Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

Керівник Летичівської окружної прокуратури Сухоребрий С.А. в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] про конфіскацію земельної ділянки. В обґрунтування позову позивач послався на те, що [PERSON] є громадянином російської федерації та в порядку спадкування на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07 жовтня 2015 року № 1347 набув право власності на частки земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером 6824480500:01:013:0002 площею 0,2495 га., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 07 жовтня 2015 року [PERSON] зареєстрував право власності на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Прокурор в у позові посилається на те, що перебування у приватній власності відповідача зазначеної частки земельної ділянки суперечить ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст.ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України у зв`язку з тим, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч.ч. 2, 4 ст.145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Враховуючи, що відповідач [PERSON] , будучи іноземним громадяном, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 07 жовтня 2015 року по даний час) не відчужив її, є підстави для їх конфіскації у власність держави. Порушення інтересів держави полягає в тому, що відповідач порушив визначену законодавством процедуру використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення та, як іноземний громадянин, не вжив заходів для їх відчуження, в зв`язку з чим на теперішній час є власником спірної частини земельної ділянки на території України. Наразі продовольча безпека України потребує величезної уваги, що тягне за собою невідкладне вжиття вичерпних заходів щодо повернення земельних ділянок у власність держави та їх подальше використання з метою забезпечення потреб у першу чергу громадян України. Крім цього, воєнні дії, які ведуться на території України вкрай негативно впливають на продовольчі процеси у нашій державі, зокрема, багато земель сільськогосподарського призначення на територіях, де ведуться активні бойові дії, на даний час забруднені та не можуть використовуватись за призначенням, сотні гектарів залишаються окупованими. Це в сукупності призведе до зниження врожайності, тому у цих умовах важливим є те, щоб кожна земельна ділянка, яка незаконно перебуває у власності та використовується громадянами рф з порушенням вимог законодавства була безумовно повернута у власність держави. Підставою представництва прокурором інтересів держави в даних спірних правовідносинах є бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах - ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, який за законом є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності. Відповідно до ст.131-1 Конституції України, ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурора наділено правом на звернення до суду за захистом інтересів держави у випадку коли захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Звернення прокурора з вказаним позовом переслідує «суспільний», «публічний» інтерес, оскільки реагування прокурора у даному разі спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності володіння та використання іноземним громадянином земельних ділянок сільськогосподарського призначення, яке відбувається з грубим порушенням вимог чинного законодавства. Враховуючи, що [PERSON] є іноземним громадянином, впродовж року після набуття права власності на земельну ділянку не відчужив її, а тому керівник Летичівської окружної прокуратури просить конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області вищевказану земельну ділянку, що належить [PERSON] . Ухвалою від 22 березня 2023 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 22 березня 2023 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку. Ухвалою суду від 10 квітня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 24 травня 2023 року витребувано від приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу відомості про спадкоємців померлої третьої особи у справі [PERSON] . Ухвалою суду від 19 червня 2023 року залучено до участі у даній справі правонаступника третьої особи [PERSON] - [PERSON] . В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задоволити з підстав, викладених в позові. Представник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, попередньо до суду направлено пояснення про підтримання позовних вимог прокурора, у якому викладено клопотання про розгляд справи без участі представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з?явився, відзив на позов не подавав, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання таза місцем знаходження нерухомого майна, а також, зважаючи на його громадянство рф, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлена судом належним чином, однак направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі на заочний розгляд справи, протокольною ухвалою суду від 08 серпня 2023 року постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Адампіль Старосинявського району Хмельницької області, є громадянином російської федерації, згідно інформації УДМС України в Хмельницькій області від 28 грудня 2022 року останній документований посвідкою на постійне проживання в Україні серії [NUMBER] від 09 липня 2018 року терміном дії «безстроково» на підставі наданого Управлінням 26 грудня 2017 року дозволу на імміграцію в Україну, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . В заяві-анкеті зазначено: паспорт громадянина рф [NUMBER] від 11 вересня 2015 року терміном дії до 11 вересня 2025 року (орган, що видав - МЗС росії [NUMBER] ), місце проживання на території рф: [ADDRESS] . (а.с.29) На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №1347, виданого 07 жовтня 2015 року, громадянин російської федерації [PERSON] , [INFO] , після смерті батька набув право власності на частку земельної ділянки площею 0,2495 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та із кадастровим номером 6824480500:01:013:0002. Земельна ділянка розташована в [ADDRESS]. (а.с.35) Право власності [PERSON] на частку зазначеної земельної ділянки зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07 жовтня 2015 року (рішення про державну реєстрацію прав індексний номер 25102929 від 07.10.2015). (а.с.14-18) Право власності на іншу частку вказаної земельної ділянки із кадастровим номером 6824480500:01:013:0002, 07 жовтня 2015 року зареєстрована за [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №1353, виданого 07 жовтня 2015 року, правонаступником якої є [PERSON] . Отже, на час успадкування зазначеної вище частку земельної ділянки площею 0,2495 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та із кадастровим номером 6824480500:01:013:0002 та державної реєстрації права власності відповідач [PERSON] був громадянином російської федерації, про що вказано у свідоцтві про право на спадщину та в розділі даних про власника у Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Згідно листа Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області від 18.11.2022 року №72/5/2/202/9079, адресованого заступнику керівника Хмельницької обласної прокуратури, Управлінням СБУ встановлено ряд земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території Хмельницької області, якими протиправно володіють громадяни РФ в порушення норм Земельного кодексу України, серед яких вказана земельна ділянка, власником якої є [PERSON] (а.с.22-27) Старосинявський відділ ДРАЦС у Хмельницькому районі Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надав інформацію від 31.01.2023 року про відсутність в архіві відділу та у відомостях Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про смерть [PERSON] (а.с.30-31) Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного. Статті 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями встановлені нормами розділу V Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Згідно з ч.1 ст.39 вказаного Закону виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Таким чином, враховуючи, що спірні земельні ділянки, які належать до нерухомого майна, знаходяться на території України, на них поширюється дія законодавства України. Згідно зі ст.19 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Відповідно до ч.5 ст.22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Ч.ч.3, 4 ст.81 ЗК України визначено, що іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. В силу вимог ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Відповідно до п. «е» ч.1 ст.140 ЗК України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Згідно п. «в» ч. 1 ст.143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду ( ч.ч. 1, 2ст. 145 ЗК України). Пунктом 10 ч.1 ст.346 ЦК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно ст. 356 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із частиною 1 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади який реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) зокрема, в агропромисловому комплексі в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Таким чином, враховуючи зазначені положення законодавства саме Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності та в даному випадку, з урахуванням ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, звернення до суду із позовом про конфіскацію земельної ділянки. Так, статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18. За п. 76-77 зазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Обраний прокурором спосіб захисту порушеного права власності на частину земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які відповідач незаконно використовує, на думку суду, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення . Як вбачається із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 326214126 від 20 березня 2023 року, 07 жовтня 2015 року право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6824480500:01:013:0002, площею 0,2495 га, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності - 11503532). Відомостей про відчуження відповідачем частки спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та із кадастровим номером 6824480500:01:013:0002 Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна не містить. Враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (з 07 жовтня 2015 року по даний час) не відчужив її, суд вважає, що наявні достатні підстави для конфіскації спірної земельної ділянки у власність держави. З огляду на характер спірних правовідносин, не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідачки критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку, яку відповідачка незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами, оскільки зазначений спосіб захисту чітко визначений ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом та з заявою про забезпечення позову позивачем сплачено 2684,00 та 1342,00 судового збору відповідно, а всього 4026,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь Хмельницької обласної прокуратури. На підставі наведеного,

Outcome: approved