Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 21 листопада 1998 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 04 липня 2019 року розірвано. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , народження [INFO] . З 06 вересня 2022 року син навчається на денній формі навчання автомеханічного факультету спеціальності «Енергетичне машинобудування» Національного транспортного університету. Орієнтовний термін навчання до 30 червня 2026 року. У зв`язку з витратами, пов`язаними з проживання у гуртожитку у м. Києві, проїздом до навчального закладу, харчуванням, організацією життєдіяльності, син потребує матеріальної допомоги. Повнолітній син сторін знаходиться на утриманні позивача. Відповідач [PERSON] у добровільному порядку допомогу на утримання сина не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина та зможе щомісячно сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. без погіршення його матеріального стану. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , що продовжує навчання, у розмірі 3000 грн, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення [PERSON] 23 річного віку, за умови продовження ним навчання. Ухвалою суду від 22 червня 2023 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, до суду надіслала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги визнав повністю. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, уважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне. Судом установлено, що з 21 листопада 1998 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 04 липня 2019 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , народження [INFO] (а.с. 5). З 06 вересня 2022 року [PERSON] навчається на денній формі навчання автомеханічного факультету спеціальності «Енергетичне машинобудування» Національного транспортного університету. Орієнтовний термін навчання до 30 червня 2026 року (а.с. 7). [PERSON] зареєстрований та проживає не термін навчання з 22.03.2023 до 30.06.2026 у гуртожитку [ADDRESS] (а.с. 8). Син сторін [PERSON] перебуває на повному утриманні матері. У зв`язку з витратами, пов`язаними з проїздом сина до навчального закладу, проживання у гуртожитку за місцем навчання, харчуванням, організацією його життєдіяльності позивач з сином перебувають у скрутному матеріальному становищі, син потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання не надає, хоча має таку можливість. Необхідно вказати, що Верховний Суд України вже неодноразово досліджував зазначене питання, зокрема у постанові від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15 вказав наступне. Відповідно до статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою третьою статті 181\~СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199\~СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст.\~199\~СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Статтею ст.\~141\~СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до п. 20 роз`яснень Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~від 15\~травня 2006\~року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185\~СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Аналогічна позиція висловлена у рішенні Верховного суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14. Разом з цим необхідно пам`ятати, що за змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про Державний бюджет України на 2023рік» установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць 2589 грн. Суд при вирішенні даного спору також враховує всі особливості конкретної життєвої ситуації та оцінює характер і розмір необхідних витрат. Судом також\~установлено,\~що [PERSON] \~є працездатним,\~має дохід,\~що не\~спростовано відповідачем,\~має повнолітнього\~сина [PERSON] ,\~що підтверджується\~свідоцтвами про\~народження,\~який на\~даний час\~навчаються на І курсі денної форми навчання автомеханічного факультету спеціальності «Енергетичне машинобудування» Національного транспортного університету, проживає у гуртожитку, таким чином перебуває на повному утриманні позивачки, строк закінчення навчання червень 2026 рік. При таких обставинах справи, коли відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу сину який продовжує навчання, а останній потребують такої матеріальної допомоги, у суду є підстави для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання. Тому, з врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., щомісячно, яка підлягає щорічно індексації відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.06.2023 і до досягнення сином [PERSON] 23 річного віку за умови продовження навчання. Стаття 191\~Сімейного кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved