Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

В червні 2023 року представник [PERSON] адвокат Меюс Я.С. подала до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що між сторонами укладено шлюб, зареєстрований 08 вересня 2017 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державно реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1203. Від шлюбних відносин сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось, сторони втратили почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони спільного господарства не ведуть, з лютого 2022 року мешкають окремо, а подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Враховуючи наведене, представник позивача просить: розірвати укладений між сторонами шлюб; після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « [PERSON] »; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати з оплати судового збору. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 02 червня 2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] від 27 червня 2023 рокунадано сторонам строк для примирення подружжя до 27 липня 2023 року та зупинено провадження по справі до закінчення зазначеного строку. Позивач у судове засідання не з`явилась, натомість в матеріалах справи наявна заява представника [PERSON] адвоката Меюс Я.С. в якій остання просить розглянути справу без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують та наполягають на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява в якій відповідач зазначив, що просить розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований 08 вересня 2017 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державно реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1203, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 08 вересня 2017 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державно реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбних відносин сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя позивача з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно із положеннямист. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства. Наданий судом строк для припирення подружжя, не допоміг строронам зберігти шлюб, а позивач наполягає на його розірванні та переконана, що примирення з відповідачем не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. Враховуючи викладене, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що між сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім`я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позицію позивача, після розірвання шлюбу, у відповідності до вимог статті 113 Сімейного кодексу України, залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд покладає понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 гривень на відповідача.

Outcome: approved