Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

29 червня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою відповідно до якої просить суд визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру, загальною площею 66,1 кв.м., житловою площею 39,4 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказав, що 18 лютого 2017 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Однак шлюбні відносини тривали не довго та рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2022 року шлюб було розірвано. Жодних договорів про поділ майна , що належить на праві спільної сумісної власності між позивачем та відповідачем не укладалось. Таким чином, між сторонами не було досягнуто згоди щодо поділу майна. Під час перебування у шлюбі, а саме 19 серпня 2017 року, позивачем та відповідачем було придбано нерухоме майно, а саме: трикімнатну, розташовану на дев`ятому поверсі дев`ятиповерхового будинку квартиру [ADDRESS] , загальна площа 66,1 кв.м., житлова площа -39,4 кв.м., яка зареєстрована за позивачем. Зазначена вище квартира була придбана в період шлюбу, однак на особисті кошти позивача, у зв`язку з чим останній звернувся до суду з вищевказаними вимогами. Ухвалою суду від 30 червня 2023 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по вказаній цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. В судове засідання сторони не з`явилися, до початку розгляду справи надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач позов визнав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України,\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом перевірено можливість подачею позову в непередбачений законом спосіб створення умов для переходу права вланості і таких обставин, з доступних для суду джерел, не встановлено. Судом встановлено, що 18 лютого 2017 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області , актовий запис № 76. (а.с.16) Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2022 року шлюб між сторонами було розірвано. (а.с.9-10). За час знаходження в шлюбі сторони придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка зареєстрована за позивачем, що підтверджується договором купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лосінцем С.М. (а.с.11-13) Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності , виданого 19 серпня 2017 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лосінцем С.М., 1/1 частина квартири за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19 серпня 2017 року. (а.с. 27). Згідно з ч. 3\~ст. 368 ЦК України\~майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями\~ст. 60 Сімейного кодексу України\~передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя відповідно до положень ч. 1ст. 61 Сімейного кодексу України\~може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до пункту 3 частини першої\~статті 57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто. Відповідно до положень\~ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Cтатус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма\~статті 60 СК України\~вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05.04.2017 року (справа №6-399-цс17). Згідно ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, суд зобов`язаний з`ясувати, чи це майно може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, чи є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Враховуючи викладене та беручи до уваги, що квартиру позивач\~придбав за особисті кошти, що не заперечується відповідачкою вона є його особистою приватною власністю відповідно до пункту 3 частини першої\~статті 57 СК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно з\~ст.142 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення\~на користь позивача у\~звязку з визнанням відповідачем позову, а тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 50% судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що становить 731,00 грн., а інші 50% (731 грн. відповідно) повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved