Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Представник заявника в порядку окремого провадження звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті [INFO] в м. Сімферополь АР Крим громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Сімферополь. В обгрунтування заяви представник посилався на те, що заявниця [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON] тапроживали у м. Сімферополь АР Крим. [INFO] [PERSON] помер в м. Сімферополь АР Крим. Факт перебування заявниці та померлого у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб та відповідним записом у паспорті заявниці. Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть, довідкою про смерть та інформацією про місце поховання, які видані органами, що створені на тимчасово окупованій території. Разом з тим, згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану п.5.1 передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Слубжи безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Однак, наявні у заявниці документи не відповідають вимогам законодавства України, оскільки вони були видані на тимчасово окупованій території України. У зв`язку з цим наявні документи не можуть бути прийняті відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до пп.1 п.1 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Ухвалою судді від 21.07.2023 заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. Заявниця та її представник у судове засідання не з`явилися, представник в заяві просив розгляд справи провести за їх відсутності. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з?явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги залишила на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦІК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені статтею 317 ЦПК України. Відповідно до ч.1, 4 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожна особа має право на судовий захист. Згідно ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі, зокрема, письмових доказів. У судовому засіданні встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] перебуває з 31.08.1996 року в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] (а.с.4 зворот-6, 7, 8, 9 на звороті - 10). [INFO] в м. Сімферополь АР Крим помер чоловік заявниці - [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Сімферополь, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , складеним російською мовою та виданим 20.02.2019 Відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим та копією Довідки про смерть №С-00505, складеною російською мовою та виданою 20.02.2019 Відділом запису актів цивільного стану м. Сімферополь управління запису актів цивільного стану Республіки Крим, де причиною смерті зазначено: "І.а) Отек головного мозга G93.6; б) Болезнь сердечно-сосудистая І51,6; ІІ. Жировая дегенерация печени К76.0 (а.с.9, 10 на звороті). Відповідно до Інформації про місце поховання від 14.07.2023 МКУ Департаменту міського господарства Адміністрації міста Сімферополя Республіки Крим, згідно запису в книзі реєстрації поховань на території міського цвинтару Абдал (2), сектор № [NUMBER] , могила [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , розташована могила [PERSON] , дата смерті: [INFO] , свідоцтво про смерть: серія [NUMBER] від 20.02.2019, виданого відділом ЗАЦС м. Сімферополя (а.с.8 на звороті). Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-УІІ від 15.04.2014 року із змінами і доповненнями, внесеними відповідно Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення дати початку тимчасової окупації» від 15.09.2015 № 685-VIII Автономна Республіка Крим та місто Севастополь визнано тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20.02.2014. Відповідно до ч.1 ст.5 вказаного Закону Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч.1 ст.18 вказаного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ч.1-3 ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану . Частиною 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров?я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Таким чином, оскільки реєстрація смерті в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась та враховуючи відсутність можливості в інший спосіб зареєструвати смерть особи, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви представника заявника про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, суд приходить до висновку про задоволення вказаної заяви. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка. Відповідно до ст.317 ЦПК України, суд вважає за можливе допустити рішення до негайного виконання в частині щодо встановлення факту смерті. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved