Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, посилаючись на те, що 16.06.2017 зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, подружні відносини припинені, мешкають окремо, внаслідок чого шлюб був розірваний за рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 21 червня 2022 року. Діти постійно проживають разом з нею, знаходяться на її утриманні. Наразі вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Вважає, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти на її утримання, оскільки він є військовослужбовцем, має постійний дохід. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Мяготіна О.Д. надала відзив на позов, в якому просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач щомісячно перераховує відповідачу кошти на утримання малолітніх дітей, не відмовляється від їх утримання. Однак вказувала, що позивач є військовослужбовцем, виконує обов`язки щодо захисту України від агресії рф, та при виконанні даних обов`язків отримав мінно-вибухову травму та потребує дороговартісного лікування та реабілітації. Також вказувала, що позивачем [PERSON] подано позовну заяву про стягнення на її користь аліментів на утримання їх спільних неповнолітніх дітей, тому разом зі сплатою аліментів на дружину, у нього залишиться сума на своє забезпечення та лікування менша ніж яку необхідно буде сплатити позивачу. Представник позивача [PERSON] - адвокат Петренко А.С. надала відповідь на відзив, в якому заявлені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Вказала, що викладені представником позивача обставини у відзиві не відповідають дійсності, вважає що позивач має змогу сплачувати аліменти в розмірі, в якому просить позивач. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Петренко А.С позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові та відповіді на відзив. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Мяготіна О.Д у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала та просила відмовити повністю в їх задоволенні, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16 червня 2017 року (а.с. 12), який був розірваний за рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 21 червня 2022 року (а.с. 13-15). Сторони від шлюбу мають двох спільних двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на підтвердження чого надані копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 19.06.2019 та серії [NUMBER] від 10.06.2020 (а.с. 10, 11). Діти проживають з позивачкою з початку повномасштабного вторгнення рф в Україну в Чеській республіці, що не оспорюється сторонами. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. На підставі ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Статтею 85 СК України врегульовано правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 ст. 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснення п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому при наявності кількох дітей у відповідача суд повинен виходити із рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання з тим, щоб одна дитина не перебувала і гіршому становищі порівняно з іншою. Пунктом 3 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. На підставі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 76-80 ЦПК України. Суд враховує, що під час військової агресії РФ проти України, позивачка разом з дітьми виїхала за межі України, і в даний час перебуває на території Чехії, де отримала прихисток і допомогу, в тому числі, матеріальну і грошову, отримує кошти на дитину, що передбачені при народженні від Держави Україна, також відповідач надає матеріальну допомогу малолітнім дітям. В той же час відповідач [PERSON] є військовослужбовцем, офіцером ЗСУ. Під час захисту Батьківщини від російської агресії, 06 лютого 2023 року отримав мінно-вибухову травму, гостру двобічну сенсоневральну приглухуватість, що підтверджується консультативним висновком № 4318/22 від 17.02.2022 (а.с. 77). З довідки про обставини травми № 545 від 02 березня 2023 року вбачається, що [PERSON] 07 лютого 2023 року отримав вибухову травму голови в результаті артилерійського обстрілу в локації ведення бойових дій, при виконанні бойового завдання, під час оборони населеного пункту Донецької області (а.с. 93). З наданих ним платіжних інструкцій та виписки по витратам з його банківської картки вбачається, що відповідач [PERSON] надсилав позивачу грошові кошти, надавав матеріальну допомогу в тому числі на утримання дітей, а, отже, під час судового розгляду належних та допустимих доказів на підтвердження можливості останнього надавати позивачу матеріальну допомогу на її утримання не надано. Таким чином, з урахуванням майнового стану відповідача, даних про його особу та з урахуванням інших матеріалів справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed