Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

22.02.2022 року помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 10-12/499-с/22 від 23.03.2022, довідкою про причину смерті від 23.03.2022 та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 29.07.2022 Новобаварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). За життя [PERSON] заповів все майно, рухоме та нерухоме, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, [PERSON] , [INFO] , про що свідчить Заповіт, зареєстрований 01.11.2017 року в реєстрі за № 2456 на бланку НМТ 456720, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Карафетовою К.В. Станом на час розгляду справи вищезазначений заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 20.03.2023. Перша Харківська міська державна нотаріальна контора повідомила, що спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилась. З інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова, вбачається, що разом з [PERSON] на час смерті за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані відповідачі по справі. 09.01.2023 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на все майно по заповіту, посвідченого 02.11.2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Карафетовою К.В. за № 2456, оскільки позивач разом з [PERSON] на час смерті не проживав, заяву про прийняття спадщини протягом встановленого законом строку не подав, тобто пропустив строк для прийняття спадщини. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК Україна). Згідно зі ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, які визначаються в кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Причини пропуску позивачем вказаного строку, на переконання суду, є поважними і внаслідок їх існування позивач дійсно мав перешкоди для вчасного подання заяви про прийняття спадщини. Так, загальновідомим є факт того, що 24.02.2022 розпочалася військова агресія російської федерації проти України, у зв`язку з чим Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року, який був продовжений наступними Указами Президента України і триває до цього часу. Територія Харківської області та м. Харкова з 24.02.2022 року по теперішній час постійно перебуває під обстрілами. Війна, як соціально-політичне явище, безумовно негативно вплинула на усі сфери життя громадян та не оминула жодної категорії населення, вплинула на нормальне функціонування державних органів, зокрема нотаріальних контор. Відповідно до Довідки № 515-7000787349 позивач 18.04.2022 року був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, за адресою: [ADDRESS] . На переконання суду, введення воєнного стану на території України, постійний обстріл міста Харкова у період з 24.02.2022 і по сьогоднішній день, що є загальновідомою обставиною, виїзд позивача у безпечне місце з метою збереження свого життя та здоров`я, слід розцінювати як об`єктивну перешкоду, яка істотно перешкоджала позивачу здійснити передбачені законом дії щодо прийняття спадщини після смерті рідного дядька за місцем її відкриття. Наявність встановлених судом обставин у своїй сукупності свідчить про те, що у позивача дійсно були поважні причини, пов`язані з істотними труднощами на вчинення дій щодо вчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. При цьому, суд зауважує, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати «свободу заповіту» як фундаментальний принцип спадкового права (постанова Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 6-496цс17). Під свободою заповіту слід розуміти, в тому числі, право заповідача на визначення майбутньої юридичної долі свого майна на свій розсуд. Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд також керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Проаналізувавши встановлені обставини справи, враховуючищо пропуск визначеного ст. 1270 ЦК України строку є незначним, приймаючи до уваги заяви відповідачів про визнання позову та з урахуванням свободи заповіту як фундаментального принципу спадкового права, суд дійшов висновку, що позивач з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини. Разом з цим, достатнім додатковим строком для подання позивачем заяви про прийняття спадщини суд вважає строк у два місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили, оскільки заявлений позивачем строк у три місяці, в даному випадку позивачем жодним чином не обґрунтовано. З огляду на вищевикладене, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведеного. Крім того, оскільки позивач у позовній заяві просив покласти судові витрати на нього і не вимагає відшкодування судових витрат, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: partial