Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

У серпні 2021 позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Держави Україна в особі Управління Служби безпеки України в Миколаївській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність. В обґрунтуваннґя позову позивачка зазначила, що 23.06.2017 начальник УСБУ в Миколаївській області звернувся до керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 з листом №64/20-6785, де повідомив, що директор ТОВ "Роскосметика" [PERSON] за попередньою змовою з директором "Промхімскло" [PERSON] , разом із підконтрольними їм особами організували злочинну схему протиправного формування податкового кредиту з ПДВ для його подальшого незаконного відшкодування з державного бюджету у великих розмірах. 29.06.2017 прокурор Миколаївської місцевої прокуратури №1 Олефір М.М. на підставі вищезазначеного повідомлення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, вніс відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017150020002867 про вчинення посадовими особами ТОВ "Роскосметика" та підконтрольних підприємств кримінального правопорушення за ознаками ч. 3 ст. 191 КК України. Листами від 03.07.2017, 25.07.2017. 28.08.2017 ВКЗЕ УСБУ в Миколаївській області повідомив прокурора про встановлення групи осіб, діяльність якої пов`язана з незаконним відшкодуванням ПДВ з державного бюджету, зокрема про те, що до незаконної діяльності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] залучили своїх родичів та знайомих. При цьому [PERSON] та позивачка перебувають у шлюбі. На підстави ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 31.08.2017 у справі №490/7498/17 за місцем мешкання позивачки було проведено обшук та вилучено майно, належне їй на праві власності. В подальшому кримінальне провадження №12017150020002867 від 29.06.2017 було закрито. Так, постановою слідчого від 14.06.2018 було закрито кримінальне провадження №12017150020002867 від 29.06.2017 за за ч. 2 ст. 212 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України 11.03.2020 закрито кримінальне провадження №12017150020002867 від 29.06.2017 за ч. 4 ст. 358 КК України. Позивачка вказує, що закриття вказаного кримніального провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення та рішення адміністративного суду у справі №1440/1967/18, яким визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №00040061402 від 25.05.2018, свідчать про незаконність дій Управління Служби безпеки України в Миколаївській області як органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність. Незаконне проведення обшуку за місцем проживання позивачки та виїмка належного їй майна завдали їй моральні втрати, вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя та призвели до позбавлення можливостей реалізації нею своїх звичок і бажань. Під час досудового розслідування кримінального провадження №12017150020002867 від 29.06.2017 за надання правової допомоги позивачка сплатила адвокату Бєліку В.Г. за період вересень 2017-квітень 2021 13900 грн, що підтверджується договором про надання адвокатом правової допомоги від 08.09.2017, актом від 29.04.2021 приймання-передачі виконаних юридичних послуг адвокатом, квитанцією №536901 від 29.04.2021. Позивачка вважає, що моральна шкода в сумі 1 200 000 грн є достатнім розміром для розумного задоволення потреб потерпілої особи, тобто для відшкодування душевних та психічних страждань, коли вона протягом більше ніж чотирьох років доводила, що ніколи не була бухгалтером ТОВ "Роскосметика" та разом з посадовими особами цього підприємства не вчиняла кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 212, ч. 4 ст. 358 КК України. Позивачка просила суд відшкодувати їй за рахунок державного бюджету шкоду, завдану незаконними діями Управління Служби безпеки України в Миколаївській області як органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, а саме: у розмірі 13900 грн, сплачених адвокату Бєліку В.Г. за надання юридичної допомоги; у розмірі 1 200 000 грн моральну шкоду; відшкодувати за рахунок державного бюджету вартість витрат в сумі 7000 грн, що будуть сплачені адвокату Бєліку В.Г. у зв`язку з наданням юридичної допомоги при розгляді цього позову за договором від 20.06.2021. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.10.2021 було відкрито провадження у цивільній справі за вищезазначеним позовом і призначено підготовче засідання. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва суду від 01.12.2021 було залучено співвідповідача Державну казначейську службу України. 12.12.2022 від Управління Служби безпеки України в Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник УСБУ в Миколаївській області просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] , посилаючись на безпідставність її позовних вимог, недоведеність позивачкою наявності в діях службових осіб УСБУ в Миколаївській області всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення та їх причетності до заподіяння моральної шкоди. Зазначив, що відсутні будь-які рішення щодо визнання неправомірними дій службових осіб УСБУ в Миколаївській області при направленні повідомлення від 23.06.2017 №64/20-6785 до керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1, виконанні доручень та проведенні обшуку за місцем проживання позивачки у кримінальному провадженні №12017150020002867. Крім того, в адміністративній справі №1440/1967/18 рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 дії (бездіяльність) службових осіб УСБУ в Миколаївській області незаконними не визнавались. Позивачкою не надані докази, що вона перебувала під слідством з моменту відкриття кримінального провадження №12017150020002867 та до його закриття, а сам факт закриття кримінального провадження з реабілітуючих підстав не свідчить про завдання особі шкоди та про наявність підстав для її відшкодування. Також позивачкою необґрунтований розмір моральноїшкоди в сумі 1 200 000 грн, який встановлений виключно на її припущеннях без застосування будь-якої методики розрахунків з визначення такого розміру моральної шкоди. Щодо вимог позивачки про відшкодування витрат на правову допомогу вказав, що у договорах про надання правової допомоги від 08.09.2017 та від 20.06.2021, укладених між адвокатом Бєліком В.Г. та [PERSON] , не міститься детальний опис послуг (робіт), що надаються, їхня вартість, підстави для зміни розміру винагороди, порядок його сплати, умови повернення тощо. Одночасно з відзивом надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення чи скасування дії воєнного стану, яке не підлягає задоволенню, враховуючи положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та відсутність таких підстав у ст. 251 ЦПК України. Процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Суд вважає, що відповідач не позбавлений можливості здійснити реалізацію наданих йому ЦПК України прав, зокрема, шляхом листування, брати участь у розгляді справи через представника або за допомогою відеоконференцзв`язку, а зупинення провадження у справі призведе до не вирішення протягом тривалого часу позову [PERSON] 27.07.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначений розгляд у відкритому судовому засіданні. Позивачка та її представник були повідомлені про розгляд справи, проте не з`явились в судове засідання. Від представника позивачки - адвоката Бєліка В.Г. надійшла заява про розгляд спави без участі позивачки та її представника. Представник Управління Служби безпеки України в Миколаївській області не з`явився в судове засідання, про дату і час судового засідання був повідомлений, про причини неявки суд не сповістив. Представник Державної казначейської служби України також був повідомлений про розгляд справи, проте не з`явився до судового засідання, відзив на позовну заяву не надав. Неявка в судове засідання учасників справи не перешкоджає її розгляду. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема й органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких у законодавстві виокремлюються посадові чи службові особи органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. За приписами частини першої 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (частина друга статті 1176 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України від 1 грудня 1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон № 266/94-ВР) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Частиною другою статті 1 вказаного Закону встановлено, що у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону № 266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Пунктами 4, 5 статті 3 Закону № 266/94-ВР передбачено, що у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, громадянинові відшкодовуються (повертаються) суми, сплачені ним у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги та моральна шкода. Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 266/94-ВР відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Судом встановлено, що 29 червня 2017 року на підставі матеріалів УСБУ в Миколаївській області щодо посадових осіб ТОВ "Роскосметика", які за попередньою змовою з посадовими особами підконтрольних підприємств привласнили кошти державного бюджету шляхом безпідставного формування податкового кредиту з ПДВ для подальшого його відшкодування з державного бюджету, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017150020002867 були внесені відомості з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 358 КК України. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 31 серпня 2017 року у кримінальному провадженні №12017150020002867 за клопотанням прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання [PERSON] та [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , яка є власником зазначеної квартири. 05 вересня 2017 року в квартирі позивачки за адресою: [ADDRESS] , було проведено обшук під час якого вилучено майно позивачки. 07.11.2017 у вказаному кримінальному провадженні змінено правову кваліфікацію з ч. 3 ст. 191 КК України на ч. 2 ст. 212 КК України, а кримінальне провадження передано за підслідністю до Слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Миколаївській області. Відповідно до повідомлення заступника начальника слідчого управління фінансових розслідувань А. Войціховського від 22.07.2019 №33864/10/14-29-23-02 кримінальне провадження №12017150020002867 в частині кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 212 КК України закрито згідно з постановою слідчого від 14.06.2018 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Крім того, як вбачається з повідомлення заступника начальника управління головного слідчого управління Національної поліції України Фільченкової М.