Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулась в суд з позовом до Бучанської міської ради Київської області, третя особа: Бучанська державна нотаріальна контора Київської області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. В позові вказує, що з 24 лютого 2022 року з початку повномасштабної збройної агресії Російської федерації проти України місто Буча Київської області опинилося у зоні бойових дій, а з 03.03.2022 року було повністю окуповане російськими військами. 10 березня 2022 року позивачка з чоловіком, донькою та онукою, ризикуючи життям, виїхали з м. Буча та евакуювалися за кордон до Федеративної Республіки Німеччини. У м. Бучі у власному будинку по [ADDRESS] залишився батько позивачка. [PERSON] , який категорично відмовився евакуюватися та залишився вдома. Зв`язку з батьком не було, і лише в перших числах квітня 2022 року після деокупації міста зять позивачки, [PERSON] , разом з сусідами виявили тіло батька без ознак насильницької смерті у його власному будинку за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що на той час у м. Бучі не працювали медичні та ритуальні служби, зять захоронив батька своїми силами і без документів на кладовищі біля його померлої дружини за адресою: [ADDRESS] . Смерть батька стала для позивачка великим стресом у той час, коли через війну та вимушену евакуацію її психологічний стан вже й так був на грані. Перебувала у пригніченому стані, через втрату близької людини погіршився сон, втратила спокій та суттєво погіршився стан здоров`я. Має низку серцевих хвороб. З вказаних причин не мала можливості за станом здоров`я повернутися в Україну для вирішення питання щодо державної реєстрації факту смерті батька та подальшого оформлення спадщини. Коли мій стан більш менш стабілізувався, у лютому 2023 року приїхала з Німеччини в Україну та звернулася до відділу РАЦС з питанням державної реєстрації смерті батька, [PERSON] . Листом Бучанського відділу державної РАЦС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 14.04.2023 року їй було відмовлено у проведенні такої державної реєстрації, після чого була змушена для вирішення даного питання звернутися до суду. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 02.03.2023 року було встановлено факт смерті батька позивачки. Рішенням суду набрало законної сили 03.04.2023 року. Таким чином, свідоцтво про смерть батька, яке є підставою для звернення до нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини, мною було отримано лише 05 квітня 2023 року. Після смерті батька відкрилась спадщина на нерухоме майно, до складу якої увійшли: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (раніше [ADDRESS] ); земельна ділянка кадастровий номер 3210800000:01; 129:0103 площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка кадастровий номер3210800000:01:129:0368 площею 0,1295 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] . Заповіту на своє майно батько не залишив. Оскільки позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги, після смерті батька 07.04.2023 року вона звернулася за місцем відкриття спадщини до Бучанської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу на її ім`я свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно. 07 квітня 2023 року державним нотаріусом Бучанської державної нотаріальної контори Київської області Фальковською Л.М. було надано відповідь про неможливість прийняття її заяви до виконання та заведення спадкової справи з тих причин, що мною пропущено строк для прийняття спадщини та одночасно було рекомендовано звернутися до суду із заявою про визначення додаткового строку, достатнього для подання мною заяви про прийняття спадщини. Спадкова справа не заводилась. Вважає, що строк подання заяви вона пропустила з поважних причин. Просить визначити їй додатковий строк терміном 3 місяці для подачі заяви про прийняття спадщини, після померлого в березні 2022 року [PERSON] Представник позивача надала суду письмову заяву, в якій просить суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надавав. Третя особа Бучанська державна нотаріальна контора Київської області надала суду заяву про розгляд справи за відсутності її представника, просить розглянути зазначену справу на підставі вже поданих заявником документів та наявних документів в матеріалах судової справи у відповідності до діючого законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер у березні 2022 року у селищі Буча, Київської області, що встановлено рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 02 березня 2023 року справа № 367/1363/23 (а.с.7-11) та копією свідоцтва про смерть від 05 квітня 2023 року виданого Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ( а.с.12). [PERSON] померла [INFO] ( а.с.33). Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 12 червня 1959 року серії [NUMBER] видане Яблунським сільЗАГС, Києво - святошинського району, Київської області ( а.с.14). [PERSON] 02 жовтня 1982 року уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] ( а.с.15). Позивачка має хронічну ішемічну хворобу серця, стенокардію, фібриляцію передсердь, гіпертоничну хворобу ІІІ стадії та перенесений інфаркт головного мозку, що підтверджується консультативним висновком державної установи « Національний інститут сердцево- судинної хірургії імені М.М. Амосова НАМН України» від 06.04.2023 року та витягом з історії хвороби № 3717 Міської клінічної лікарні № 9 м. Києва від 22.03.2013 року ( а.с.16-18). Факт перебування позивачки у Німеччині підтверджується посвідкою на проживання від 15.03.2022 року ( а.с.19). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (раніше [ADDRESS] ); земельна ділянка кадастровий номер 3210800000:01; 129:0103 площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка кадастровий номер3210800000:01:129:0368 площею 0,1295 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] ( а.с.20-24,31,32). Так, у відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 76 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. При зверненні позивача до Бучанської державної нотаріальної контори Київської області з заявою для оформлення своїх спадкових прав їй було відмовлено через пропущення строку необхідного для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , що підтверджується листом Бучанської державної нотаріальної контори Київської області від 07 квітня 2023 року № 521 ( а.с.34). В той же час, відповідно до ст. ст. 1273-1275 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Виходячи з вищевикладеного, можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за законом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній або приватній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом, не зверталась до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна. Таким чином, жодних доказів того, що в межах строку, наданого цивільним законом, позивач вчинив дії, які б свідчили про прийняття ним спадщини за законом, він не надав, що, виходячи зі змісту ч. 1ст. 1272 ЦК України слід вважати фактичним неприйняттям спадщини за законом. Причиною пропуску строку на прийняття спадщини вказує те, що вона вимушено евакуювалась до Німеччини та за станом здоров`я фізично не мала можливості прибути на Україну для реєстрації факту смерті батька. Оскільки батько помер під час окупації міста російськими військами, необхідно було в судовому порядку встановити факт його смерті для отримання свідоцтва про смерть. Тому нею пропущено строк звернення до нотаріуса. Позивач вважає, що причини її пропуску для подачі заяви про прийняття спадщини є вагомими та підлягають поновленню. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, причини пропуску суд вважає поважними, і з огляду на принципи гуманізму, людяності, те, що громадяни України, в тому числі позивач і померла особа, потерпіли від військової агресії рф, суд вважає що слід задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Оскільки позивачка звільна від сплати судового збору у відповідності до п.10 ч.1 ст. 5 ЗУ « Про судовий збір», то у відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави.

Outcome: approved