Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду 23.02.2023 та уточнено 24.05.2023 з позовною заявою до [PERSON] про визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї. Позовна заява мотивована тим, що з 25 листопада 2017 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, та мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.05.2019 розірвано шлюб між сторонами. Судовим наказом Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.07.2020 стягнено з позивача на користь відповідача аліменти на утримання дитини, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та гарантовано не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Починаючи з 2019 року між сторонами виник спір щодо способу участі позивача у вихованні дитини, зокрема періодичності та місця побачень. Відповідач всіляко перешкоджає бачитися з дитиною, відноситься до нього без будь-якої поваги, при кожній їх зустрічі і проханні побачитися з дитиною, на його адресу лунають словесні образи, негативна критика. Донька зареєстрована за місцем проживання позивача, за адресою: [ADDRESS] , домоволодіння належить відповідачу на праві власності. У вказаному будинку одна із кімнат облаштована під потреби дитини, є ліжко, письмовий стіл, дошка для навчання, шафа для одягу, тумбочка для книжок, іграшки, побутова техніка. Позивач піклується про свою дитину, застрахував її в ПрАТ СК «ПЗУ Україна», приймає участь у додаткових витратах на дитину, забезпечує її необхідними речами у повсякденному житті, має з дитиною близькі емоційно-теплі люблячі стосунки, заборгованості по сплаті аліментів немає. Позивач працює на посаді касира відділу касових операцій ТОВ «Світ Гарант». Посилаючись на вищевказані обставини позивач просив суд задовольнити уточнений позов. 07 березня 2023 року відповідач звернулася до суду з відзивом. Як на підставу заперечень посилалася на те, що зимові канікули донька провела з позивачем, а на Новий Рік та після зимових канікул не бажала йти до нього, і його матері, так як остання вчиняла відносно дитини психологічний тиск (обзивала, розкидала речі на підлогу, які донька не прибирала). В даний час донька проживає у повноцінній сім`ї, забезпечена усім необхідним. Графік побачень позивача вважає не коректним, у зв`язку з тим, що у дитини встановлений свій режим дня. Позивач підтримав уточнений позов у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач у судовому засіданні визнала уточнений позов. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради Савицька Л. надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 25.11.2017 [PERSON] та\~ [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, та мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, та свідоцтвом про народження (а.с.11, 12). Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.05.2019, яке набрало законної сили 14.06.2019, розірвано шлюб між [PERSON] та\~ [PERSON] (а.с.13-15). Судовим наказом Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.07.2020 стягнено з позивача на користь відповідача аліменти на утримання дитини, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та гарантовано не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с.16-17). Позивачу належить на праві власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування домоволодіння від 13.07.2001, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І. (а.с.20). [PERSON] працює на посаді касира відділу касових операцій ТОВ «Свіфт Гарант», характеризується позитивно, що підтверджується довідкою від 25.04.2022, та характеристикою (а.с.33, 37-38). [PERSON] , [INFO] , навчається в КГ 3 23, за час навчання зарекомендувала себе задовільною, старанною, дисциплінованою ученицею (а.с.52-53). 01\~квітня 2021\~року[PERSON] \~зареєструвала шлюб\~з [PERSON] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~шлюб (а.с.56).\~ Довідкою про склад сім`ї, посвідченої головою квартального комітету 02.03.2023 встановлено, що [PERSON] ,\~проживає за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~разом з\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] , [PERSON] (а.с.62). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Між сторонами не досягнуто згоди щодо часу та способів спілкування позивача з сином. Вказане частково обумовлено об`єктивними обставинами такими як втрата сімейних стосунків сторін, їх окремим проживанням. Між сторонами не укладався договор щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків в порядку статті 157 СК України. Згідно зі статтею 158\~СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Відповідно до частин першої, другої статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. До предмету доказування у вказаній категорії справ входить встановлення наявності або відсутності перешкод, які створюються відповідачем щодо участі позивача у вихованні дітей та спілкуванні з ними, а, крім того наявність умов, які батьки можуть запропонувати задля участі кожного з них у вихованні своїх дітей, а також способів участі кожного з них у спілкуванні з дітьми, усунення при цьому існуючих перешкод, що не повинно шкодити інтересам дітей. В ході розгляду справи судом встановлено, що між сторонами виникли особисті конфліктні відносини, а відтак самостійно домовитись щодо участі кожного з них у вихованні та спілкуванні з власною дитиною вони не можуть, що в кінцевому результаті стало підставою для звернення позивача до суду. Згідно висновку виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, як органу опіки та піклування від 18.04.2023, останній вважає за доцільне визначити спосіб участі позивача у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , місце та час їхнього спілкування, за наступним графіком: один раз на тиждень у будні дні з 16:00 год до 19:00 год з урахуванням робочого графіка батька дитини за попередньою домовленістю з матір`ю дитини; один раз на місяць у суботу з 12:00 год до неділі 19:00 год; один раз на рік на період відпустки за попередньою домовленістю з матір`ю дитини. Місце зустрічей: [ADDRESS] , або на нейтральній території, в межах м. Кривого Рогу (а.с.71). Враховуючи вік дитини, рекомендовано зустрічі проводити за попереднім погодженням з матір`ю дитини. При вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд не повинен надавати пріоритет інтересам батьків, а вирішувати спір, беручи до уваги передусім інтереси дитини з урахуванням конкретних обставин справи. За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенції), ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, Організація Об`єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу. Дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відтак, будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахуванням кожних конкретних обставин справи. Згідно зі статтями 11, 15 Закону Україну «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободне надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно достатті 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Таким чином, законодавством України закріплено не право, а обов`язок того із батьків, який проживає окремо, регулярно брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. Всі питання виховання дитини батьки зобов`язані вирішувати спільно. Законодавством встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. При встановленні способу спілкування суд має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішенні від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції», між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 141\~СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дітей покладаються на обох батьків, кожен з батьків у рівній мірі зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Оскільки позивач є батьком дитини, то мати, з якою проживає дитина, не має права перешкоджати у здійсненні батьком своїх прав щодо виховання доньки.\~Позбавлення позивача права щодо його участі у спілкуванні та вихованні доньки може позбавити дитину родинних зв`язків з батьком, любові та турботи з боку останнього. Отже, у зв`язку з порушенням права позивача щодо участі у вихованні дитини та наявності спору між сторонами у спілкуванні з нею, на підставі ч. 2 ст.159 СК України, суд визначає способи участі батька у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування, з урахуванням позиції сторін, та дійшов висновку про обґрунтованість позову та наявності підстав для його задоволення. Дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб. До того ж, рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів побачень позивача з дитиною. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1\~статті 142\~ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 536,80 грн, та стягнути з відповідача на користь позивача іншу частину сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн.

Outcome: approved