Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

Представник позивача Мороз Л.О. , яка діє від імені [PERSON] , звернулась до суду з позовом, в якому просять визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.8979 га (кадастровий номер 5924187900:02:003:0406) та площею 0,3451 га (кадастровий номер 5924187900:02:003:0052), що розташовані на території Пустовійтівського старостинського округу Роменської міської ради Сумської області. Позов мотивовано тим, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] . До складу спадщини входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,2429 га, що розташована на території Пустовійтівського старостинського округу Роменської міської ради Сумської області. Спадкоємицею на все майно після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася. Проте оформити спадщину у нотаріальному порядку позивач не може, оскільки правовстановлюючі документи на спадкову земельну ділянку видані після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . Представник позивача в заяві до суду позов підтримала, просила про його задоволення. Представник відповідача до суду не з`явився, проте належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України, суд визнав за можливе здійснити розгляд заяви без участі сторін за наявними в матеріалах справи доказами. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно Роменським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми)30.09.2022 року Відповідно до довідки, виданої Виконавчим комітетом Роменської міської ради Сумської області від 10.08.2022 року № 60, спадкоємицею на все майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину, так як протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця розпорядилася його особистими речами у вересні 1997 року. Заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом Пустовійтівської сільської ради Роменського району Сумської області не посвідчувався. Інших спадкоємців, які своєчасно вступили в управління, або володіння спадковим майном, немає. Родинні відносини між позивачем та [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Пустовійтівською сільською радою Роменського району Сумської області 30.01.1988 року. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 70772323 від 30.11.2022 року, виданої приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Сумської області Юрченко А.М. До складу спадщини входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,2429 га, що розташована на території Пустовійтівського старостинського округу Роменської міської ради Сумської області, що належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія СМ № 134471, виданий Пустовійтівською сільською радою Роменського району Сумської області 30.12.2003 року. 30.11.2022 року приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Сумської області Юрченко А.М. було видано довідку № 1744/01-16, де вказано про неможливість нотаріального оформлення спадкових прав, оскільки правовстановлюючі документи на спадкову земельну ділянку видані 30.12.2003 року, тобто після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно витягів з Державного земельного кадастру, виданих по запиту позивачці [PERSON] , за [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія СМ № 134471, виданого Пустовійтівською сільською радою Роменського району Сумської області 30.12.2003 року було зареєстровано право власності на вищевказану земельну ділянку загальною площею 3.2429 га, що розташована на території Пустовійтівської сільської ради Роменського району Сумської області. Відповідно до довідок про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 24.04.2022 року, вартість земельної ділянки площею 2.8979 га (кадастровий номер 5924187900:02:003:0406) становить 72414,30 грн., вартість земельної ділянки площею 0,3451 га (кадастровий номер 5924187900:02:003:0052) складає 2045,89 грн., вартість спадкового майна становить 75460,19 грн. Відповідно до відповіді на запит Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Сумській області № 512/15-23 від 08.03.2023 року вбачається, що рішенням Пустовійтівської сільської ради від 24.05.1995 року прийнято рішення про передачу землі в колективну власність на підставі якого виданий державний акт на право колективної власності на землю КСП «Більшовик». Рішення про передачу землі в колективну власність прийнято 24.05.1995 року. Державний акт на право колективної власності на землю виданий 30.06.1995 року. До державного акту доданий список членів господарства, які мають право на земельну частку (пай), [PERSON] занесений до зазначеного списку. Таким чином, він набув право на земельну частку (пай). На підставі Розпорядження голови Роменської районної державної адміністрації від 29.12.2003 року №690 [PERSON] передано у власність земельну ділянку загальною площею 3.2429 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що виданий Державний акт на право власності на землю серія СМ №134471 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю №1646 від 30.12.2003 року. Згідно Указу Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельний пай може передаватись у спадок. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Не внесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Виходячи з положень ст. 5 ЗК України (в ред. від 18.12.1990 р.) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Відповідно Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» для набуття права на земельну частку (пай) необхідно, щоб особа була членом КСП та була внесена до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, і КСП одержало зазначений вище акт. Особам, внесеним до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, видаються сертифікати на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка, і провадиться їх реєстрація районною державною адміністрацією. Земельний сертифікат це документ, який засвідчує право особи на земельну частку та містить відомості про її вартість і розмір в умовних кадастрових гектарах. Сертифікати видає районна державна адміністрація. Відповідно до п. п. 16-17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України 2001 року громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ст. 1 Закону України від 05.06.2003 року № 899-VI «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Ст. 2 зазначеного Закону визначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року в п. 23, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів дає підставу суду для визнання за позивачем права власності на спадкове нерухоме майно. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved