Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

16.05.2023 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, відповідно до якого прохала суд розірвати шлюб з відповідачем, укладений між ними 06.12.1986року. В обґрунтування позову зазначено, що спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Зазначила, що з весни 2020року вони припинили сімейні відносини та проживають окремо, фактично сім?я розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.. На примирення позивач не згодна і тому вважає, що необхідно розірвати шлюб. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави суду від 22.05.2023 рокувідкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено перше судове засідання. Позивач направила до суду заяву в якій прохала, розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач направив до суду заяву в якій прохав, розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення у справі. Згідно з оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що наявне в матеріалах справи, судом установлено, що 06.12.1986 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу [PERSON] ), [INFO] , було зареєстровано шлюб в міському палаці одружень в м.Полтаві, актовий запис № 3117. Після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно спільне прізвище « [PERSON] ». Як встановлено з позовної заяви, подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримує з весни 2020року, проживає окремо, сторони примирення не бажають, спільних неповнолітніх дітей не мають, майновий спір між сторонами відсутній. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи те, що сторони дійшли згоди про розірвання шлюбу, а також те, що тривалий час сімейні відносини між сторонами фактично припинені, на примирення сторони не згодні, суд дійшов висновку про необхідність розірвання шлюбу, оскільки наявність шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка не наполягала на зміні прізвища після розірвання шлюбу.

Outcome: approved