Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

Позивач 15 лютого 2023 року звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16.05.2004. Протягом тривалого часу життя з відповідачкою погіршилося, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, втрачено почуття любові, перестали бути пов`язані спільним побутом, тому позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою суду від 13 квітня 2023 року зупинено розгляд справи і призначено подружжю строк для примирення до 12 вересня 2023 року. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 05 червня 2023 року ухвалу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 13 квітня 2023 року скасовано, справу направлено до суду для продовження розгляду. Справу розглянуто згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності позивача та його представника, який надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про одруження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16.05.2004 року, місце реєстрації - с. Остап`є Підволочиського району, актовий запис №2 (а.с. 4). Сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 69, 70). Відповідно до вимог ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Однією з основних засад шлюбу, передбачених ст. 24 СК України є його добровільність. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд встановив, що сторони не проживають разом протягом тривалого часу, подружні відносини остаточно припинені і більше не відновлялись, спільного господарства не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, посилається на те, що сім`ю зберегти неможливо. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи категоричне небажання позивача відновлювати подружні відносини, а також те, що заходи щодо примирення подружжя виявились безрезультатними, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. Відповідно до змісту статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved