Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

Позивач - ПАТ «Страхова група ТАС» в особі його представника Миц І.В. звернувся в суд з цивільним позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.11.2019 року о 20 год. 00 хв. в м. Луцьк по вул. Набережна відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «ВАЗ-02133», д.н.з. « [NUMBER] » під керуванням відповідача по справі [PERSON] , цивільно правова відповідальність, як власника транспортного засобу згідно Договору обов`язкового страхування серії ЕР №142461740 від 17.09.2019р. застрахована в ПАТ «Страхова група ТАС» та транспортного засобу марки «Renault Duster», д.н.з. « [NUMBER] », пошкодивши його. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.11.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили. Вказує, що страховою компанією ПАТ «Страхова група ТАС» було здійснено страхове відшкодування власнику транспортного засобу марки «Renault Duster», д.н.з. « [NUMBER] », у розмірі 60791 грн. 34 коп. Оскільки відповідач по справі [PERSON] на момент скоєння ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння, після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача по справі виникло право вимоги (регресу) до відповідача. На підставі наведеного, просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача по справі [PERSON] на користь позивача - ПАТ «Страхова група ТАС» 60791,34 грн. витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в порядку регресу та 2684,00 грн. сплаченого судового збору. Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 15.06.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача по справі в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про підтримання позовних вимог, просить розгляд даної справи проводити у його відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач по справі [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, неодноразово, в судові засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, у встановлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк відзиву на позовну заяву до суду не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, за згодою позивача та у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 08.11.2019 року о 20 год. 00 хв. в м. Луцьку по вул. Набережна [PERSON] керував автомобілем марки «ВАЗ-02133», д.н.з. « [NUMBER] » в стані алкогольного сп`яніння, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, втратив керування та здійснив наїзд на припаркований на дорозі автомобіль марки «Renault Duster», д.н.з. [NUMBER] , пошкодивши його, чим порушив вимоги п. 2.9 (а), п. 12.1, п. 13.1 ПДР України. Постановою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.11.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили (а.с. 9). За заявою власника автомобіля марки «Renault Duster», д.н.з. « [NUMBER] » від 11 листопада 2019 року з врахуванням полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО-3349604, полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР142461740, страхових актів №ЗСКА №10587 від 09.01.2020р., №05298/01-920 від 06.03.2020р., суми страхового відшкодування від 09.01.2020р., акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 26.11.2019р., звіту про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 24.12.2019р., позивачем ПАТ «Страхова група ТАС» було виконано майнове зобов`язання та перераховано страхове відшкодування ПАТ «СК» Українська страхова група» суму страхового відшкодування в розмірі 60 791,34 грн., що підтверджується платіжним дорученням №86552 від 13.03.2020 року (а.с. 4, 5, 7-8, 10, 17-19 ). Оскільки відповідач по справі [PERSON] на час скоєння ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння, після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача. Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких правових норм. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З положень вказаної статті вбачається, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до суду, як до страхувальника так і до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП. Відповідно до підпункту 38.1.1. пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником. Матеріалами справи підтверджено факт керування відповідачем по справі транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння на момент вчинення ДТП, що у відповідності до п. «а» ч. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає право позивачу на звернення до суду з позовом про стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Так, Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.11.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 9). Доказів на спростування обставин, викладених у позовній заяві, відповідач суду не надав, та проти позову у встановленому законом порядку не заперечив. Частиною 6 ст. 261 ЦК України визначено, що за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачем у справі [PERSON] не подано до суду заяву про застосування у даних правовідносинах спливу строку позовної даності. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для відшкодування матеріальної шкоди. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 2684,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved