Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «КБ «Надра» в особі заступника директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Рудухи Н.Є., в якому просить: - визнати такою, що припинена, іпотеку за іпотечним договором № б/н від 11.12.2007 року, що був укладений між [PERSON] та ВАТ «КБ «Надра», посвідченим приватним нотаріусом Гадайчук Є.А. та зареєстрованим в реєстрі за № 6862, право іпотекодержателя за яким перейшло до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; - зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме: з нежитлового приміщення, магазину « [INFO] », що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , номер РПВН 21257296, та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження нерухомого майна № 6202110 від 11.12.2007 року та записи про іпотеку № 6202299 від 27.06.2008 року за іпотечним договором № б/н від 11.12.2007 року, що був укладений між [PERSON] та ВАТ «КБ «Надра», посвідченим приватним нотаріусом Гадайчук Є.А. та зареєстрованим в реєстрі за № 6862. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 11.12.2007 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» було укладено договір кредитної лінії № 25/МК/2007-840, згідно з яким позивач зобов`язався повернути до 12.12.2014 року кредит у сумі 57000,00 доларів США, сплатити відсотки за користування коштами у розмірі 14,4 відсотків річних. Вказує, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 25/МК/2007-840 від 11.12.2007 року між позивачем та ВАТ КБ «Надра» було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого позивач передала з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором в іпотеку банку належне їй на праві власності майно, а саме: нежитлове приміщення - магазин « [INFO] », загальною площею 74,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності на магазин « [INFO] », виданого Волочиською міською радою 29.01.2003 року, згідно з рішенням № 04 від 16.01.2003 року. Вказаний договір іпотеки був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є.А. 11.12.2007 року та накладено заборону відчуження зазначеного в договорі нежитлового приміщення, магазину «Дім, сад, город», що належить [PERSON] , до припинення дії іпотечного договору. Позивач зазначає, що вона забезпечені іпотекою зобов`язання виконала у повному обсязі, однак записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Вказує, що у серпні 2014 року Національний банк України з метою захисту інтересів вкладників та інших кредиторів зазначеного банку прийняв рішення про віднесення ПАТ «КБ «Надра» до категорії проблемних та встановив строк для вжиття банком заходів щодо приведення своєї діяльності у відповідність до вимог законодавства. На виконання вимог ст. 34 розділу VII Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб наступного робочого дня після прийняття Національним банком України рішення про віднесення зазначеного банку до категорії неплатоспроможних запровадила в ПАТ «КБ «Надра» тимчасову адміністрацію з 06.02.2015 року до 05.05.2015 року та призначила уповноважену особу Фонду для її здійснення. Станом на дату звернення до суду з даним позовом ліквідація ПАТ «КБ «Надра» здійснюється Фондом безпосередньо. Повноваження Фонду визначено ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», до яких зокрема належить право Фонду безпосередньо або уповноваженої особи Фонду в разі делегування їй всіх або частини повноважень Фонду вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку. Також обґрунтовуючи свій позов позивач вказує, що в грудні 2021 року вона звернулась до Фонду із заявою про надання пакету документів для вилучення запису з реєстру іпотек та зняття обтяження з предмету іпотеки, однак Фонд повідомив про те, що у нього відсутні всі первинні документи ПАТ «КБ «Надра». Далі, як вказує позивач, вона звернулась до приватного нотаріуса Хмельницького (Волочиського) районного нотаріального округу Гадайчук Є.А. із заявою щодо зняття заборони відчуження приміщення магазину « [INFO] », що знаходиться в [ADDRESS] , однак у відповідь отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за підстави відсутності повідомлення іпотекодержателя про зняття заборони відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат». [PERSON] зазначає, що за даних обставин, попри належним чином виконане зобов`язання за кредитним договором № 25/МК/2007-840 від 11.12.2007 року, вона позбавлена права розпоряджатись майном, переданим нею банку за іпотечним договором № б/н від 11.12.2007 року, а тому змушена звернутись до суду із даним позовом. Учасники справи, які повідомлялись у передбаченому законом порядку про час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явились. Від представникапозивача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона підтримала заявлені позовні вимоги та просила справу слухати у її та позивача відсутності. Від представника відповідача до суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому він просив відмовити у позові у зв`язку із тим, що позивачем не обґрунтовано його посилання на те, що саме Фонд гарантування вкладів є належним відповідачем у справі. Від третьої особи на стороні відповідача - приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Гадайчук Є.А. надійшла заява з проханням про розгляд справи у її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 11.12.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 25/МК/2007-840, за умовами якого [PERSON] зобов`язалась повернути до 12.12.2014 року кредит у сумі 57000,00 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 14,4 відсотків річних, а за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та/або сплаті відсотків за користування кредитом в обумовлені у кредитному договорі терміни, сплатити банку можливі штрафні санкції (штраф, пеня). Також, з метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним договором кредитної лінії, 11.12.2007 між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є.