Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

До Обухівського районного суду Київської області звернулась [PERSON] із позовом до відповідача про витребування майна з чужого незаконного володіння. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що вона є власником земельної ділянки кадастровий номер 3223155400:03:043:0185, загальною площею 0.1335 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, «Краєвид» житловий масив на підставі Договору дарування земельної ділянки від 19.08.2018 р., реєстраційний номер 1366, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Лахно Ю.В.; 2) земельної ділянки кадастровий номер 3223155400:03:043:0235, загальною площею 0.3166 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, «Краєвид» житловий масив на підставі Договору дарування земельної ділянки від 19.08.2018 р., реєстраційний номер 1365, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Лахно Ю.В. (далі разом - земельні ділянки). Вказане нерухоме майно вибуло із її володіння поза її волею з порушенням норм чинного законодавства щодо реєстрації прав нерухомого майна, рішення державних реєстраторів прийняті протиправно, а тому вона звернулась до суду з даним позовом. 06.10.2020 року ухвалою судді прийнято позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання. 20.01.2021 року представником відповідача подано до суду відзив, в якому останній заперечив проти позовних вимог посилаючись на їх необґрунтованість та недоведеність, вказавши, що стороною позивача не доведено, що спірне майно вибуло з її володіння поза її волею, не надано доказів, що позивачка не надавала згоду на відчуження спірного нерухомо майна, відповідач є добросовісним набувачем нерухомого майна, а тому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 21.02.2022 року представницею позивачки подано заяву про зміну предмету позову, в якій остання просила: скасувати рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42755947 від 29.08.2018, про реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 3223155400:03:043:0185, загальною площею 0,1335 (реєстраційний номер 706461032000), прийнятих [PERSON] ; скасувати рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42755993 від 29.08.2018, про реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 3223155400:03:043:0235, загальною площею 0,3166 га (реєстраційний номер 706429132000), прийнятих [PERSON] ; витребувати у відповідача вказані земельні ділянки. 21.02.2022 року ухвалою суду зупинено провадження у справі до розгляду Господарським судом м. Києва справи № 910/18310/21 за позовом ТОВ «Віва-Інвест ЛТД» до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу. 16.08.2022 року постановою Київського апеляційного суду, ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 21.02.2022 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду. 16.01.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того, зазначили, що на підставі наданих суду доказів вбачається, що майно, що належало [PERSON] , вибуло з володіння останньої поза її волею, шляхом шахрайських дій, відсутність вчинення злочинних дій підтверджена доказами, що були досліджені в рамках розгляду кримінальних справ, а тому просив позов задовольнити в повному обсязі. Представники відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечили в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Головним їхнім аргументом стало твердження про зловмисність дій позивачки [PERSON] та її сина [PERSON] , як головного організатора так званої «схеми», які створили ілюзію вибуття нерухомого майна із власності позивачки за сприянням сторонніх осіб, в тому числі [PERSON] та [PERSON] , з кінцевою метою витребувати це майно на свою користь у особи, яка в цьому ланцюгу стане добросовісним набувачем. Таким добросовісним набувачем став відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІВА-ІНВЕСТ ЛТД», яке, будучи ошуканим, повинно повернути майно у власність позивачки, як таке, що вибуло з її власності поза її волею. Представники відповідачів також акцентувалися, що позивачка [PERSON] ніколи не мала статків, працюючи все життя в якості робітниці на підприємстві в Рівненській області. Син [PERSON] - [PERSON] , як і його мати, виступив виключно в якості особи, на користь якої було відчужене спірне нерухоме майно дійсними власниками, задля ухилення останніх від претензій кредиторів. Син позивачки [PERSON] встановив зв`язки із уродженцями Донецької області, із з їхньою допомогою, як фіктивних реєстраторів, вчинив низку реєстраційних дій, і в подальшому доклав зусиль для притягнення вказаних осіб до кримінальної відповідальності, з метою використати вироки судів, як преюдицію в цивільних справах за позовами про витребування майна. Допитані в якості свідків в судовому засіданні син позивачки [PERSON] та її дочка [PERSON] надали показання, відповідно до яких стверджували, що спірне майно вибуло з власності їхньої матері без її відома та волі. Суд не надає оцінку поясненням цих свідків в частині, яка стосується законності набуття нерухомого майна позивачкою та перед цим її сином [PERSON] , оскільки вказані питання не є предметом цього спору. Свідок [PERSON] суду показала, що весною 2018 року, під час проживання в м. Донецьк їй запропонували пройти навчальні курси державних реєстраторів в м. Києві та в подальшому за грошову винагороду передати флеш-носій з ключем державного реєстратора іншій особі. Приїхавши в м. Київ її привезли до МЮУ і дали заповнити заяву, в подальшому вона тиждень проходила навчальні курси державних реєстраторів, по закінченню яких отримала флеш-носій з ключем державного реєстратора, який передала інші особі за 500 доларів США. Заслухавши пояснення представників сторін, покази свідків, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що у власності позивачки [PERSON] перебували земельні ділянки: кадастровий номер 3223155400:03:043:0185, загальною площею 0.1335 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, «Краєвид» житловий масив на підставі Договору дарування земельної ділянки від 19.08.2018 р., реєстраційний номер 1366, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Лахно Ю.В.; та кадастровий номер 3223155400:03:043:0235, загальною площею 0.3166 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, «Краєвид» житловий масив на підставі Договору дарування земельної ділянки від 19.08.2018 р., реєстраційний номер 1365, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Лахно Ю.В. 03.09.2018 року за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач довідалася, що земельні ділянки відчужені без її участі та волевиявлення. 08.08.2018 р. від імені державного реєстратора [PERSON] Київської філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляєвського району Одеської області «Центр реєстрації» здійснена державна реєстрація новоутвореної шляхом заснування юридичної особи: ТОВ «Українсько-канадське підприємство «РЕНТАЛ ЕСТЕЙТ», код ЄДРПОУ 42372963, засновником якого стала позивач [PERSON] . 29.08.2018 у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено відомості про перехід права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3223155400:03:043:0185, площею 0,1335 га, розташованої в смт. Козин Обухівського району Київської області, вартістю 7 489 671 гривень від [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКО-КАНАДСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «РЕНТАЛ ЕСТЕЙТ». 29.08.2018 у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено відомості про перехід права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3223155400:03:043:02355, площею 0,3166 га, розташованої в смт. Козин Обухівського району Київської області, житловий масив « Краєвид », вартістю 17 762 020 гривень від [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКО-КАНАДСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «РЕНТАЛ ЕСТЕЙТ». 31.08.2018 року між ТОВ «Українсько-канадське підприємство «РЕНТАЛ ЕСТЕЙТ» та засновником відповідача [PERSON] укладені Договори купівлі-продажу спірних земельних ділянок, які посвідчені приватним нотаріусом КМНО Гнідюк О.Б., зареєстровані в реєстрі за № 781, 783. 03.09.2018 року на підставі заяви [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення внесено відомості до ЄРДР за № 120181000900010073, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. 10.09.2018 року приватним нотаріусом КМНО Марчук Тетяною Сергіївною зареєстровано перехід права власності на земельні ділянки від [PERSON] на користь відповідача ТОВ «ВІВА-ІНВЕСТ ЛТД» в якості внеску внеску засновника в статутний капітал. Вироком Печерського районного суду м. Києва від 10.03.2021 року у кримінальній справі № 757/364/21-к [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України. Вказаним вироком встановлено, що [PERSON] в період часу з 21.05.2018 року по 25.05.2018 року відвідував разом з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] навчальні курси державних реєстраторів у приміщенні АЦСК органів юстиції України, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 4-Б. По закінченню навчання [PERSON] отримав бланк, який він заповнив, поставив підписи та передав у вікно № 1, потім отримав флеш-носій з ключем державного реєстратора. В подальшому, доводячи до кінця реалізацію свого злочинного умислу, достовірно усвідомлюючи, що зазначений ключ державного реєстратора надає доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта для здійснення реєстраційних дій щодо об`єктів нерухомого майна, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання передав невстановленій досудовим розслідуванням особі, яка представилась як [PERSON] , після чого останній, перевіривши чи працює зазначений флеш-носій, встановив, що флеш-носій з ключем державного реєстратора не працює, тому [PERSON] повернувшись до приміщення НАІС, заповнивши новий бланк, та ввівши пароль більш ніж з чотирьох цифр, отримав новий флеш-носій з ключом державного реєстратора, який в подальшому передав невстановленій досудовим розслідуванням особі, яка представилась як [PERSON] , за що отримав грошову винагороду у розмірі 600 (шістсот) доларів США. Вироком Печерського районного суду м. Києві від 17.03.2021 року у кримінальній справі № 757/183/21-к [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5, ст.27, ч.4 ст.190 КК України. Вказаним вироком встановлено, «що в період часу з 21.05.2018 року по 25.05.2018 року [PERSON] відвідувала разом з особами, щодо яких здійснюється досудове розслідування, навчальні курси державних реєстраторів у приміщенні АЦСК органів юстиції України, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 4-Б. По закінченню навчання [PERSON] отримала бланк, який вона заповнила, поставила підписи та передала у вікно № 1, потім отримала флеш-носій з ключом державного реєстратора. В подальшому, доводячи до кінця реалізацію свого злочинного умислу, достовірно усвідомлюючи що зазначений ключ державного реєстратора надає доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта для здійснення реєстраційних дій щодо об`єктів нерухомого майна, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання передала невстановленій досудовим розслідуванням особі, яка представилась як [PERSON] , за що отримала грошову винагороду у розмірі 500 доларів США. 08.08.2018 року о 13:57:21 год. без відома та участі потерпілої [PERSON] , яка не приймала жодних рішень про створення (заснування) Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКО-КАНАДСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «РЕНТАЛ ЕСТЕЙТ», про формування статутного капіталу, про затвердження статуту та про обрання директора такого товариства, не підписувала жодних рішень, заяв, форм та інших документів пов`язаних зі створенням (заснуванням) зазначеного ТОВ, в порушення ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», невстановленою особою (особами), у розпорядженні якої знаходились ключі доступу до Державних реєстрів державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» [PERSON], здійснено державну реєстрацію новоутвореної шляхом заснування юридичної особи ТОВ «УКРАЇНСЬКО-КАНАДСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «РЕНТАЛ ЕСТЕЙТ», код за ЄДРПОУ 42372963, юридична адреса: 01010, м. Київ, Печерський район, вул. Московська, 32/2, засновником та директором якого зазначено [PERSON] . Крім того, 29.08.2018 о 19:28:26 год. без відома та участі потерпілої [PERSON] невстановленою особою (особами), в розпорядженні якої знаходились ключі доступу до Державних реєстрів державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» [PERSON]., у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено відомості про перехід права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3223155400:03:043:0185, площею 0,1335 га, розташованої в смт. Козин Обухівського району Київської області, вартістю 7 489 671 гривень від [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКО-КАНАДСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «РЕНТАЛ ЕСТЕЙТ». Крім того, 29.08.2018 о 19:33:26 год. без відома та участі потерпілої [PERSON] невстановленою особою (особами), в розпорядженні якої знаходились ключі доступу до Державних реєстрів державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» [PERSON]., у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено відомості про перехід права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3223155400:03:043:02355, площею 0,3166 га, розташованої в смт. Козин Обухівського району Київської області, житловий масив « Краєвид », вартістю 17 762 020 гривень від [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКО-КАНАДСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «РЕНТАЛ ЕСТЕЙТ». Тобто, невстановлена особа (особи), використовуючи ключі доступу до державних реєстрів, зареєстрованих на мешканців м. Донецька - державних реєстраторів Київської філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» (м. Київ) [PERSON] та [PERSON], державного реєстратора Дніпровської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачова Віктора Анатолійовича, які проживають на тимчасово окупованій території Донецької області, здійснила ряд реєстраційних дій з об`єктами нерухомості, які перебували у власності [PERSON] без відома останньої та в порушення діючого законодавства, а саме - «Порядку державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №359/5 від 09.02.2016 та «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року.» Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальній кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно із статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно з ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно з ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. Можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача згідно зі статтею 388 ЦК України залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність. Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17 лютого 2016 року (провадження №6-2407цс15)). Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року (провадження №6-140цс14), власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке в подальшому відчужене набувачем третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Право власника згідно із ч.1 ст. 388 ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Й однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої вказаної статті). Таким є й висновок Верховного Суду у постанові від 21.10.2021 року у справі №332/3796/19. Отже, суд приходить до висновку, що спірне у справі майно - земельні ділянки вибули із власності [PERSON] поза її волею і цей факт встановлений вироком суду. Натомість, відповідачі не змогли переконати суд шляхом надання належних, допустимих та достатніх доказів в протилежному. Їхні твердження про вибуття майна із власності [PERSON] за заздалегідь спланованою шахрайською схемою носять характер припущень і не можуть бути перевірені цим судом в рамках розгляду цивільної справи. У зв`язку із чим, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині витребування у Товариства з обмеженою відповідальності «ВІВА-ІНВЕСТ ЛТД» на користь [PERSON] спірних земельних ділянок. Щодо позовних вимог про скасування рішень про держану реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42755947 від 29.08.2018 та індексний номер 42755993 від 29.08.2018, суд зазначає наступне. З Державного реєстру прав встановлено, що на підставі оскаржуваних рішень від 29.08.2018 року №№42755947, 42755993, прийнятих державним реєстратором [PERSON], здійснено державну реєстрацію переходу права власності на земельні ділянки від [PERSON] до ТОВ «Українсько-канадське підприємство «РЕНТАЛ ЕСТЕЙТ». Оскаржувані рішення прийнято за результатом розгляду заяв про держану реєстрацію права власності від 29.08.2018 №№29864311, 29864367, до яких додано акти приймання-передачі нерухомого майна від 29.08.2018 та протоколи від 29.08.2018 №03/08, з яких державним реєстратором [PERSON] не було виготовлено електронних копій з розміщенням їх у Державному реєстрі прав. Таким чином, оскаржувані рішення 29.08.2018 року №№42755947, 42755993, прийняті державним реєстратором [PERSON] є незаконними. Наказом Міністерства юстиції України від 03.07.2020 року № 2293/5 скасовано рішення від 29.08.2018 року №№ 42755947, 42755993, прийняті державним реєстратором Київської обласної філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування рішень 29.08.2018 року №№42755947, 42755993, як прийняті державним реєстратором [PERSON], задоволенню не підлягають, оскільки останні вже скасовані Міністерством юстиції України. Окрім цього, сам по собі обраний позивачем спосіб захисту у вигляді віндикації є достатнім для відновлення порушеного права [PERSON] . Отже, суд, розглянувши справу в межах позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, проаналізувавши чинне матеріальне право, що передбачає відповідні правовідносини, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 10 000,00 грн.

Outcome: partial