Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

Позивач АТ КБ «Глобус» звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки від 13.07.2018 зі змінами у розмірі 89924,87 грн та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.07.2018 між ПАТ «КБ «Глобус» та [PERSON] укладено договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подачі заяви-анкети на приєднання до вказаного договору, яким встановлено ліміт овердрафту. Відповідно до умов договору Банком відкрито позичальнику картковий рахунок № [NUMBER] з програмою кредитування овердрафт «Запасочка» для фізичних осіб клієнтів ПАТ «КБ «Глобус» та встановлено ліміт дозволеного овердрафту у розмірі 40000,00 грн, строком дії 36 місяців з 13.07.2018 по 11.07.2021 з фіксованою процентною ставкою у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування - 46,8% річних. Пунктом 1.1.28 договору визначено термін Пільговий період кредитування - період кредитування, протягом якого встановлюється окрема знижена процентна ставка за користування лімітом дозволеного овердрафту, розмір якої встановлюється відповідно до діючих Тарифів банку. Оскільки відповідачем не здійснено своєчасне погашення (повернення) грошових коштів за овердрафтом після завершення пільгового періоду та не сплачено проценти за користування дозволеним овердрафтом, позивачем нараховані проценти у розмірі 46,8% річних (3,9% на місяць) на суму існуючої заборгованості за овердрафтом. Відповідачем здійснювалось часткове погашення заборгованості, умови п. 4.3.1, 4.3.2, 4.7.2 договору не виконані, внаслідок чого виникла заборгованість за договором, яка станом на 01.05.2023 складає 89924,87 грн, в тому числі: прострочена заборгованість по кредиту - 39944,41 грн, прострочена заборгованість по процентам - 49980,46 грн. Банком на адресу позичальника направлено вимогу про погашення заборгованості, але вимоги банку не виконані, заборгованість не сплачено. Позивачем зазначено, що АТ «КБ «Глобус» у зв`язку із поданням вказаної позовної заяви понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн та витрати на оплату послуг з професійної правничої (правової) допомоги адвоката у розмірі 6000,00 грн. Інших витрат при розгляді справи в подальшому не очікується. 07.07.2023 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання (а.с.36-37). Представник позивача АТ КБ «Глобус» Верхогляд М.Л., який діє на підставі довіреності, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно зі статтею 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 02.08.2023 ухвалою суду постановлено про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування позову, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 13.07.2018 [PERSON] звернувся до позивача з заявою 10/18/32 про приєднання до Договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної карти ПАТ «КБ «Глобус» (для фізичних осіб), згідно з якою сторони уклали кредитний договір. За умовами кредитного договору АТ «КБ «Глобус» надало [PERSON] кредит у вигляді ліміту овердрафту на картковий рахунок в сумі 40 000 грн строком дії ліміту дозволеного овердрафту на 12 місяців. При цьому [PERSON] доручив банку після закінчення строку дії дозволеного овердрафту продовжувати його дію на кожні наступні 12 місяців на визначених у договорі умовах. Підтвердженням продовження строку дії дозволеного овердрафту є доступність кредитних коштів на рахунку відповідача. [PERSON] зобов`язався щомісячними платежами повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 0,0001% річних у пільговий період і 42% річних у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування. Підписанням цієї заяви відповідач підтвердив, що акцептує публічну пропозицію Банку на укладання Договору споживчого кредиту (а.с.8). Банком відкрито позичальнику [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] за програмою кредитування овердрафт « Запасочка» для фізичних осіб клієнтів ПАТ « КБ Глобус», видано платіжну карту (11,25). Листом від 09.11.2022 року за № 1-1690 АТ «КБ «Глобус» повідомило [PERSON] про наявність заборгованості за кредитним договором від 13.07.2018 ( а.с.12,13). Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Як передбачено частиною першою статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В силу частини першої статті 638 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами. Із матеріалів справи слідує, що АТ «КБ «Глобус» і [PERSON] уклали кредитний договір шляхом приєднання відповідача до встановленої банком стандартної форми кредитування - Договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної карти АТ «КБ «Глобус» (для фізичних осіб). За умовами кредитного договору АТ «КБ «Глобус» надало [PERSON] кредит, а той зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом частинами протягом строку дії дозволеного овердрафту, який був пролонгований банком. Таким чином, АТ «КБ «Глобус» і [PERSON] у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо розміру, підстав і порядку нарахування процентів. Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Із положень частини першої статті 631 ЦК України слідує, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. При укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, яку кредитодавець зобов`язаний передати позичальнику, а той, у свою чергу, зобов`язується повернути цю суму та сплатити проценти. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними, якщо інше не встановлено договором. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування За умовами кредитного договору сторони встановили строк дії ліміту дозволеного овердрафту на 12 місяців із правом банку на подальшу пролонгацію цього строку. АТ «КБ «Глобус» продовжило строк кредитування [PERSON] , про що свідчить доступність останнього до кредитних коштів на його рахунку. Згідно з розрахунком заборгованості по позичальнику [PERSON] відповідно до Договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «Глобус» для фізичних осіб та Заяви-анкети на приєднання до Договору № 10/18/32 від 13.07.2018, станом на 01.05.2023 загальна заборгованість за кредитним договором становить 89924,87 грн, з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 39944,41 грн, прострочена заборгованість по процентам - 49980,46 грн (а.с.14-23). Судом встановлено, що відповідач кошти отримав, користувався ними, періодично здійснював погашення кредитної заборгованості, проте у встановлені строки не повернув кошти, що є підставою для стягнення з нього заборгованості за кредитом та відсотками, оскільки наданий розрахунок містить інформацію про розмір отриманих коштів та суму боргу, яка була не сплачена та розмір заборгованості по відсотках. Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У зв`язку з наведеним суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с.3). Крім того, позивачем понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн, що підтверджується наступними доказами. 05.12.2022 між АТ «КБ «Глобус» та адвокатом Прохоренком В.П. укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 051222, за умовами якого сума гонорару адвоката за одну годину роботи складає 1500,00 грн. Відповідно до Акту від 30.06.2023 № 10/18/32 прийому-передачі послуг за договором № 051222 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 05.12.2022, складеного адвокатом Прохоренком В.П. та АТ «КБ «Глобус», адвокатом надані, а клієнтом отримані послуги (з детальним описом наданих послуги), пов`язані із представництвом інтересів клієнта у суді за позовом клієнта до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 10/18/32 про надання споживчого кредиту АТ КБ «Глобус» , за яким адвокатом витрачено 4 години, що становить вартістю 6000,00 грн. Грошові кошти у розмірі 6000,00 грн сплачені банком адвокату Прохоренку В.П., що підтверджується платіжною інструкцією № 13210 від 30.06.2023 (а.с.28,31,32). Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України). Суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу доведені, ці витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн та на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Outcome: approved