Г. від 16.04.2020 №12393/24/2-2020 Новоодеським відділом поліції ГУНП в Миколаївській області проводилося досудове розслідування в кримінальному провадженні №12017150020002867, яке розпочато 29.06.2017 за ч. 4 ст. 358 КК України. За результатами розслідування кримінального провадження прийнято рішення про його закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Позивачка зазначає, що під час досудового розслідування кримінального провадження №12017150020002867 для захисту своїх інтересів користувалася послугами адвоката Бєліка В.Г., у зв`язку з чим понесла витрати в розмірі 13 900 грн. На підтвердження цих витрат до позовної заяви позивачка додала копію договору про надання правової допомоги адвокатом Бєліком В.Г. від 08.09.2017, відповідно до якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу у відновленні прав [PERSON] , які порушуються та будуть порушуватися працівниками УСБ в Миколаївській області, які незаконно (на надуманих підставах), долучили її до злочинного угрупування, яке займається викраденням коштів з державного бюджету шляхом незаконного відшкодування ПДВ. Відповідно до п. 3 договору, за правову допомогу замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі 13900 грн. Проте, зі змісту предмету договору неможливо встановити, що він укладався з метою надання позивачці юридичної допомоги саме у кримінальному провадженні №12017150020002867 від 29.06.2017. Крім того, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні не здійснювалось УСБУ в Миколаївській області, тоді як предмет договору стосується відновлення прав позивачки, які порушються та будуть поршуватися працівниками УСБУ в Миколаївській області, тобто, можливо і не у зв`язку з кримінальним провадженням №12017150020002867. Актом приймання-передачі виконаних юридичних послуг адвокатом до договору про надання правової допомоги від 08.09.2017 позивачка і адвокат Бєлік В.Г. засвідчили факт прийому клієнтом юридичних послуг, наданих адвокатом з 08.09.2017 по 29.04.2021, проте кримінальне провадження за ч. 2 ст. 212 КК України закрито 18.06.2018, а за ч. 4 ст. 358 КК України - 11.03.2020. Таким чином, юридичні послуги надавалися, в тому числі, і поза періодом здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні. Таким чином, суд вважає, що позивачкою не доведено заподіяння їй майнової шкоди в сумі 13900 грн, а тому ці вимоги позову не підлягають задоволенню. Крім того, позивачка просила відшкодувати їй моральну шкоду у зв`язку з незаконним обшуком, що підтверджується закриттям кримінального провадження. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи те, що проведення обшуку в житлі позивачки та вилучення її майна, з подальшою відмовою слідчого судді в арешті такого майна та закриття цього кримінального провадження за відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення (пункт 2 частини першої статті 284 КК України), призвело до заподіяння позивачу моральної шкоди, яка полягала у порушенні її нормальних життєвих зв`язків та вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок держави шляхом стягнення коштів з Державного бюджету України. При визначенні розміру компенсації моральної шкоди суд враховує обставини справи, глибину моральних і душевних страждань позивачки, їх негативні наслідки для неї, а також вимоги розумності і справедливості. Достатнім розміром для відшкодування позивачці моральної шкоди суд вважає компенсацію в 5000 грн. Позивачка також просила стягнути на її користь понесені судові витрати на правову допомогу в сумі 7000 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керується наступним. Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України до основних засад (принципів) цивільного судочинства віднесено відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Розподіл витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Позивачкою не підтверджені витрати на правову допомогу в сумі 7000 грн за договором від 20.06.2021. Але позивачкою понесені та документально підтвердженні витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000 грн: договір №14-07 про надання правової допомоги адвокатом від 10.07.2021 року, укладений позивачкою з адвокатом Бєліком В.Г., в якому зазначено предмет договору - адвокат бере на себе зобов`язання надавти правову допомогу замовнику при розгяді позовної заяви про відшкодування за рахунок державного бюджету шкоди, завданої незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність; акт приймання-передачі виконаних юридичних послуг адвокатом до договору від 10.07.2021 №14-07; квитанція №536931 від 28.07.2023 про сплату 4000 грн за юридичні послуги згідно з договором №14-07 від 10.07.2021. А за такого, на користь позивачки підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а присуджені їй кошти слід стягнути з Державного бюджету України, оскільки відповідальною у цьому спорі є держава, відповідно до ст. 1176 ЦК України, ст. 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

Outcome: partial