А., зареєстрований в реєстрі за № 6862, відповідно до якого предметом іпотеки є нежитлове приміщення, магазин « [INFO] », загальною площею 74,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить позивачу на праві власності (а.с. 14-16). Пунктом 6.3. іпотечного договору передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання зобов`язання за кредитним договором. На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 року № 83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.02.2015 року № 26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра», згідно з яким з 06.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра». Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 04.06.2015 року № 356 «Про відкликання банківської ліцензії на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.06.2015 року прийнято рішення про початок процедури ліквідації банку. Станом на дату звернення до суду з даним позовом ліквідація ПАТ «КБ «Надра» здійснюється Фондом безпосередньо. Згідно з листом заступника директора-розпорядника фонду гарантування вкладів фізичних осіб Рудухи Н.Є. № 49-036-241/22 від 10.01.2022 року, зобов`язання [PERSON] за кредитним договором № 25/МК/2007-840 від 11.12.2007 року перед ПАТ «КБ «Надра» були виконані в повному обсязі та фінансові претензії стосовно цього кредитного договору відсутні (а.с. 17). В даному листі також вказано, що на виконання приписів ст. 52-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ПАТ «КБ «Надра» здав, а архів Національного банку України прийняв на зберігання всі документи Банку за 1992-2020 року, а також довідковий апарат до них. Відтак, у Фонді відсутні всі первинні документи ПАТ «КБ «Надра». Для вирішення питання про зняття заборони відчуження нерухомого майна та внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зацікавленій особі необхідно звернутись до будь-якої державної нотаріальної контори або приватного нотаріуса України. [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Гадайчук Є.А., щодо зняття заборони відчуження приміщення магазину «Дім, сад, город», однак отримала постанову про відмову у знятті заборони відчуження приміщення магазину, оскільки вказана нотаріальна дія не може бути вчинена без повідомлення іпотекодержателя про зняття заборони так, як відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат», нотаріус знімає заборону відчуження одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про припинення іпотечного договору (а.с. 18). Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 290775157 від 16.12.2021 року, вбачається наявність обтяження щодо об`єкта за адресою: [ADDRESS] , нежиле приміщення, магазин « [INFO] », що передано в іпотеку ВАТ КБ «Надра» (а.с. 21-25). Так, згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Частиною 1 ст. 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Стаття 589 ЦК України передбачає, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Пункт 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України передбачає, що право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Стаття 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно із ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до абзаців 2, 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою. Згідно із ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 4 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою. Частина 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Згідно із ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється, зокрема, у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину. Правовий аналіз норм ст. 593 ЦК України, ст.ст. 3, 17 Закону України «Про іпотеку» дозволяє дійти висновку про те, що застава (іпотека) як забезпечувальне зобов`язання, яке має похідний характер від основного зобов`язання, припиняється, зокрема, у разі припинення забезпеченого іпотекою зобов`язання повним його виконанням. При цьому, з огляду на положення ст.ст. 509, 526, 598 ЦК України, ст.ст. 1, 7 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється лише у разі припинення у повному обсязі основного зобов`язання, забезпечення якого передбачено іпотечним договором. Тобто часткове припинення основного зобов`язання, зокрема шляхом його виконання, за загальним правилом не має наслідком припинення забезпечувального зобов`язання. Таким чином, виходячи з предмета та підстав позову, до предмета доказування у даній справі входить встановлення обставин щодо припинення основного зобов`язання за кредитним договором у зв`язку з його виконанням. Законодавство України не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням застави (іпотеки), адже за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості застава (іпотека) припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання. Судом було встановлено, що згідно з листом заступника директора-розпорядника фонду гарантування вкладів фізичних осіб Рудухи Н.Є. № 49-036-241/22 від 10.01.2022 року, зобов`язання [PERSON] за кредитним договором № 25/МК/2007-840 від 11.12.2007 року перед ПАТ «КБ «Надра» були виконані в повному обсязі та фінансові претензії стосовно цього кредитного договору відсутні. Отже, враховуючи те, що основне зобов`язання за кредитним договором № 25/МК/2007-840 від 11.12.2007 року, забезпечене іпотекою, виконане у повному обсязі, дія іпотеки в силу приписів ч. 1 ст. 593 ЦК України та ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» припинилася, у зв`язку із припиненням основного зобов`язання за кредитним договором. Оскільки основне зобов`язання за кредитним договором є припиненим, то відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека також є припиненою. Відповідно до ст. ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved