Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

У лютому 2023 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в особі філії Дніпровське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» (надалі - АТ «Ощадбанк»), звернулися до суду з позовом до [PERSON] , в якому просять стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 41\~333,54 гривні. В обґрунтування позовних вимог АТ «Ощадбанк» зазначив, що 03.10.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області укладено договір № 240/03 про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати/стипендії та інших виплат через поточні рахунки фізичних осіб з використанням платіжних карток. 22.01.2016 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Заяву про приєднання № 1048434 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 05.08.2015 № 694, та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу й відкрито рахунок № [NUMBER] . Також 22.01.2016 року між сторонами було укладено Заяву про встановлення відповідної кредитної лінії. Відповідно п. 6.3., п. 6.6.1,Блоку 6 Заяви про встановлення кредиту, відповідачу встановлений кредитний ліміт в розмірі 1\~000,00 гривень, з відсотковою ставкою 28 % річних за користування кредитними коштами на момент укладення цього кредитного договору, та може бути змінена в порядку та на умовах визначених Договором, окрім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду. 25.04.2017 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 05.08.2015 № 694, відповідно до якої відповідачу встановлено (збільшено) кредитний ліміт в розмірі 7\~500,00 гривень. На підставі Заяви про приєднання № 1048434 від 03.10.2017 року до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 05.08.2015 № 694, відповідачу 05.10.2017 року знову збільшено кредитний ліміт до 31\~000,00 грн. З 1 січня 2019 року змінено номер поточного карткового рахунку з № [NUMBER] на № [NUMBER] . Банк у повному обсязі виконав зобов`язання перед Позичальником, а саме надав грошові кошти у розмірі та на умовах встановлених договором. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту у встановлений строк не виконав, у зв`язку з чим станом на 23.01.2023 року виникла заборгованість у розмірі 41 333,54 гривень, з яких: заборгованість за основним боргом 30\~580,18 грн.; проценти за користування кредитом 2\~888,27 грн.; комісія 310,00 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 111,35 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу 1\~543,21 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 166,58 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу 5\~226,97 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 506,98 грн.. Зазначену суму заборгованості АТ «Ощадбанк» просить стягнути з відповідача, а також покласти на нього судові витрати. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 08 березня 2023 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі (а.с. 102). В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, одночасно позов підтримав, просить задовольнити позов у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 22.01.2016 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Заяву про приєднання № 1048434 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 05.08.2015 № 694, та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу й відкрито рахунок № [NUMBER] та Заяву про встановлення відповідної кредитної лінії, відповідно до якої відповідачу встановлений кредитний ліміт в розмірі 1\~000,00 гривень, з відсотковою ставкою 28 % річних за користування кредитними коштами (а.с. 12-14). Встановлений кредитний ліміт двічі збільшувався шляхом укладання між сторонами заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 05.08.2015 № 694, й відповідно заяви № 1048434 від 03.10.2017 року склав 31\~000,00 грн. (а.с. 17, 20-21). Судом встановлено, що позивач умови договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредитні кошти у зазначеному вище розмірі, що стверджується випискою за період по особовому рахунку (а.с. 42-72). Однак,\~відповідач,\~в порушення\~умов договору,\~взяті на\~себе зобов`язання\~щодо погашення\~кредиту та\~сплати відсотків\~у встановлений\~строк не\~виконав,\~у зв`язку\~з чим\~виникла заборгованість\~у розмірі\~41\~333,54\~грн.,\~яка складається\~із: заборгованість за основним боргом 30\~580,18 грн.; проценти за користування кредитом 2\~888,27 грн.; комісія 310,00 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 111,35 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу 1\~543,21 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 166,58 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу 5\~226,97 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 506,98 грн. (а.с. 37-41). При цьому, станом на момент розгляду справи, даних про погашення відповідачем вищевказаної заборгованості за кредитом матеріали справи не містять. Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Так, в силу ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.527\~ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтями 1049,1054\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно дост.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Внаслідок не виконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~ст. 625 ЦК України. Стаття 610 ЦК України\~визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями ст. 611 цього Кодексу\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, ст. 625ЦК України\~врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Також суд зазначає, що у ч. 2 ст. 625 ЦК України\~прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 № 464/3790/16-ц. Позивачем до суду подано розрахунок суми заборгованості за тілом кредиту, який не оспорюється відповідачем, відповідно до якого 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу за період з 24.03.2016 по 25.06.2020 рр. становлять 1\~543,21 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 166,58 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу 5\~226,97 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 506,98 грн.. Оскільки правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625\~ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Суд погоджується з відповідним розрахунком. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В свою чергу, відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених позивачем в позові. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов АТ «Ощадбанк» обґрунтований та підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за Заявою-Договором № 1048434 від 22.01.2016 року в розмірі 41 333,54 гривень. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved