Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

Представник органу опіки та піклування Іванівської сільської ради звернулася до суду із заявою, в інтересах малолітнього [PERSON] , в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з малолітнім [PERSON] ; обмежити [PERSON] особисте спілкування з малолітнім [PERSON] строком на 6 місяців. Заява мотивована тим, що на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, який веде служба у справах дітей Іванівської сільської ради, з 17.12.2021 року перебуває [PERSON] , [INFO] , батьком якого [PERSON] , [INFO] . За даними відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНПУ в Тернопільській області [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. ст.184, 173-2 КУПАП. Також відносно [PERSON] було внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст. 125 КК України по факту спричинення ним тілесних ушкоджень сину [PERSON] . З метою захисту інтересів малолітньої дитини орган опіки та піклування звертається з вказаною заявою до суду. Сторони до судового засідання не з`явились, повідомлялись у встановленому законом порядку. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.06.2016 року [PERSON] народився [INFO] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Іванівської сільської ради № 89 від 17.12.2021 року вирішено спеціалісту служби у справах дітей взяти малолітнього [PERSON] на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах. Розпорядженням Іванівської сільської ради № 17/2-9 від 24.03.2023 року призначено спеціаліста служби у справах дітей Іванівської сільської ради Котовську Н.В. законним представником малолітнього потерпілого [PERSON] у кримінальному провадженні № 12023216080000041 від 10.03.2023 року. Згідно відповіді відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНПУ в Тернопільській області від 19.05.2023 року [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. ст.184, 173-2, 176 КУПАП. Розглянувши справу, суд доходить висновку, що заява підлягає до задоволення. Так, відповідно до пунктів 3, 6, 7, 8 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами другою, третьою, четвертою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2020 року в справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19) вказано, що «при вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Виходячи із принципу пропорційності, оцінюючи високі ризики продовження протиправної поведінки заінтересованої особи, та його вплив на малолітнього сина, що може призвести до тяжких або особливо тяжких наслідків, враховуючи дані про особу [PERSON] , який неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, тривалість та неодноразовість вчинення протиправних дій, суд вважає що такі втручання в особисті права заінтересованої особи, як заборони перебувати в місці спільного проживання (перебування) з малолітнім [PERSON] ; обмеження [PERSON] особисте спілкування з малолітнім [PERSON] строком на 6 місяців є пропорційним, доречним відповідає меті його застосування, та забезпечить дієвий та ефективний захист малолітнього [PERSON] від кривдника. На підставі наведеного,

Outcome: approved