Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 15 червня 2023 року у справі № 741/1496/21 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики задоволено частково. Указаним рішенням із [PERSON] на\~\~\~ користь\~\~\~ [PERSON] \~\~\~ заборгованість\~\~ за\~\~\~ Договором позики від 03 березня 2021 року № 01-03/21 у розмірі 5840 доларів США основного боргу та 25366 грн. 27 коп. пені, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено, стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1828 грн. 12 коп. 27 червня 2023 року представник позивача адвокат Линник Євгеній Васильович подав до суду заяву про розподіл судових витрат про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 17000 грн., які складаються із витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді від 30 червня 2023 року призначено судовий розгляд вказаної заяви на 04 липня 2023 року. Протокольною ухвалою суду від 04 липня 2023 року розгляд заяви відкладено до 04 серпня 2023 року. У судове засідання позивач, представник позивача [PERSON] не з`явилися, представник позивача направив до суду заяву, у якій просив розглядати справу без участі сторонни позивача, указав, що заяву про постановлення додаткового судового рішення підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд уважає за можливе проводити розгляд заяви за відсутності позивача, представника позивача та відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з такого. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (ст. 133 ЦПК України). Відповідно до частин 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Пунктом 1 частини 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною 3 статті 137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частинами 4, 5 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має\~\~\~ бути\~\~\~ співмірним\~\~ із:\~\~ 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);\~\~\~\~ 2)\~\~\~ часом,\~\~\~ витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 3 статті 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява № 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно з якою розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї,що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження суми витрат на правничу допомогу представник позивача подав до суду: - договір про надання правової допомоги від 02 грудня 2021 року, укладений між адвокатом Линником Є.В. та клієнтом [PERSON] (а. с. 134); - акт виконаних робіт (наданих послуг) на виконання умов договору про надання правової допомоги від 02 грудня 2021 року, відповідно до якого загальна вартість наданих адвокатом Линником Є.В. клієнту Корнієнку В.П. послуг складає 17000 грн., з яких: підготовка та подання позовної заяви до Носівського районного суду Чернігівської області 8000 грн., участь в підготовчому судовому засіданні від 06 вересня 2022 року\~ 3000 грн., участь у судовому засіданні 11 квітня 2023 року 3000 грн., участь у судовому засіданні від 15 червня 2023 року 3000 грн. Клієнт збовязаний сплатити вартість наданих послуг упродовж 10 днів після постановлення судом рішення за результатами розгляду справи № 741/1496/21 (а. с. 134); Однак, суд уважає за необхідне звернути увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Дослідивши надані докази та враховуючи предмет спору, суд робить висновок, що вартість витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17000 грн., що заявлена до стягнення з відповідача, є завищеною. Указані витрати не можна вважати такими, що є «неминучими». Суд ураховує, що дана справа не є справою значної складності, а правовідносини, які є предметом розгляду в межах цієї справи, не є складними, що свідчить про те, що підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи адвоката. Крім того, представник позивача брав участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, тривалість судових засідань була невеликою, а участі в судовому засіданні 15 червня 2023 року (як вказано в акті виконаних робіт) взагалі не брав, надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.\~ Отже, суд уважає за необхідне частково задовольнити заяву представника позивача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн.

Outcome: partial