Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 22.09.2001 року у Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів громадського стану Полтавського обласного управлінням юстиції за актовим записом № 792. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 22.09.2001 між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований в Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів громадського стану Полтавського обласного управлінням юстиції за актовим записом № 792. Від даного шлюбу мають двох дітей - повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що сімейне життя з відповідачем в останній час не складалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Останні роки спільного життя в родині постійно виникали різного роду непорозуміння, що переростали в конфліктні ситуації. Всі ці обставини призвели до втрати почуття, любові та поваги. Внаслідок чого, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача, а тому збереження родини і подальше спільне життя як подружжя є неможливим. Сімейні відносини між сторонами були припинені з червня 2022 року. З того часу, сторони проживають окремо один від одного. Таким чином, позивач вважає, що сім`я остаточно розпалася і відновлення її неможливе та недоцільне. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Судові витрати позивач прохала не стягувати з відповідача. За таких обставин позивач і звернулася до суду із даною позовною заявою. 24.07.2023 року ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надала суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Крім того, зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, однак надав суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі та вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, приймаючи до уваги думку сторін, висловлену в їхніх письмових заявах, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Шлюб між сторонами у справі, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 22.09.2001 у Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів громадського стану Полтавського обласного управлінням юстиції за актовим записом № 792, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 22.09.2001 Кременчуцьким міським відділом реєстрації актів громадського стану Полтавського обласного управлінням юстиції. Сторони від шлюбу мають двох дітей - повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 30.06.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Автозаводського району управління юстиції м. Кременчука Полтавської області та неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 26.07.2006 року Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У судовому засіданні встановлено, що подружжя фактично шлюбно - сімейних відносин не підтримує значний час, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Подружжя не має наміру щодо поновлення сімейних стосунків. Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть, вони не мають наміру щодо збереження шлюбу, враховуючи думку відповідача, який позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] , і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає залишити прізвище, набуте у шлюбі - залишити « [PERSON] ». Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач у своїй позовній заяві від 12.07.2023 року відмовилася від стягнення судового збору з відповідача на її користь. За викладених обставин, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивач відмовилась від стягнення з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір, суд вважає за необхідне повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при подачі позову до суду згідно квитанції №10-912847/1 від 10.07.2023 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи.

Outcome: approved