Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

Позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, мотивуючи тим, що у січні 1986 року позивач [PERSON] , працюючи у Східно - Українській геофізичній розвідувальній експедиції тресту Укргеофізрозвідка, отримав житло квартиру в [ADDRESS] . Підтвердженням трудових відносин з підприємством, що надало житло, є копія трудової книжки, витяг з якої додається. Позивач проживав та був зареєстрований весь час у вище вказаній квартирі із донькою [PERSON] , а пізніше там була зареєстрована і проживала його дружина - [PERSON] . Доказом його вселення у квартиру є відмітка у паспорті, де зазначено дата реєстрації місця проживання - 27 січня 1986 року. У 2020 році за певних обставин позивачі ( [PERSON] та [PERSON] ) змінили місце реєстрації на м. Решетилівка Полтавської області. У свій час позивач не приватизував квартиру. [INFO] померла донька позивача - [PERSON] , про що виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області видано свідоцтво про смерть [NUMBER] . У квартирі залишилися проживати позивач з дружиною. На даний час постало питання легалізації володіння квартирою, але документів, зокрема, ордеру про передачу квартири позивачу не збереглося. Запити до архівних установ не дали результатів, так як документів підприємства за 1985-1986 роки (за період, коли було надано житло) не було передано на зберігання. Крім того, організація, яка надавала житло позивачу у 1986 році на даний час ліквідована. Згідно наказу № 61 Державного геофізичного підприємства Укргеофізика' від 16.12.2020 р. ліквідовано Східно-Українську геофізичну розвідувальну експедицію Державного геофізичного підприємства Укргеофізика з 01.04.2021 р. За змістом наказу правонаступнику ліквідованого підприємства не було передано житловий фонд (відомче житло). Так як факт безперешкодного проживання позивачів у вище названій квартирі доводиться органом місцевої влади ІЦербанівською сільською радою Полтавського району, а загальний строк проживання позивача у квартирі становить понад 37 років, то позивач має право визнати право власності на дану квартиру за набувальною давністю в порядку ст. 344 ЦК України. Доказами володіння та користування квартирою за позивачем є також договір про надання послуг з газопостачання від 19.06.2002 р., договір на користування електричною енергією від 29.11.2001 р., договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 08.08.2012 р. та договір про надання послуг з централізованого водопостачання і водовідведення. Дані договори були підписані позивачем в різний час і свідчать про користування квартирою тривалий період. Відповідно до ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно. В даному випадку позивач володіє та користується квартирою [ADDRESS] безперервно 37 років з дати реєстрації. На той час інститут реєстрації місця проживання громадян суворо дотримувався і реєстрація місця проживання відповідала фактичному місцю проживання. Як свідчить Постанова пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - \~ \~ \~ \~володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - \~ \~ \~ \~володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Всі вищезазначені складові безумовно витримані. Позивач отримав квартиру за місцем роботи для безстрокового проживання. Виконав газифікацію квартири, що підтверджується робочим проектом Укрдіпрогеолбуд від 2001 року. Відкритість володіння квартирою полягає в його публічності. Як вище зазначено позивач уклав договори із відповідними службами про надання комунальних послуг. Крім того, місцеві органи влади володіють інформацією про реєстрацію та проживання позивача із сім`єю у спірній квартирі. Володіння квартирою є безперервним, що підтверджується довідками ІЦербанівської сільської ради від 22.05.2023 р. № 801 та № 802. Виходячи зі змісту ч. 1 ст, 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Враховуючи положення п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Згідно технічного паспорту, виготовленого Комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району станом на 26.05.2023 р. квартира [ADDRESS] є однокімнатною загальною площею 33,2 м. кв. та житловою площею 13,0 м. кв. Самочинні реконструкції чи перепланування квартири відсутні, про що свідчить відсутність відповідних відміток у технічному паспорті. Отже, так як інших зацікавлених осіб у праві власності на квартиру не існує, права третіх осіб при цьому не порушуються, виникає необхідність визнавати за позивачем право власності на квартиру загальною площею 33,2 кв. м. На сьогодні відсутність права власності та державної реєстрації на квартиру, в якій проживає позивач, позбавляє його можливості реалізувати своє майнове право - право приватної власності на квартиру. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Саме розпорядження - відсутня складова у праві позивача на квартиру. Прохав: Визнати за [PERSON] , [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] . В судове засідання сторони у справі не з`явилися, будучи повідомленими про денеь та час розгляду справи заздалегідь, надавши суду відповаідні заяви про розгляд справи без їх участі, де представник позивача адвокат Савчук О.В. позов підтримав та прохав задовольнити, а відповідач Щербанівська сільська рада Полтавського району Полтавської області при розгляді справи покладався на розсуд суду, тобто не заперечував проти задоволення позову. Тому, суд\~ вважає\~ за можливе, розгляд\~ даної\~ справи\~ по\~ суті у\~ відсутності не\~ з`явившихся,\~ належно\~ повідомлених\~ сторін по\~ наявним\~ матеріалам\~ справи\~ згідно ст. 200, 223 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~Судом\~ встановлено\~ всі обставини,\~ на які\~ послався\~ в позові\~ позивач\~ і вони\~ підтверджуються\~ матеріалами\~ справи\~на\~ а. с. 4 22. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 16, 182, 344, 382, 383 ЦК України, так як позивач є користувачем спірної квартири з 1986 року, так як інших зацікавлених осіб у праві власності на квартиру не існує, права третіх осіб при цьому не порушуються, виникає необхідність визнавати за позивачем право власності на спірну . На сьогодні відсутність права власності та державної реєстрації на квартиру, в якій проживає позивач, позбавляє його можливості реалізувати своє майнове право - право приватної власності на квартиру. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Саме розпорядження - відсутня складова у праві позивача на квартиру.

Outcome: approved