Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

В липні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договорами позики, посилаючись на те, що 09.12.2019 та 02.11.2020 відповідач позичила у неї 21500,00 доларів США, зобов`язуючись повертати за графіком, визначеним договором, не пізніше 01.12.2020. Станом на дату звернення до суду з позовом, грошові кошти відповідачем повернуті не були. Враховуючи, що відповідач в повній мірі взяті на себе зобов`язання не виконав, позивач просить суд стягнути з [PERSON] борг за договором позики, з врахуванням штрафних санкцій в розмірі 17209,91 дол. США, що еквівалентно 610 310,53 грн.; зобов`язати Орган (особу), яка здійснюватиме примусове виконання рішення проводити нарахування 3% річних з 04.07.2023 і до виконання рішення в частині сплати боргу, стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 11.07.2023 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористалась своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. У відповідності до ст.ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 09.12.2019 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір Позики, за умовами якого відповідач отримала 6500 доларів США, зобов`язуючись повертати за графіком, визначеним договором, не пізніше 29.07.2020. Відповідач виконувала зобов`язання частково та 02.11.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір Позики, за умовами якого відповідач отримала у борг 15000 доларів США, зобов`язуючись повертати за графіком, визначеним договором, не пізніше 01.12.2020. Оскільки, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, грошові кошти позивачу не повернув, у зв`язку з цим позивач був вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Просить стягнути з відповідача борг, який станом на 03 липня 2023 року, загалом становить: 17 209 (Сімнадцять тисяч двісті дев`ять) доларів США 91 центи, з яких 15 865,11 дол. США (позика) + 1 344,80 дол.США (3%річних)= 17 209,91 дол. США, де 865,11 доларів США сума позики, отримання якої підтверджено розпискою від 09.12.2019, 15000,00 доларів США сума позики, отримання якої підтверджено розпискою від 02.11.2020, 1 344,80 доларів США 3 % річних, що стягуються згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 30 липня 2020 року по 03 липня 2023 року (1068 днів прострочення повернення заборгованості по позиці від 09.12.2019 та 937 днів прострочення по позиці від 02.11.2020). Правовідносини, які випливають з договору позики, врегульовані нормами параграфу 1 глави 71 ЦК України. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмету позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей, такий правовий висновок викладено у Постанові ВСУ від 18.09.2013 у справі №6-63цс13. Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог. Отже враховуючи, що позичальник [PERSON] не виконав своє грошове зобов`язання в повному обсязі, порушене право позикодавця [PERSON] підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості на загальну в суму 17209 дол. США 91 центів. Щодо позовних вимог зобов`язати Орган (особу), яка здійснюватиме примусове виконання рішення проводити нарахування 3% річних з 04.07.2023 і до виконання рішення в частині сплати боргу суд відмовляє, оскільки питання щодо стягнення 3% річних та визначення розміру штрафних санкцій належить виключно до повноважень суду, відтак не може бути передано третій особі. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 6103,11 грн.

Outcome: partial