Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів. В обґрунтування якого вказала, що вона є бабусею малолітньої [PERSON] , [INFO] . Батьками дитини є: [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими розірвано. Дитина проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні, для неї створені всі необхідні умови для виховання та розвитку. Батьки дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавляться її життям, здоров`ям, не забезпечують її необхідним харчуванням, одягом, своєчасним медичним доглядом, лікуванням. В зв`язку з чим просить позбавити [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] ; призначити її опікуном над [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. 16 березня 2023 року ухвалою суду провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні. 17 травня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 04 липня 2023 року ухвалою суду позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: орган опіки та піклування Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки роз`єднані в самостійні провадження. У даному провадженні залишено позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] , треті особи: орган опіки та піклування Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки. Виділено у самостійне провадження позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] , треті особи: орган опіки та піклування Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки. Позивач та її представник - адвокат Соколова Р.І. в судовому засіданні наполягали на позбавленні батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та призначенні [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] , а також посили стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивач пояснила, що її донька - мати дитини свідомо ухиляється від виховання своєї дитини, нехтує своїми батьківськими обов`язками, не цікавиться життям доньки, не спілкується з нею. Онука проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Місце знаходження доньки їй не відоме, на даний час вона перебуває у розшуку. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причини неявки не повідомила, з заявою до суду про неможливість розгляду справи у її відсутність не зверталася, відзив на позов не подала. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини задовольнити. Представник служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнення з неї аліментів на утримання дитини. Щодо позовних вимог про призначення [PERSON] опікуном над малолітньою дитиною [PERSON] зазначила, що опіка встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Якщо суд дійде висновку про доцільність позбавлення матері малолітньої дитини батьківських прав, проте правових підстав визнавати бабусю опікуном над малолітньою дитиною немає, так як остання має батька, який не позбавлений батьківських прав. Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надала, також не подала відзив на позовну заяву тому у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого повторно 19 лютого 2015 року (а.с.11). Шлюб між батьками розірвано на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09.08.2017 року (а.с.13). Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27.01.2017 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але неменше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.14). Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.10.2017 року місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , 27.08.2014 року визначено з її бабусею [PERSON] , [INFO] , за її місцем проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-17). Факт перебування позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] у родинних відносинах підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 листопада 1995 року та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00025027147 від 20 грудня 2019 року (а.с.9,10). Із довідки Лозівського РВП ГУНП в Харківській області вбачається, що позивач [PERSON] зверталася до Лозівського РВП ГУНП в Харківській області з заявою про встановлення місцезнаходження її доньки [PERSON] , [INFO] . Проведеними заходами встановлено, що [PERSON] протягом останнього року постійно мешкала в різних квартирах, які їй здавали в оренду. Після деякого часу проживання в таких квартирах вона викрадала власні речі орендодавців та зникала. Також відомо, що [PERSON] влаштовувалась на тимчасові роботи, де також викрадала з каси гроші та зникала. На даний час за скоєння подібних крадіжок її розшукують працівники поліції (а.с.10). Із акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що за вказаною адресою зареєстровані та проживають: бабуся [PERSON] , [INFO] , прабабуся [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Стосунки між членами сім`ї добрі. Для дитини облаштовано окрему кімнату обладнану спільним місцем, шафою для одягу, столом для навчання. Дитина забезпечена сезонним одягом та взуттям, предметами особистої гігієни, продуктами харчування. В наявності іграшки, розвивальні ігри, канцелярське приладдя. Батьки дитини проживають окремо, життям та здоров`ям доньки не цікавляться. Батько [PERSON] перераховує аліменти на утримання доньки на рахунок матері [PERSON] , яка на даний час перебуває в розшуку. Потреби дитини повністю забезпечує бабуся (а.с.26). Із характеристики родини учениці 2-Б класу Комунального закладу «Лозівський ліцей №3» Лозівської міської ради Харківської області [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , мати [PERSON] з сім`єю не мешкає, зі слів бабусі знаходиться у розшуку; батько [PERSON] військовослужбовець, в/ч [NUMBER] , з сім`єю не мешкає, проживає в м.Вінниця. Батьки розлучені з 2016 року. Батько сплачував періодично аліменти до травня 2022 року. Зі слів бабусі, останнім часом він не підтримує зв`язок з донькою та бабусею та не допомагає матеріально. Відомо, що у батьків є інші родини, так у матері є ще двоє дітей, які живуть разом з нею: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Мати та батько не цікавилися шкільним життям доньки, не відвідували батьківські збори, не спілкувалися з класним керівником. [PERSON] проживає разом із бабусею [PERSON] та прабабусею [PERSON] , які займаються її вихованням (а.с.34-35). Із письмових пояснень прабабусі [PERSON] від 16.01.2023 року вбачається, що в 2016 році [PERSON] приїхала зі своєю донькою [PERSON] , 2014 року народження жити до неї та її доньки - матері [PERSON] . Весь час [PERSON] тікала з дому і залишала дитину на неї та [PERSON] . У червні 2017 року пішла з дому та більше не повернулася, залишивши дитину. Усі ці роки мати з донькою не спілкується, не виховує та матеріально не утримує (а.с.27). Факт не проживання матері з донькою також підтверджується письмовими поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , в яких останні вказали, що донька [PERSON] . [PERSON] приїхала жити з дитиною до неї у 2016 році. [PERSON] проживала до 2017 року, а потім покинула свою дитину на бабусю і після цього її не бачили. Батька дитини ніколи не бачили. Весь час дитиною опікується бабуся [PERSON] (а.с.30, 31). Позивач [PERSON] , перебуває на обліку у відділі обслуговування громадян №14 (сервісний центр) управління обслуговування громадян управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 15.12.2022 року по теперішній час і одержує пенсію по інвалідності ІІІ гр. з/з в розмірі 3339,16 грн. (а.с.37). З висновку виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 25 квітня 2023 року №343, вбачається, що діючи в інтересах дитини виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області, як орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.90-92). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст.150, 151, 152, 155 СК України). Відповідно до ч.1,4 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини , суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей. Судом встановлено, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан її здоров`я, хоча повинен це робити. На підставі викладеного, зважаючи на те, що в вищезазначених нормах Конвенції про права дитини, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також враховуючи те, що ч. 1 ст. 20 цієї ж Конвенції, передбачено, що дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою, для фізичного, духовного, інтелектуального розвитку дитини, в її же інтересах, враховуючи висновок органу опіки та піклування, дослідженні докази в судовому засіданні, суд приходить до висновку, за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини, що на думку суду, відповідатиме інтересам дитини та сприятиме її належному вихованню і розвитку. Суд звертає увагу відповідача на те, що згідно п.1 ч.1 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо його виховання. Крім того, відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст.169 Сімейного кодексу України). Щодо позовних вимог позивача про призначення її опікуном над малолітньою [PERSON] , [INFO] , суд зазначає наступне. В силу ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (ст. 55 ЦК України). Згідно із ст. 56 ЦК України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними (ст. 58 К України). Орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу. З наведеного вбачається, що підставою встановлення опіки над малолітніми особами є статус сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування. За загальним правилом встановлення опіки та піклування належить до компетенції органів опіки та піклування. Випадки встановлення опіки та піклування відносно дітей в судовому порядку визначені наступним чином. Суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З наведеного вбачається, що встановлення опіки та піклування вирішується судом, коли під час розгляду інших спорів виявляється, що їх наслідком є залишення дітей без батьківського піклування. Згідно із ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавленого батьківського піклування» (далі - Закону) діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в зоні проведення антитерористичної операції, та безпритульні діти. Статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, - визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування. Виконавчим комітетом Лозівської міської ради Харківської області, як органом опіки та піклування, внесено до суду подання про можливість призначення [PERSON] опікуном над дитиною [PERSON] , [INFO] , що буде відповідати інтересам дитини, затвердженого рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 25 квітня 2023 року №343. Натомість, в судовому засіданні представник виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області як органу опіки та піклування вказала, що якщо суд дійде висновку про доцільність позбавлення матері малолітньої дитини батьківських прав, проте остання має батька, який не позбавлений батьківських прав, правових підстав визнавати бабусю опікуном над малолітньою дитиною немає. На підставі викладеного, враховуючи, що під час судового розгляду не встановлено, що малолітня [PERSON] позбавлена батьківського піклування, хоча в даному випадку наявні підстави для позбавлення її матері [PERSON] батьківських прав, проте вона має батька, не має статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, тому підстав для призначення їй опікуна немає. Таким чином, вимога позивача про призначення її опікуном над малолітньої [PERSON] , [INFO] задоволенню не підлягає. Щодо вимог про стягнення аліментів, заявлених разом із позовною заявою про позбавлення батьківських прав, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно з ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка, заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що дитина мешкає разом з бабусею та знаходяться на її утриманні. Відповідач будучи зобов`язаною утримувати свою доньку, від виконання свого обов`язку ухиляється, належної матеріальної допомоги на її утримання не надає. Враховуючи, що відповідачем доказів неможливості утримувати дитину через стан здоров`я, наявності інших осіб на утриманні або інших обставин, які мають істотне значення для вирішення справи, не надано, а також враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки, та стягує з відповідача [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.02.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів не є надмірним та є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України, та має забезпечити право малолітньої [PERSON] на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Разом з цим, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Приймаючи до уваги вимоги ч.6 ст.141 ЦПК України, та враховуючи те, що позивачем заявлені вимоги немайнового (позбавлення батьківських прав) та майнового (стягнення аліментів) характеру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 2147,20 гривень.

Outcome: partial