Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

07 серпня 2023 року заявник, через свого представника, звернувся до суду із заявою в якій просив встановити факт смерті громадянина України, [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , який помер [INFO] у віці 66 років у м. Олешки, Херсонської області. В обґрунтування заяви зазначив, що він є сином померлого, [PERSON] . Батько був зареєстрований та проживав в м. Олешки, Херсонської області, що з 24.02.2022 року Олешківську міську територіальну громаду Херсонської області було визнано такою, що входить до складу тих територій, які перебувають у тимчасовій окупації, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309. У липні стан здоров`я батька погіршився, [INFO] він помер, причиною смерті стала ракова інтоксикація у зв`язку із наявністю злоякісного новоутворення антрального відділу шлунку. Встановлення факту смерті батька, заявнику необхідно, для отримання свідоцтва про смерть та у подальшому вчиненні необхідних юридичних дій, включаючи реалізацію права на спадщину. 07 серпня 2023 року ухвалою суду прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження. Заявник в судовому засідання заяву підтримав повністю та просив її задовольнити з підстав викладених в ній. Заявник будучи допитаним в якості свідка пояснив, що батько по день смерті, [INFO] проживав в м. Олешки, Херсонської області, хворів на онкологію, від якої і помер в лікарні. Отримати свідоцтво про смерть батька, яке б відповідало Законодавсту України він не може через тимчасову окупацію території де він проживав. Представником заінтересованої особи подано до суду лист про розгляд справи без участі представника та прохання розглянути справу відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, вислухавши заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник є сином померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. [INFO] батько заявника, [PERSON] помер, про що не уповноваженим органом видано лікарське свідоцтво про смерть серії 00 №74 від 22.07.2023 року, причина смерті - ракова інтоксикація, злоякісне новоутворення антрального відділу шлунку. Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, що передбачено п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України. Так, за правилами абзацу 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.ч.2, 3, 4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України (Закону). Відповідно до ч.1 ст.17 цього ж Закону, у разі порушення положень цього Закону, державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦК Україна державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Згідно зі ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Таким чином, документи, що підтверджують факт смерті особи на тимчасово окупованій території України, видані органами окупаційної влади підтверджують факт смерті, однак, за формою та змістом не відповідають вимогам українського законодавства, а тому не можуть бути підставою для проведення реєстрації смерті особи в органах РАЦС Міністерства юстиції України. Не може вважатись легітимним на території України і свідоцтво про смерть особи, видане органом, який створено на цій території в порядку, не передбаченому законом України. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Оцінивши зібрані надані докази у їх сукупності суд вважає встановленим те, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , помер [INFO] у віці 66 років у м. Олешки, Херсонської області на території на якій з 24.02.2022 року було визнано такою, що входить до складу тих територій, які перебувають у тимчасовій окупації, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309. Таким чином, зібраними по справі доказами підтверджується факт смерті [PERSON] на який посилається заявник у своїй заяві. З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, який згідно Указами президента України, неодноразово продовжено, останній раз Указом Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 2023 року 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб (тобто до 18 серпня 2023 року). Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 19 липня 2022 року № 159 було внесено зміни до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 та затверджено перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових дій) або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 14 липня 2022 року. Так, зокрема, до вказаного переліку належить Херсонська міська територіальна громада. Згідно зі статтею 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи й установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією України й законами України, а також на те, що відповідно до ст. 26 цього Закону скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Загальновідомим фактом, який не підлягає доведенню, суд вважає те, що станом на день розгляду справи територія Херсонської міської територіальної громади Херсонської області є окупованою, та входить до затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блоковані). Таким чином, зазначене місце батька заявника є тимчасово окупованою територією України. Судом встановлено, що неможливість отримати на території Олешківського району, Херсонської області необхідних документів для реєстрації факту смерті [PERSON] виникла у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. В силу положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. ст.1;4 ч.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Виходячи з наявних у справі доказів вбачається, що факт смерті батька [PERSON] посвідчений лікарем Олешківської центральної районної лікарні, про що видано медичне свідоцтво, а реєстрація смерті батька заявника у органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась у зв`язку з проведенням бойових дій у зазначеному населеному пункту. Можливості зареєструвати смерть на підставі вищезазначеного лікарського свідоцтва про смерть у заявника не має, так як воно не відповідає визначеній чинним законодавством формі для проведення державної реєстрації смерті, а саме на підставі копії, тому, відновлення порушених прав заявника не можливо в іншій спосіб, як встановлення даного юридичного факту в судовому порядку. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в України у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення ООС, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Оскільки син померлого не може отримати свідоцтво про смерть батька [PERSON] в органах ДРАЦС, суд вважає за необхідне встановити факт смерті [PERSON] , з метою забезпечення реалізації прав заявника. Відповідно до ч 4 ст.317 ЦПК України - ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved