Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», у вересні 2020 року звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] спричиненої матеріальної шкоди в сумі 75733,32 грн. В обгрунтування позову зазначено, що [PERSON] прийнята до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на посаду касир каси перерахунку/касир, з нею укладено трудовий договір № 69990835 від 26.09.2014 року, а також укладено договір про повну матеріальну відповідальність № DOG69990835 від 26.09.2014 року. В кінці грудня 2019 року відповідач була відстронена в касі відділення через виникнення нестачі при зведені каси 27.12.2019 року. В ході проведення перевірки, була виявлена сума нестачі, а також встановлено порушення порядку проведення звірки каси в кінці зімни. Сума нестачі скаладає 100000,00 грн. Ця сума винесена на персональний рахунок недостачі 3552105297253 провідного спеціаліста каси перерахунку [PERSON] , але враховуючи факт часткового відшкодування на суму 25483,68 грн., сума спричиненої шкоди станом на 28.08.2020 року становить 75733,32 грн. та є не погашена до цього часу. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 12 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 34). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01 квітня 2021 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] , адвоката Браверман Владислава Олександровича, витребувано у Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»: - відеозаписи камер відеоспостереження № 3, 6, 9, 11, 12, 14 за 26 та 27 грудня 2019 року;\~ - дані працівників які працювали в касі з [PERSON] 26 та 27 грудня 2019 року: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] а саме, повне прізвище, ім`я та по батькові, адреса проживання, адреса реєстрації, число, місяць та рік народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номера телефонів, адресу електронної пошти; - належним чином посвідчені усі матеріали службової перевірки за фактом нестачі в касі перерахунку ГВ Кіровоградського РУ Подія № 43515, 44542 (KGMD) від 31.03.2021 року, зокрема пояснення [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Продовжено відповідачеві процесуальний строк, до 03 червня 2021 року, для подання відзиву на позовну заяву (ухвала Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 квітня 2021 року) (а.с.64-65, 67). На виконання ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01 квітня 2021 року Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» направлено до суду витребувані докази та повідомлено про неможливість подання інших доказів (а.с.71-76). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.81). Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимог, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперчував проти задоволення позову зазначив Договір про повну матеріальну відповідальність, складений в день складання договору про прийом позивача на посаду касира, не завідувача касою. Посадова інструкція на яку посилається позивач не має дати. Посадова інструкція «Кассир Направления Касса пересчета» складена не державною мовою. Підписаний лише титульний аркуш, подальший текст можливо доставити будь-який, у тому числі з яким не ознайомлювася відповідач. Текст який долучений позивачем до посадової інструкції має розриви задубльовані та не послідовні пункти. Акт про нестачу не має підписів і в ньому йдеться про завідуючого касою [PERSON] , в той час як [PERSON] була прийнята на роботу на посаду касира. Крім того, представник відповідача зазначив, що 27.12.2019 року відповідач працювала з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , та ці особи можуть бути причетні до нестачі. Вказав, що в порушення порядку роботи каси, в якій 27.12.2019 року працювала відповідач, протягом тижня у тому числі і 27.12.2019 року за розпорядженням керівництва в приміщення де працювала відповідач постійно потрапляли працівники служби безпеки банку та сторонні люди, які встановлювали сейф. Однак, з цього приводу позивач не звертався до правоохоронних органів, які б мали знайти осіб, що скоїли злочин. За таких обставин, представник відповідача вважає позов недоведеним. Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Відповідно до наказу (шаблон № 10567) від 26.04.2019 року [PERSON] прийнята на посаду касира каси перерахунку Кіровоградського регіонального управління Публічного акціонерного товариства «Приват Банк» (а.с.3-4). Між Публічним акціонерним товариством «Приват Банк» та [PERSON] 26 вересня 2014 року укладено трудовий договір № 69990835, за умовами підпункту 2.1 пункту 2 якого, працівник зобов`язується сумлінно виконувати свої трудові зобов`язання (а.с.8-9). 26 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Приват Банк» та [PERSON] укладено договір про повну матеріальну відповідальність № DOG 69990835 (а.с.10-11). За умовами пункту 2.1 договір про повну матеріальну відповідальність № DOG 69990835 предметом даного договору є прийом працівником на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності і/або схоронності матеріальних цінностей роботодавця, за своєчасне поповнення карток клієнтів при встановленні бонусів, при виконанні покладениї трудовим договором і локальними актами роботодавця трудових обов`язків і встановлених законодавством вимог, порушення яких тягне до фінансових втрат роботодавця. Працівник, що обіймає посаду і/або виконує роботу безпосередньо пов`язану зі зберіганням, обробкою, розподілом, продажем, відпуском, перевезенням або застосуванням у процесі роботи матеріальних цінностей, бере на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності матеріальних цінностей, і у зв`язку з вищевикладеним зобов`язується, зокрема, дбайливо ставитись до матеріальних цінностей роботодавця і вживати заходів для запобігання заподіянню їм шкоди, належним чином виконувати покладені нормативними актами роботодавця посадові обов`язки, відшкодувати повну вартість нанесеного винними діями і/або бездіяльністю збитку, заподіяного матеріальними цінностями (пункт 3 договор про повну матеріальну відповідальність № DOG 69990835). Згідно витягу з наказу № Э.DN-ПП-2019-6899526 від 03.06.2019 року «Про переміщення всередині Банку» [PERSON] з 03.06.2019 року переведено на посаду завідувача касою (а.с.12). Посадовою інструкцією «Касир напрямок каса перерахунку» передбачено, зокрема при виконанні функцій (завідувача касою) відповідати за організацію роботи підопічних касирів, дотримуватись трудової дисципліни в колективі, нести повну матеріальну відповідальність, за всі матеріальні і валютні цінності в рамках касового вузла, касового сховища сейфа, та іншого (а.с.5-6). За частиною першою статтті 132 Кодексву законів про працю України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку Суд вважає, що відповідач обіймаючи посадоу завідувача каси мала статус посадової особи, так як вдповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 № 5 організаційно-розпорядчими обов`язками (наявність яких є характерним для поняття «посадова особа») є обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо). Відповідно до акту № 75524833 про нестачу/надлишки грошових коштів в операційній касі від 28.12.2019 року, 27 грудня 2019 року о 20 год.00 хв. проведений перелік грошових коштів, які знаходяться в кабінці операційної каси касира [PERSON] , виявлена нестача в сумі 100000,00 грн. (а.с.18). З наданих письмових пояснень [PERSON] , з`ясовано, що після закінчення робочої зміни при зведенні каси було виявлено недостачу в сумі 100000,00 грн. Зазначила, що причиною виникнення недостачі могло слугувати неправильний прийом каси, а саме були перераховані грошові кошти в сейфі, а залишки касирів не перераховувались, інформація вносилась з корінців. Зазначила, що грошові кошти не привласнювала (а.с.20). За висновком № 526 за фактом нестачі в касі перерахунку Головного відділення Кіровоградського регіонального управління Подія№43515,44542 (KGMD) від 31.03.2020 року, встановлено, що 27 грудня 2019 року було виявлено недостачу в сумі 100000,00 грн.,яка була винесена на персональний рахунок недостачі 35521052907253 провідно спеціаліста каси перерахунку [PERSON] . [PERSON] по факту виявленої недостачі пояснила, що 27.12.2020 року працювала в касі спільно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Після завершення зміни провела звірку каси але під час перерахунку кошти в корінцях касирів не перераховувала, інформацію вносила з накладок. Привласнення коштів заперечує. Таким чином, в ході проведення службової перевірки встановлено, що причиною виникнення недостачі в сумі 100000,00 грн. стало порушення порядку проведення звірки каси в кінці зміни провідним спеціалістом [PERSON] , якою порушено розділ 21 Учетной политики по кассовим операціям, затвердженої наказом № СП-2014-72082 від 24.09.2014 року «Об\~ утверждении Учетной политики кассвоих операцій для каcы пересчета». Службову перевірку завершено. Факт нестачі в сумі 100000,00 грн. в касі перерахунку Кіровоградського регіонального управління вважати таким, що підтвердились (а.с.19). З наданих письмових пояснень [PERSON] , та [PERSON] з`ясовано, що під час звірки особистих рахунків зауважень не було, але під час зведення спільної каси була виявлена нестача в сумі 100000,00 грн., зазначили, що кошти не привласнювали, настача пояснити не можуть (а.с.75-76). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що в той день працювала разом з відповідачем, в кінці зміни провела звірку особистого рахунку, все зійшлось, зауважень не було, однак під зведення спільної каси була виявлена нестача в сумі 100000,00 грн. Зазначила, що ніяких протиправних дій з боку працівників в той день не помічала, хто привласнив кошти сказати не може, підтвердила, що в день коли було виявлено нестачу до приміщення каси заходили працівники служби безпеки банку та інші люди, які встановлювали сейф, але крадіжку або привласнення коштів не бачила, вказала, що приміщення каси в той день касири не залишали, ходили по черзі на обід, тобто ніхто зі сторонніх осіб не міг привласнити кошти, оскільки приміщення каси було під постійним наглядом касирів. Статтею 3 Кодексу законів про працю України встановлено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Предметом регулювання законодавства про працю є забезпечення гарантій при покладені на працівників матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації (глава ІХ Кодексу законів про працю України ). За частиною першою статті 130 Кодексу законів про працю України , працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 134 Кодексу законів про працю України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, зокрема, між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 Кодексу законів про працю України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода. Трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності (частина друга-третя статті 130 Кодексу законів про працю України ). Обов`язковими умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала. Відсутність підстав чи однієї з обов`язкових умов матеріальної відповідальності, звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. В роз`ясненнях, викладених в абзаці другому пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" від 29.12.1992 № 14, йдеться про те, що суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно за ст. ст. 130, 135-3, 137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника (пункт 1). Розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт 1 стаття 134 Кодексу законів про працю України), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з статтею 135-1 Кодексу законів про працю України може бути укладено такий договір та чи був він укладений. Якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових обов`язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності. Пункт 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, завданої підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз`яснює, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт 1 статті 134 Кодексу законів про працю України), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно статті 135-1 Кодексу законів про працю України може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. За змістом частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Як вказав Верховний Суд у постанові від 03.12.2019 у справі №686/26653/18, причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач працюючі на посаді завідувача касою несла повну матеріальну відповідальність перед Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», що також підтверджується договором про повну матеріальну відповідальність № DOG 69990835, та у зв`язку з неналежним виконанням своїх посадових обов`язків, нехтуючи нормативними актами та правилами, які регулюють її трудову діяльність, не пересвідчилась особисто у наявності грошових коштів шляхом їх перерахунку, а провела звірку каси вносячи інформацію з накладок, що спричинило нестачу, та як наслідок такі дії відповідача завдали матеріальної шкоди позивачу, враховуючи вимоги статтей 130, 134, 135 Кодексу законів про працю України, суд вважає, що вина [PERSON] у спричинені матеральної шкоди позивачу доведена належними та допустими доказами, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Водночас, суд на вбачає підстав для затосування частини першої статті 137 Кодексу законів про працю України, згідно якої суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений, про яку просив відповідач (а.с. 105-107), так як суд прийшов до висновку, що шкода, завдана позивачу відповідачем спричинена не відсутністю умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, а не дотримання відповідачем своїх посадових обов`язків та інструкції по їх забезпеченню. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволено у повному обсязі, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір 2102,00 грн. . На підставі викладеного

Outcome: approved