на користь позивача з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 764 284 грн. 66 к., з відповідача публічного акціонерного товариства «Страхова компанія`Країна» 50000 грн., а також з обох відповідачів судові витрати. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2019 року провадження по справі відкрито. Згідно розпорядження керівника Арбузинського районного суду Миколаївської області №32 від 24 вересня 2021 року призначено автоматизований розподіл справи у зв`язку із закінченням повноважень судді Явіци І.В. Ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27 вересня 2021 року справу прийнято до провадження суддею Кологривою Т.М. та призначено судовий розгляд в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2021 року підготовче провадження закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 березня 2020 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору залучено [PERSON] . Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2021 року замінено відповідача по справі [PERSON] на [PERSON] . Відповідачем [PERSON] подано два відзиви по справі, у яких він вказує на відсутність власної провини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, вважає, що постанова Кіровського районного суду м. Кіровоград від 18 січня 2010 року не може бути прийнята судом як доказ його провини. Зазначає, що звіт № 258/06-18 про оцінку вартості (розміру) збитків, завданим пошкодженням транспортного засобу від 26 червня 2018 року, за яким вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу складає 973 331 грн. 30 к., а ринкова -814284 грн. 66 к., також не може бути прийнятий судом так як позивач прохає стягнути з відповідачів ринкову вартість транспортного засобу через те, що згідно наданого висновку вартість ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу, тобто автомобіль фактично знищений. Однак йому відомо, що позивач відремонтував автомобіль, тому не має права на відшкодування збитків у зв`язку із знищенням речі. 25 вересня 2018 року позивач відчужив автомобіль за договором купівлі-продажу за 300000 грн. Експерт у висновку № 18-420 від 11 червня 2018 року не дав відповіді на питання за №№ 10, 11 щодо фактичної швидкості автомобіля «BMB X6» перед зіткненням та чи технічно спроможні показання свідків щодо механізму розвитку зіткнення. У експертному висновку № 20-6121 від 09 листопада 2020 року експерт провів розрахунок швидкості автомобіля «BMB X6» і визначив, що його швидкість перед зіткненням становила 134-150 км/год. Вважає, що причиною зіткнення стало перевищення швидкості водієм автомобіля «BMB X6» [PERSON] . Відповідачем акціонерним товариством «Страхова компанія`Країна» подано відзив по справі, у якому представник відповідача прохав відмовити у задоволенні позову, вказав на те, що на момент ДТП 26 листопада 2017 року цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ТOYOTA AVENSIS» реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована у акціонерному товаристві «Страхова компанія`Країна» згідно полісу АК/7823854. На місце пригоди виїжджав аварійний комісар асистуючої компанії «Укравтоекспертиза» та склав рапорт про результати огляду місця події. 27 березня 2018 року акціонерним товариством «Страхова компанія`Країна» від [PERSON] було отримано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. 10 березня 2021 року страховою компанією було отримано та зареєстровано за вх. № 6034 заяву представника позивача - адвоката Молоткова В.М. з проханням здійснити виплату страхового відшкодування. 07 квітня 2021 року представника позивача - адвоката Молоткова В.М. повідомлено про призупинення строку для прийняття рішення за даною подією у зв`язку з розглядом цивільної справи. Вказано про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування у зв`язку з пропуском встановленого річного строку з дня вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на стягненні з страхової компанії на користь позивача 50000 грн., а з відповідача [PERSON] - суми збитку, визначеної висновком експерта. Представник відповідача акціонерного товариства «Страхова компанія`Країна» Журов Є.Є. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що представник позивача звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування у березні 2021 року з пропуском річного строку з моменту ДТП, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що відповідач [PERSON] ПДР не порушував, є невинним у вчиненні ДТП. Постановою Кіровського районного суду м.Кіровограда від 18 січня 2019 року адміністративна справа відносно відповідача закрита на підставі ст. 38 КпАП України. Також закрите і кримінальне провадження за ст. 286 КК України по даному факту. Експерт Завгородній В.Л. свій висновок, наданих у ході розслідування кримінального провадження, у судовому засіданні не підтвердив, в судове засідання не з`явився. Експерт Харченко, який надав висновок на замовлення відповідача, підтвердив свій експертний висновок у судовому засіданні. Вважає, що суд повинен був визначити розмір відновлюваного ремонту на підставі документів, які б повинен надати суду позивач, однак він таких даних не надав. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] у судове засідання не з`явилася, письмових пояснень по справі не надала. Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що постановою Кіровського районного суду м. Кіровоград від 18 січня 2010 року від 18 січня 2019 року по справі № 404/8807/18 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України за те, що останній 26.11.2017 року о 09 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом «Toyota Avensis», д/н [NUMBER] , на а/д Н-24 «Благовіщенське Миколаїв» на 82 км+700м, в порушення вимог пунктів 2.3 (б), 10.1, 16.13 ПДР України, був неуважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки під час виконання маневру розвороту перетнувши суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з «BMW Х6», д/н [NUMBER] , який рухався зі сторони м.Первомайськ в напрямку м. Южноукраїнськ. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Провадження у справі було закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення на підставі ст. 38 КпАП України. Вказана постанова суду набрала законної сили 29 січня 2019 року. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За частиною першою статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 465/674/19 зазначено про те, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 07 лютого 2018 року в справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі № 927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц, від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18. У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо». Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанова Верховного Суду від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За таких обставин суд вважає, що непритягнення відповідача до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП не свідчить про відсутність його провини у завданні шкоди, оскільки закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у вчиненні ДТП. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, яка викладена у частині другій статті 1166 ЦК України, особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Незважаючи на те, що провина відповідача[PERSON] не була встановлена під час розгляду справи про адміністративне правопорушення № 404/8807/18, суд вважає, що матеріали цивільної справи містять достатню кількість інших документів, які можуть бути оцінені як належні та допустимі докази його вини у порушенні Правил дорожнього руху України, спричиненні дорожньо-транспортної пригоди та завдання матеріальної шкоди. 27 листопада 2017 року Арбузинським відділенням поліції Братського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області розпочато кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017150130000574 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, копія якого знаходиться в матеріалах цивільної справи та досліджена судом. У витягу з ЄРДР зазначено наступні обставини: 26.11.2017 року на 82 км + 700 м а/д Н-24 «Благовіщенське -Миколаїв», неподалік с.Благодатне Арбузинського району Миколаївської області, сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення автомобіля «BMW Х6», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Toyota Avensis», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження. За змістом протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26 листопада 2017 року та схеми до нього автомобілі «ТOYOTA AVENSIS» і «BMW X6» отримали механічні пошкодження, місце ДТП - 82 км + 700 м а/д Н-24 «Благовіщенське -Миколаїв». Відповідно до висновку експерта № 18-32 від 08 лютого 2018 року,виконаному експертом Миколаївського відділення Одеського НДІ Стахановим К.А., ходова, гальмова та рульова системи автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» [NUMBER] на момент ДТП знаходились у працездатному та функціонально придатному стані, не мали несправностей, які б призвели до раптової для водія відмови системи або раптового відведення автомобіля убік від обраного напряму руху. Прилади головного освітлювання, система світлової сигналізації на момент ДТП знаходилися в працездатному і функціонально придатному стані. Згідно висновку експерта 18-34 від 09 лютого 2018 року,виконаному експертом Миколаївського відділення Одеського НДІ Стахановим К.А., в первинний контакт з правою задньою частиною (правими задніми дверима, правим заднім крилом, правим заднім колесом, правою бічною частиною заднього бамперу) автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» [NUMBER] вступили передній бампер по всій його ширині, фари, капот, передні крила автомобіля «BMW X6» [NUMBER] . Кут між повздовжніми осями транспортних засобів в момент початкового контактування склав близько 90+-3 градусів, відлічуваний за годинниковою стрілкою від лінії повздовжньої осі автомобіля «BMW X6» [NUMBER] до перетину з лінією повздовжньої осі автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» [NUMBER] . Зіткнення автомобілів мало місце в межах правої основної смугу руху (смуги руху автомобіля «BMW X6» [NUMBER] ) в районі перед початком слідів, які свідчать про аномальне переміщення автомобіля «BMW X6» [NUMBER] і автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» [NUMBER] , зафіксовані на схемі. Автомобіль «BMW X6» [NUMBER] розташовувався в межах правої смуги (смуги свого руху), а автомобіль «ТOYOTA AVENSIS» [NUMBER] , - попереду нього в положенні, вказаному вище. Відповідно до висновку експерта № 18-420 від 11 червня 2018 року, виконаному експертом Миколаївського відділення Одеського НДІ Завгороднім В.Л. водію автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» в своїх діях необхідно було керуватися вимогами п.п. 10.1, 16.13 ПДР, а саме: «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», «Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутнього напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч. Цим правилом повинні керуватися між собою і водії трамваїв». Водію автомобіля «BMW X6» при виборі швидкості в своїх діях необхідно керуватися вимогами п. 12.6 (г), а саме: « Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5-47, дозволяється рух і з швидкістю: іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, позначеній дорожнім знаком 5.1 ПДР - не більше 130 км/год, на автомобільній дорозі з окремими проїзджими частинами, відділеними одна від одної роздільною смугою - не більше 110 км/год, на інших дорогах не більше 90 км/год. З моменту виникнення небезпеки для руху для водія автомобіля «BMW X6» - з моменту початку зміни напрямку руху водієм автомобіля «ТOYOTA AVENSIS», водію автомобіля «BMW X6» в своїх діях необхідно було керуватися вимогами, викладеними в п. 12.3 ПДР, а саме: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Належним і своєчасним виконанням п.п. 10.1,16.13 ПДР водій автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» мав би технічну можливість попередити ДТП. Водій автомобіля «BMW X6» не мав технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем «ТOYOTA AVENSIS» своєчасним застосуванням екстреного гальмування, тобто виконанням вимог п.12.3 ПДР. Дії водія автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» не відповідали вимогам п.п. 10.1, 16.13 ПДР і з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП. В діях водія автомобіля «BMW X6» не вбачається невідповідностей п.п.12.6(г), 12.3 ПДР, а також дії водія автомобіля «BMW X6», передуючи ДТП з технічної точки зору не знаходяться в причинному зв`язку з ДТП. Швидкість автомобіля «BMW X6» з відомостями, викладеними у постанові про призначення експертизи, з урахуванням слідової інформації, зафіксованої під час огляду місця події (слідів, залишених автомобілем «BMW X6» та кінцевого розташування даного автомобіля) становила близько 70 км/год. Ця величина є мінімальною, тому що при розрахунку не враховано потерті енергії при пошкодженні транспортного засобу та їх видкиду транспортного засобу після зіткнення. Встановлена розрахунком величина швидкості автомобіля «BMW X6» відповідала вимогам п. 12.6 (г) ПДР, а саме: «Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5-47, дозволяється рух і з швидкістю: іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, позначеній дорожнім знаком 5.1 ПДР - не більше 130 км/год, на автомобільній дорозі з окремими проїзджими частинами, відділеними одна від одної роздільною смугою - не більше 110 км/год, на інших дорогах не більше 90 км/год. Постановою старшого слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП у Миколаївській області Умриш О.В. від 30 жовтня 2018 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017150130000574 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення в діях обох водіїв, виділено матеріали для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Постанова мотивована тим, що причиною дорожньо - транспортної пригоди стали власні дії водія [PERSON] , що супроводжувалися порушенням вимог п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, і як наслідок, призвели до спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень. Інші учасники ДТП отримали легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, тому в діях [PERSON] відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Зіткнення транспортних засобів відбулося в межах смуги руху автомобіля «BMW X6» [NUMBER] , на яку водій [PERSON] виїхав, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, що було категорично заборонено. Окрім цього, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 412998 від 18 грудня 2018 року вбачається, що [PERSON] 26.11.2017 року о 09 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом «Toyota Avensis», д/н [NUMBER] , на а/д Н-24 «Благовіщенське Миколаїв» на 82 км+700м, в порушення вимог пунктів 2.3 (б), 10.1, 16.13 ПДР України, був неуважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки під час виконання маневру розвороту перетнувши суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «BMW Х6», д/н [NUMBER] , який рухався зі сторони м.Первомайськ в напрямку м. Южноукраїнськ, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, за що передбачена адміністративна відповідальність ст. 124 КУпАП. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що саме дії відповідача [PERSON] , які виявилися у порушенні ПДР України, внаслідок яких автомобілі «Toyota Avensis», д/н [NUMBER] і «BMW Х6», д/н [NUMBER] отримали механічні пошкодження, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП, що є підставою для покладення на нього цивільно-правової відповідальності за відшкодування завданої шкоди. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з пунктом 4 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. У частинах першій, другій, восьмій статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Частинами першою, другою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Обґрунтовуючи свої заперечення щодо заявленого позову, представник відповідача [PERSON] посилався на висновок експерта № 20-6121 від 09 листопада 2020 року,виконаному експертом Одеського НДІСЕ Харченко Ю.Г. на замовлення [PERSON] , в якому зокрема зазначено: швидкість руху автомобіля «BMW X6» [NUMBER] на момент зіткнення складала 134-150 км/год. За умов руху автомобіля «BMW X6» [NUMBER] перед ДТП зі швидкістю 90 км/год, як це передбачено вимогами п. 12.6»г» ПДР, його зіткнення з автомобілем «ТOYOTA AVENSIS» [NUMBER] виключалося. Дії водія автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» [NUMBER] формально регламентувалися вимогами пунктів 10.1 та 10.4 ПДР, відповідно яких йому перед початком розвороту слід було дати дорогу транспортним засобам, які рухалися по проїзній частині автодороги назустріч. У той же час, з позицій експертного аналізу, на момент початку маневрування даного автомобіля його водій міг отримувати візуальні дані про рух автомобіля «BMW X6» [NUMBER] як повністю безпечний для виконання свого маневру, та почати маневрування. З цього моменту у момент, коли фактичний режим руху автомобіля «BMW X6» [NUMBER] міг об`єктивно проявитися водію автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» [NUMBER] в якості небезпечного, його належні дії слід розглядати у світлі вимог пункту 12.3 ПДР. Водій автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» [NUMBER] належним виконанням вимог пунктів 10.1, 10.4 ПДР мав технічну можливість уникнути пригоди тільки за умов об`єктивної можливості визначення швидкості руху автомобіля «BMW X6» [NUMBER] як небезпечної для маневрування. Після початку маневрування водій автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» [NUMBER] не мав технічної можливості належним виконанням вимог пункту 12.3 ПДР уникнути пригоди. Належні дії водія автомобіля «BMW X6» [NUMBER] регламентувалися вимогами пунктів 12.6 «г» та 12.3 ПДР, згідно яких він повинен рухатися зі швидкістю не більше 90 км/год, а з моменту маневрування автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» [NUMBER] , як моменту виникнення небезпечної ситуації, застосувати гальмування аж до зупинки. Водій автомобіля «BMW X6» [NUMBER] не мав технічної можливості уникнути пригоди при обраній ним швидкості руху 134-150 км/год. Водій автомобіля «BMW X6» [NUMBER] за умов руху з допустимою швидкістю мав технічну можливість уникнути пригоди, при цьому від водія у цьому випадку не було потрібно навіть знижувати швидкість. Фактичні дії водія автомобіля «BMW X6» [NUMBER] , що не відповідали вимогам пунктів 12.6 «г», 12.9 ПДР, з експертної точки хору, являються безпосередньою причиною ДТП. У судовому засіданні експерт Харченко Ю.Г. надав пояснення про те, що йому було надано достатньо вихідних даних для виконання експертизи. Методика по вирахуванню з місця пригоди максимальної швидкості учасника ДТП була впроваджена з кінця 2017 року - початку 2018 року. Можливо, на час виконання експертом Завгороднім експертизи у кримінальному провадженні останній не мав змоги користуватися останньою. Водій [PERSON] мав швидкість автомобіля 134-150 км/год. При проведенні експертизи пошкоджені автомобілі він особисто не оглядав, використовував документи, надані йому на флешці. При цьому глибину пошкоджень на автомобілях він вимірював візуально за допомогою масштабної лінійки,

Outcome: partial