Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» (надалі за текстом - відповідач), про стягнення безпідставно набутих коштів. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною (пізніше прізвище змінено на Павелків , надалі за текстом - приватний виконавець Вольф Т.Л.) відкрито виконавче провадження № 56185655 на підставі виконавчого напису нотаріуса № 576, виданого 16.02.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною (надалі за текстом - приватний нотаріус Хара Н.С.), про стягнення з позивача заборгованості у розмірі 25 059, 55 грн на користь відповідача. З часу відкриття в межах виконавчого провадження № 56185655 разом з витратами на проведення виконавчих дій з позивача на користь відповідача стягнуто 7 241,58 грн. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 22.11.2021 по справі № 758/12058/20 виконавчий напис № 576 від 16.02.2018 визнано таким, що не підлягає виконанню. Позивач вважає, що грошові кошти отримані відповідачем безпідставно. Відповідач в добровільному порядку кошти не повернув, у зв`язку з цим, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь 7 241,58 грн. Ухвалою Подільського районного суду від 22 березня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи, на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не надходили. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13.04.2018 приватним виконавцем Вольф Т.Л. відкрито виконавче провадження № 56185655 на підставі виконавчого напису нотаріуса № 576, виданого 16.02.2018 приватним нотаріусом Харою Н.С., про стягнення з позивача заборгованості у розмірі 25 059, 55 грн на користь відповідача (а.с. 11). 25.04.2018, 30.05.2018, 28.08.2020, 31.08.2020, приватним виконавцем Вольф Т.Л. у виконавчому провадженні № 56185655 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 12-15). За період з 25.04.2018 по 31.08.2020 на виконання постанов про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в межах виконавчого провадження № 56185655 з позивача утримано 7 241,58 грн, що підтверджується довідкою про доходи з місця роботи позивача (а.с. 16), а також відповіддю приватного виконавця від 10.02.2023 вих № 56185655 на заяву позивача (а.с. 26). Заочним Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 22.11.2021 по справі № 758/12058/20 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни від 16 лютого 2018 р., зареєстрований в реєстрі за № 576, щодо звернення стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 25 059,55 грн (а.с. 21-23). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч. 3 ст. 1212 ЦК України, положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2016 року у справі № 6-100цс15, від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15?ц, від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Як вбачається з матеріалів справи, правовою підставою для набуття відповідачем грошових коштів став виконавчий напис нотаріуса, який рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню, а відтак, оскільки відпадала правова підстава для отримання таких коштів, такі грошові кошти підлягають поверненню позивачу у відповідності до ст. 1212 ЦК України, Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивачем надано суду докази на підтвердження факту стягнення з неї на користь відповідача грошових коштів у розмірі 7 241,58 грн на підставі виконавчого напису, який в подальшому Рішенням суду було визнано таким, що не підлягає виконанню. В той же час, відповідач не надав суду будь-яких доказів, які спростовують заявлені позовні вимоги або розмір стягнутих грошових коштів, що надає суду право обмежитися доказами, наданими позивачем. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а грошові кошти у розмірі 7 241,58 грн підлягають поверненню позивачу у відповідності до ст. 1212 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: approved