Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері. В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивач є матір`ю [PERSON] . На даний час позивач є пенсіонеркою за віком, отримує пенсію у розмірі 2520,00 гривень, має ряд хронічних захворювань, у зв`язку з чим потребує постійного медикаментозного лікування, що полягає у прийомі великої кількості медичних препаратів, що в свою чергу потребує значних фінансових витрат. Позивач має двох повнолітній синів: [PERSON] , 1981 року народження, який є інвалідом другої групи, та [PERSON] , 1986 року народження, який працює та має постійний дохід. Дохід позивача зараз складається лише з отриманої нею пенсії в розмірі 2520,00 гривень, становище її є нужденним. Коштів, необхідних для забезпечення нормальної життєдіяльності не вистачає, а тому зважаючи на скрутне матеріальне становище вона потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати її повнолітній син [PERSON] . З урахуванням викладеного позивач просить стягнути з [PERSON] , 1986 року народження, на її користь та на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви. Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 29.06.2023 відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін (а.с. 19). Згідно правил п. 4 ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Позов [PERSON] визнав у повному обсязі (а.с. 22). Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Матеріалами справи установлено, щопозивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 11.03.1986 року (а.с. 9). Позивачка [PERSON] , [INFO] , має статус пенсіонера та отримує пенсію за віком в розмірі 2520,00 гривень, що підтверджується копією довідки про доходи № 2025055297000018 (а.с. 12). Крім того позивач має ряд хронічних захворювань, що підтверджується довідкою від 12.06.2023 №5, у зв`язку з чим потребує постійного медикаментозного лікування, що полягає у прийомі великої кількості медичних препаратів, що в свою чергу потребує значних фінансових витрат (а.с. 14). Позивач має двох повнолітній синів: [PERSON] , 1981 року народження, який є інвалідом другої групи (а.с. 10), та [PERSON] , 1986 року народження, який працює та має постійний дохід (а.с. 9). Дохід позивача зараз складається лише з отриманої нею пенсії в розмірі 2520,00 гривень, становище її є нужденним. Коштів, необхідних для забезпечення нормальної життєдіяльності не вистачає, а тому зважаючи на скрутне матеріальне становище вона потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати її повнолітній син [PERSON] . Законодавчо обов`язок повнолітніх дітей утримувати батьків закріплений статтею 51 Конституції України та статтею 202 Сімейного кодексу України. Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Відтак, повнолітні діти зобов`язані утримувати своїх батьків за наявності двох умов: - батьки непрацездатні (особи, які досягли пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку зі втратою годувальника відповідно до закону); - батьки потребують матеріальної допомоги (особи, що не мають можливості забезпечити своє гідне існування y зв`язку з відсутністю пенсії чи її низького розміру). Cлід звернути увагу на те, що обов`язок виплачувати аліменти батькам може бути покладено лише на повнолітніх дітей; потреба матеріальної допомоги полягає в тому, що батьки не мають можливості забезпечити своє гідне існування у зв`язку із відсутністю пенсій чи її низького розміру, а також у зв`язку із відсутністю у них інших джерел існування; непрацездатними визнаються особи, які досягли пенсійного віку, та інваліди I, II та III груп (стаття 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). Утримання батьків дітьми є відповідною компенсацією за утримання і турботу, надану батьками дитині. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] у зв`язку з пенсійним віком, наявністю захворювань, відсутністю інших доходів, крім пенсії в розмірі 2520,00 гривень, потребує матеріальної допомоги, а відповідач [PERSON] , який є її сином, може та погоджується надати таку матеріальну допомогу. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц. Відповідно до статті 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. З огляду на викладене та приймаючи до уваги те, що обов`язок утримання непрацездатних батьків передбачений чинним законом, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 29 червня 2023 року, довічно. Відповідно до ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави у розмірі 1 073,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved