Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача за основним позовом. [PERSON] звернувся до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до [PERSON] , яким просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 29 червня 2002 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №355. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу сторони мають двох дітей. Наразі шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, особисті відносини тривалий час між сторонами носять негативний характер, відсутнє нормальне спілкування, шлюб носить формальний характер. Короткий зміст позовних вимог та доводів відповідача - позивача за зустрічним позовом. 06 березня 2023 року відповідач за основним позовом [PERSON] звернулась із зустрічною позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 29 червня 2002 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №355 із зазначенням в мотивувальній частині рішення суду про те, що датою фактичного не проживання однією сім`єю сторін та відсутності ведення спільного господарства є 07 березня 2022 року та місцем проживання неповнолітньої дитини [PERSON] є місце проживання матері - [PERSON] , та стягнути з [PERSON] на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з березня 2023 року до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування зустрічних позовних вимог посилалась на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Останнім часом подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. З 07 березня 2022 року сторони фактично не проживають однією сім`єю, проживають окремо та не ведуть спільне господарство, сім`я припинила своє існування остаточно, шлюб існує формально. Саме 07 березня 2022 року [PERSON] разом з малолітньою дитиною виїхала за кордон у зв`язку з бойовими діями у м. Харкові та введенням режиму воєнного стану. Після повернення позивача з малолітньою дитиною додому, з`ясувалось, що відповідач проживає з іншою жінкою, з якою у них склались фактичні шлюбні відносини. Неповнолітня дитина за взаємною згодою сторін залишається проживати разом з матір`ю, яка не може самостійно забезпечити дитині належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, а тому вважає необхідним звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, який є здоровим та працездатним. При цьому, просить звернути увагу на те, що окрім малолітньої дитини, сторони мають повнолітнього сина - [PERSON] , який навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання та не має у зв`язку з цим самостійного заробітку. Позиції учасників справи щодо позовних вимог. 05 травня 2023 року до закриття підготовчого провадження, представником відповідача [PERSON] надані письмові пояснення щодо зустрічного позову, які є по суті відзивом на такий позов та відповідають вимогам, передбаченим для подання відзиву на позов. У поданих письмових поясненнях позивач за основним позовом заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), оскільки він не працює, не отримує стабільного доходу, має великі фінансові труднощі, є інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію по інвалідності, яка є єдиним його доходом. Крім того, наразі відповідач проживає з іншою жінкою, яка разом з малолітньою дитиною знаходяться на його утриманні. На думку позивача за основним позовом, стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу) буде ґрунтуватися на нормах чинного законодавства та реальній спроможності відповідача сплачувати аліменти у такому розмірі. Такий розмір з урахуванням вимог ст.ст. 182, 200 СК України відповідає принципам розумності, справедливості, загальним засадам сімейних відносин та цивільного судочинства, необхідності захисту інтересів дитини. 03 липня 2023 року представником відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - адвокатом Писаренком А.Г. подано до суду відзив на зустрічну позовну заяву через систему «Електронний суд», у якому представник зазначає, що відповідач за зустрічним позовом заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина з огляду на те, що позивач за зустрічним позовом створює перешкоди для виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, станом на цей час згода обох батьків малолітнього сина на встановлення місця проживання дитини після розірвання шлюбу відсутня. Відповідач за зустрічним позовом вважає, що за обставин, коли мати дитини не здатна забезпечувати належний розвиток і догляд дитини, перш за все необхідно визначитися з місцем проживання малолітньої дитини, а також спільно обом батькам визначитися з тим, яким чином їхня дитина зможе отримати належний рівень життя і відповідний розвиток. До визначення місця проживання дитини встановлення аліментів на користь позивача за зустрічним позовом відповідач вважає передчасним. У той же час, з огляду на зустрічні позовні вимоги про стягнення аліментів на одну дитину, розмір аліментів має визначатись (в разі встановлення місця проживання дитини) як одна чверть, а не одна третина. Щодо прийняття поданого представником відповідача 03 липня 2023 року відзиву на зустрічний позов суд висновує наступне. Відзив на зустрічну позовну заяву поданий представником відповідача за зустрічним позовом Писаренком А.Г. 03 липня 2023 року після закриття підготовчого провадження по справі, але по суті є доповненням до наданих раніше письмових пояснень, не містить нових фактичних обставин та посилання на нові докази. При цьому суд також враховує, що відзив складений представником відповідача за зустрічним позовом Писаренком А.Г. , який раніше не брав участі у даній справі, та містить позицію останнього щодо зустрічних позовних вимог та клопотання про поновлення процесуального строку для подання відзиву. Із зазначених обставин суд не вбачає підстав для залишення його без розгляду з підстав недотримання представником позивача вимог процесуального закону щодо процесуальних строків. Крім того, суд приймає до уваги, що розгляд справи здійснюється під час дії воєнного стану в Україні. У пункті 6 рекомендацій Ради суддів України «Щодо роботи в умовах воєнного стану», зазначено про виважений підхід до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків, та по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану. Верховний Суд у своєму повідомленні щодо особливості здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан зазначив також, що «запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків». 04.03.2022 видано наказ Голови Верховного Суду, згідно з яким встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Згідно з даним наказом Верховний суд акцентував судам, що варто ураховувати, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків. Окрім того Судам рекомендовано виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення процесуальних строків та, по можливості, продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану. Із даних рекомендацій слідує, що введення воєнного стану фактично визнається поважною причиною пропуску строку. Участь у справі сторін та інших учасників справи. В судове засідання позивач за основним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та його представники [PERSON] та Писаренко А.Г. у судове засідання не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. В судове засідання відповідач за основним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій не заперечувала проти задоволення основного позову та просила задовольнити її зустрічний позов у повному обсязі. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Рух справи. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2023 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07 березня 2023 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу; вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 05 травня 2023 року розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 08 червня 2023 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Сторони знаходяться у шлюбі, який був зареєстрований 29 червня 2002 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №355 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 08 лютого 2023 року). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22 серпня 2018 року Сторони мають також повнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 11 лютого 2003 року), який є студентом Харківського національного університету радіоелектроніки. [PERSON] є інвалідом ІІІ групи безстроково та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 20 серпня 2001 року. Мотиви, з яких виходив суд, та застосовані судом норми права З приводу вимоги про розірвання шлюбу. За змістом положень ч.1 ст.24 СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Зі змісту позовних вимог за основним позовом та змісту зустрічних позовних вимог, судом встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки з 07 березня 2023 року - з моменту виїзду [PERSON] за кордон, що не заперечується [PERSON] , з цього часу припинено введення сторонами спільного господарства, між сторонами відсутнє взаєморозуміння та почуття кохання. З приводу вимоги позивача про зазначення в мотивувальній частині рішення суду щодо встановлення місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю, суд не вирішує зазначене питання в межах вказаної цивільної справи, оскільки позивач не зверталась до суду із самостійною вимогою у передбачений законом спосіб щодо вставлення місця проживання дитини разом з матір`ю у передбаченому СК України порядку. При цьому суд зазначає, що позов - це вимога позивача до відповідача, звернена через суд про захист порушеного чи оспорюваного суб`єктивного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі. Аналіз процесуальних норм дає підстави вважати, що законодавцем позов розглядається як належним чином оформлена вимога (ст.ст. 118-120 ЦПК) про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (ч. 1 ст. 15 ЦПК). Мотивувальна частина кожного рішення повинна мати посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права, на підставі яких визначено права й обов`язки сторін у спірних правовідносинах, на відповідні статті ЦПК України та інші норми процесуального права,

Outcome: partial