Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 лютого 2017 між нею та відповідачем було розірвано шлюб. Також вказує, що за час перебування у даному шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Як зазначено, рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26 грудня 2016 року було стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , до його повноліття. У позовній заяві зазначено, що [INFO] сину виповнилося 18 років, він є повнолітнім, однак продовжує навчатися у Черкаському державному технологічному університеті на 1 курсі навчається на стаціонарі, термін навчання закінчується 30.06.2026 року. Позивачка звертає увагу суду на те, що їхній син проживає з нею, навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток для оплати навчання та утримання проживання. Зі своїх доходів вона не може повністю забезпечити повноцінне навчання сина та його утримання. Як їй відомо, відповідач є працездатною особою, аліменти на утримання інших дітей не сплачує. За рішенням суду щомісячно сплачував аліменти на утримання дитини до повноліття, що свідчить про фінансову спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання сина, поки він навчається. На підставі наведеного вище, просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, до досягнення ним 23-х років, за умови, що він буде продовжувати навчання. Ухвалою суду від 07 червня 2023 року позовну заяву прийнято, відкрито провадження по справі і призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Проти такого порядку сторони заперечень не надали. Крім того, сторонам встановлено строки для подачі заяв по суті справи. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, хоча повідомлялася судом про дату, час та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. 26.06.2023 та 04.07.2023 подала письмові заяви про розгляд справи без її участі. Заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст. 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача [PERSON] , який повідомлявся у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду справи та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову. Враховуючи думку позивачки, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням від 22 лютого 2017 року, відповідно до автоматизованої системи документообігу Придніпровського районного суду м.Черкаси - розірано. За час спільного проживання у шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 квітня 2005, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Придніпровського районного управління юстиції м.Черкаси (актовий запис № 330). Батьком записаний відповідач. Спору щодо батьківства між сторонами немає. Відповідно до автоматизованої системи документообігу Придніпровського районного суду м.Черкаси, рішенням від 26 грудня 2016 року стягнуто з [PERSON] , 1978 року народження на користь [PERSON] , 1979р. народження аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % встановленого законом мінімуму, починаючи з 14.11.2016 року та продовжувати до повнолітня дитини. Так, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , досягнув повноліття [INFO] . Як вбачається з довідки № 180 від 23.03.2023, виданої деканом факультету технологій, будівництва та раціонального природокористування Черкаського державного технологічного університету Грецьким Д.., - [PERSON] дійсно здобуває вищу освіту в Черкаському державному технологічному університеті на бакалаврському освітньому рівні, на 1 курсі за спеціальністю 193 «Геодезія та землеустрій», освітня програма - Геодезія та землеустрій, за кошти державного бюджету, форма навчання -денна, період навчання з 12.09.2022 до 30.06.2026 р. (наказ на зарахування №232-с від 05.09.2022). Також встановлено, що [PERSON] мешкає зі своєю матір`ю (позивачкою) за її зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади, виданої Департаментом «Центр надання адмінітсративних послуг» ЧМР щодо реєстрації місця проживання № 2023/002475541 від 24.03.2023. Відповідачем не були спростовані доводи позивачки, зазначені у позовній заяві, про те, що самостійно вона не може матеріально забезпечити належне існування та навчання їхнього спільного сина [PERSON] , враховуючи, що він навчається на денній формі навчання та влаштуватись на роботу не має можливості з-за графіку навчального курсу, самостійних доходів не має. При цьому, як вказує у позові позивачка, відповідач є працездатною особою та має можливість утримувати сина, сплачуючи відповідні аліментні платежі. За таких обставин, на думку суду, між сторонами має місце спір, що випливає із правовідносин щодо обов`язку батьків утримувати своїх повнолітніх сина, дочку, що регулюються главою 16 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту для даних правовідносин визначені СК України. Згідно з положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За нормами статті 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Як передбачено ст. 199 цього Кодекс у, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання є одним із способів захисту його інтересів, забезпечення одержання ним коштів, необхідних для його життєдіяльності, оскільки на період навчання він не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати його, хоча він і досяг повноліття, проте продовжує навчатися, до досягнення ним двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Такої правової позиції дотримується КЦС у складі Верховного Суду у постанові від 20.05.2020 по справі № 635/1139/17. Як передбачено пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналогічна правова позиція знайшла своє відображення у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 20.05.2020 по справі №635/1139/17. Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище сина/дочки; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, при визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Під час вирішення даного спору, судом встановлено, що [PERSON] , будучи повнолітнім, потребує матеріального утримання. Крім того, як вказує позивачка у позовній заяві, вона не може самостійно забезпечити належне утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, а відповідач є працездатною особо. Доказів на спростування доводів позивачки відповідачем надано не було. Таким чином, з`ясувавши обставини справи, враховуючи думку позивачки, судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Стосовно періоду, протягом якого мають стягуватися аліменти, то відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася позивачка, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до положень ст. п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави у сумі 1073 грн. 60 коп., як передбачено ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір». На підставі викладеного та,

Outcome: approved