Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

В березні 2023 року позивач звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави із позовною заявою до [PERSON] про стягнення 3 % річних та інфляційних втрату розмірі 35257,7 грн. Позовні вимоги обґрунтував тим, що рiшенням Октябрського районного суду м. Полтави вiд 06.02.2018 у справi №554/3859/17 позовнi вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволенi та стягнуто з останньої 262 542,70 грн. Рiшення Октябрського районного суду м. Полтави вiд 06.02.2018 набрало законної сили 09 березня 2018 року. У зв`язку з невиконанням рішення суду [PERSON] звернувся з заявою до державної виконавчої служби. За наслідками подання виконавчого листа №554/3859/17, виданого 17.08.2018 Октябрським районним судом м. Полтави, було відкрито виконавче провадження про примусове стягнення з відповідача суми боргу. Станом на 10.06.2022, в межах виконавчого провадження з відповідача не стягнуто жодних коштів. Крім того, [PERSON] ухиляється від добровільної сплати боргу. Таким чином, рішення Октябрського районного суду м. Полтави не виконувалося відповідачем у період з 09.03.2018 по 10.06.2022. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2022 року з [PERSON] стягнуто за період з 09.03.2018 року по 10.06.2022 року на користь [PERSON] , 101 240,28 грн. - інфляційних збитків; 33555,11 грн. - 3% річних, а всього - 134795,39 грн.Станом на 16.03.2023 року, в межах виконавчого провадження на виконання виконавчого листа № 554/3839/17 за відповідачем продовжує існувати заборгованість у розмірі 245 476,42. Крім того, [PERSON] продовжує ухиляється від добровільної сплати боргу. У зв`язку з чим, позивачем було розраховано, виходячи із загальної суми заборгованості 3% річних у розмірі 5649,32 грн. та інфляційні збитки у розмірі 29608,38 грн., що підлягають стягненню з відповідача за прострочення виконання рішення суду, тому звертається до суду з даним позовом. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 28.03.2023року відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином і вчасно, надав суду заяву, в якій прохав, проводити розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та прохає їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи повідомлена про розгляд справи судом за адресою вказаною у позові у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. За таких обставин судом відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 06.02.2018року заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави у справі №554/3859/17, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 262542, 70 грн. Стягнуто з [PERSON] в дохід держави 2625,00 грн. Рішення набрало законної сили 09 березня 2018 року. Відповідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 17.08.2018року на виконання рішення суду від 06.02.2018року видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 262542, 70 грн. Як слідує із листа №37528 від 10.06.2022року за підписом начальника Шевченківського ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) Тарасенко О.А., на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №554/3859/17, виданого 17.08.2018 Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 262542,70 грн. З урахуванням боргу, виконавчого збору в розмірі 26254,27 грн. та витрат виконавчого провадження 313 грн. загальна сума заборгованості складає 289109, 97 грн. Станом на 10.06.2022 залишок заборгованості про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] становить 262542,70 грн. 01.09.2022року заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави у справі №554/4885/22, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат - задоволено. Стягнуто за період з 09.03.2018 року по 10.06.2022 року з [PERSON] на користь [PERSON] інфляційні збитки у розмірі 101 240,28 грн.; 3% річних у розмірі 33555,11 грн., а всього - 134795,39 грн. Стягнуто з [PERSON] в дохід держави 992,40 грн. судовий збір. Рішення набрало законної сили 01 листопада 2022 року. 03.11.2022року на виконання рішення суду від 01.09.2022року видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 134795,39 грн. Згідно листа №26285 від 20.03.2023року за підписом начальника Шевченківського ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) Тарасенко О.А., на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №554/3859/17, виданого 17.08.2018 Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 247537,33 грн. Станом на 16.03.2023року заборгованість по вищезазначеному виконавчому документу становить 245476,42 грн. Таким чином, рішення суду від 06.02.2018року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів невиконане. Вiдповiдно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дiю (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити грошi тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати вiд боржника виконання його обов`язку. За вiдсутностi iнших пiдстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов' язання, в тому числi й грошове, припиняеться його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Зобов`язання виникають з пiдстав, установлених ст.11 цього Кодексу. Так, у ч. 5 ст. 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивiльного законодавства, циільні права та обов`язки можуть виникнути з рiшення суду. Вiдповiдно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змiстом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо вiн не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згiдно iз ч.2 ст. 625 ЦК України в разi порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого iндексу iнфляцiї за весь час прострочення, а також три проценти рiчних вiд простроченої суми, якщо iнший розмiр процентiв не встановлений договором або законом. За змiстом цiєї норми закону нарахування iнфляцiйних втрат на суму боргу та трьох процентiв рiчних входять до складу грошового зобов`язання i є особливою мiрою вiдповiдальностi боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскiльки виступають способом захисту майнового права та iнтересу, який полягає у вiдшкодуваннi матерiальних втрат кредитора вiд знецiнення грошових коштiв унаслiдок iнфляцiйних процесiв та отриманнi компенсацiї (плати) вiд боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторовi. Отже, положения зазначеноi норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорiв та iнших правочинiв, передбачених законом, а також угод, якi не передбаченi законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановленi актами цивiльного законодавства цивiльнi права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Аналогiчна правова позицiя мiститься у постановах Верховного Суду вiд 04.12.2019 у справi №910/13238/18; вiд 30.03.2016 у справi №6-2168цс15. Рішення суду від 06.02.2018 відповідачем [PERSON] не виконувалося у період з 10.06.2022року по 16.03.2023року. Таким чином, таке прострочення є триваючим порушенням і право на стягнення інфляційних витрат та 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. За період з 10.06.2022року по 16.03.2023року нараховано індекс інфляції в сумі 29608грн. 38 коп. та 3% річних в сумі - 5649 грн. 32 коп., всього 35257 грн. 70коп., згідно розрахунків суми боргу. На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідач належним чином не виконує своїх зобов`язань за рішенням суду, суд приходить до висновку про задоволення позову повністю та стягнення з відповідача [PERSON] індексу інфляції, а також трьох відсотків річних від простроченої суми. Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, як інвалід 2-ї групи. Відповідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Також стягнути з [PERSON] на корить держави судовий збір у розмірі 1073грн. 60 коп.

Outcome: approved