Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що з 04 березня 2017 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованого Оболонського районного у м.Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м.Києві, актовий запис №239. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що сімейне життя між нею та відповідачем поступово погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам у зв`язку з чим, просить шлюб розірвати. Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 23.06.2023 у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами направлялась на адресу Відповідача та була ним отримана 04.07.2023 про що свідчить рекомендоване повідомлення з відповідною відміткою. Відповідач жодних заяв до суду по суті справи не надіслав, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Відповідно до положень ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 березня 2017 року між позивачкою та відповідачем Оболонським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві був зареєстрований шлюб, актовий запис №239, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04.03.2017 (а.с.22). Сторони втратили почуття кохання та поваги один до одного, їх погляди на життя стали взаємопротилежними, а тому спільне проживання виявилось неможливим і вони фактично припинили шлюбні відносини і ведення спільного господарства. Шлюбні стосунки з відповідачем позивачка не збирається продовжувати. Відповідно до ст.ст.21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.2 ст.115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно із п.2 ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved