Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

До суду 29.04.2021 року надійшов позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , треті особи на стороні відповідача: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський», [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме просить : Визнати незаконною проведену [PERSON] реконструкцію нежитлового приміщення офісу-магазину № [NUMBER] , розташованого за адресою: [ADDRESS] , з пристосуванням під кафе. Усунути [PERSON] перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] та [PERSON] перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом демонтажу (знесення): вентиляційної шахти, розташованої на фасаді житлового будинку [ADDRESS] , витяжки та трубопроводів на міжкімнатній перегородці, яка примикає до квартири [ADDRESS] ; та закладки всіх отворів за рахунок [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) Зобов`язати [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) не чинити перешкод під час демонтажу та закладки отворів. Позовна заява обґрунтована тим, що в 2019 році відповідач [PERSON] без погодження з власниками інших житлових приміщень почав здійснювати реконструкцію нежитлового приміщення офісу-магазину з улаштуванням кафе- піцерії. Дана реконструкція проводилася без відповідного погодження проектної документації, без отримання дозволу інших мешканців будинку, в тому числі позивачів, житлові приміщення яких безпосередньо примикають до нежитлового приміщення [PERSON] та інтереси яких порушує вказана реконструкція. До суду 11.05.2021 року надійшла відповідь щодо місця реєстрації відповідача. Ухвалою суду від 14.05.2021 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 14.06.2021 року. Ухвалою суду від 18.05.2021 року у задоволенні клопотання представника позивачів про забезпечення позову по даній справі - відмовлено. У підготовчому засіданні 14.06.2021року був присутній представник\~ [PERSON] - \~адвокат Попов М.М., просив суд продовжити строк для подання відзиву, також зазначив, що за зазначений позов кожен з позивачів повинен сплатити судовий збір окремо, просив суд зобов`язати доплатити судовий збір. У підготовче засідання з`явився представник позивачів адвокат Черток О.В., зазначила, що судовий збір сплачено у повному обсязі, проти клопотання представника відповідача про продовження строку на подання відзиву не заперечувала. Протокольною ухвалою суду зобов`язано представника позивачів доплатити судовий збір у розмірі 1816,00 грн., задоволено клопотання представника відповідача і згідно\~ст.127\~ЦПК України продовжено строк на подання відзиву і заявлених доказів до 30.06.2021 року, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 19.07.2021 року. 01.07.2021 року представник [PERSON] \~адвокат Попов М.М. на електронну адресу суду надав відзив, (а.с.74-79)в якому просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] , [PERSON] відмовити. 16.07.2021 року представник позивачів адвокат Черток О.В. надала суду відповідь на відзив, в якій просила задовольнити позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] в повному обсязі. Також, 16.07.2021 року представник позивачів надала заяву, якою просила долучити до матеріалів справи оригінал квитанції від 06.07.2021 року про сплату судового збору в сумі 1816,00 грн. 19.07.2021 року представник позивачів надала суду заяву, в якій просила викликати у судове засідання в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У підготовче засідання призначене на 19.07.2021 року [PERSON] не з`явився, 12.07.2021 року представник відповідача адвокат Попов М.М. на електронну адресу суду надав клопотання про відкладення. У підготовчому засіданні була присутня представник позивачів адвокат Черток О.В., зазначила, що нею подано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1816,00 грн. та відповідь на відзив. Проти клопотання представника відповідача про відкладення не заперечувала. Протокольною ухвалою суду долучено до матеріалів справи квитанцію про сплату судового збору, відзив на позов, відповідь на відзив, та задоволено клопотання адвоката Попова М.М. та відкладено розгляд справи на 20.09.2021 року. У підготовчому засіданні 20.09.2021 року була присутня представник позивачів адвокат Черток О.В., заявила клопотання про долучення доказів по справі та адвокатський запит. Також заявила клопотання про витребування у відповідача документів, на підставі яких здійснюється господарська діяльність, з метою залучення до розгляду у справі у якості третьої особи. Представник [PERSON] адвокат Попов М.М. проти клопотання представника позивачів про долучення доказів не заперечував, просив відкласти розгляд справи для надання відповідних запитів та підготовку заперечень. Інші учасники процесу до судового засідання не з`явилися, поважність причин неявки суду не повідомили та клопотань до суду не заявляли. Протокольною ухвалою суду задоволено частково клопотання адвоката Черток О.В., долучено до матеріалів справи клопотання про долучення доказів та зобов`язано представника позивачів зареєструвати клопотання через канцелярію, надати оригінали доказів та запит, в іншій частині клопотання відмовлено, у зв`язку з заявою представника відповідача. Задоволено клопотання представника відповідача та надано час на перевірку відомостей щодо експерта Бут М.О. та на надання заперечень. По справі оголошено перерву до 25.10.2021 року. 20.09.2021 року представником позивачів через канцелярію суду було надано клопотання про витребування доказів та заяву про приєднання доказів. 05.10.2021 року представником позивачів адвокатом Черток О.В. через канцелярію суду було надано заяву про приєднання до матеріалів справи оригіналів доказів. 25.10.2021 року представник [PERSON] адвокат Попов М.М. через канцелярію суду надав клопотання, яким просив залучити до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ФОП [PERSON] . У підготовчому засіданні 25.10.2021року була присутня представник позивачів адвокат Черток О.В., просила долучити до матеріалів справи копії відповіді експерта Бута М.О. на її адвокатський запит та надала оригінал цих відповідей; клопотання про витребування копії договору оренди просила не розглядати, оскільки представник відповідача вже надав їх суду. Представник [PERSON] адвокат Попов М.М. не заперечував проти долучення відповіді на запит, заявив клопотання про залучення до участі у справі у якості 3-ої особи без самостійних вимог ФОП [PERSON] . Також надав договір оренди та виписку з реєстру. Протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивачів та долучено до матеріалів справи оригінал відповіді експерта Бута М.О з додатками та їх копії. Задоволено клопотання представника позивачів щодо не розгляду клопотання про витребування доказів. Задоволено клопотання представника відповідача та залучено в якості третьої особи на боці відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору згідно зі\~ст.53\~ЦПК України ФОП\~ [PERSON] та долучено до матеріалів справи копію договору оренди з додатковими угодами, копію виписки з Єдиного державного реєстру. Та у зв`язку з залученням 3-ої особи, та з метою належного повідомлення та права на пояснення і участі у справі, розгляд справи відкладено на 15.11.2021 року. У підготовче засідання призначене на 15.11.2021 року з`явилися представник позивачів адвокат Черток О.В. та представник відповідача адвокат Попов М.М., інші учасники справи не з`явилися. Протокольно ухвалою суду розгляд справи відкладено на 13.12.2021 року у зв`язку з неявкою третіх осіб. Представником відповідача адвокатом Поповим М.М. 13.12.2021 року було подано до суду клопотання про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи. У підготовчому засіданні 13.12.2021 року був присутній представник відповідача Попов М.М., який подану заяву підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що відповідач згоден оплатити експертне дослідження. Також з`явилася представник позивачів Черток О.В., яка заперечувала проти призначення по справі експертизи та просила відмовити, посилаючись на те, що експертом було досліджено спірні приміщення, а про відсутність технічної документації у відповідача свідчить штраф, накладений на нього з боку ДАБК. Вважають, що відсутні підстави для призначення експертизи. Інші учасники процесу поважність причин неявки суду не повідомили та клопотань до суду не заявляли. Ухвалою суду від 13.12.2021року призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої були поставлені наступні питання: -Чи відповідає виконана реконструкція нежитлового приміщення № 520, розташоване за адресою: [ADDRESS] , з пристосуванням під кафе, вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва. Якщо не відповідає, то в чому полягають невідповідності?; -Який технічний стан багатоквартирного будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ? Чи мають місце пошкодження та руйнування цього будинку, зокрема, тріщини та деформації зовнішніх та внутрішній стін, перемичок та перекриття?; -Якщо мають місце тріщини та деформації зовнішніх та внутрішніх стін, перемичок та перекриття будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , встановити їх технічні причини. Проведення експертизи доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, провадження у справі було зупинено на час проведення зазначеної експертизи. До суду 23.11.2022 року з ОНІДСЕ було повернуто матеріали цивільної справи №522/7611/21 без виконання експертизи внаслідок не сплати рахунку. Ухвалою суду від 19.12.2022 року поновлено провадження та призначено справу до судового розгляду у підготовчому засіданні на 30.01.2023 року. 30.01.2023 року представник позивачів адвокат Черток О.В. надала суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому процесі. У зв`язку з відсутністю електроенергії у приміщенні суду, розгляд справи призначений на 30.01.2023 року було відкладено на 20.02.2023 року Через оголошення у місті Одесі та Одеській області повітряної тривоги, розгляд справи, призначений на 20.02.2023 року, було відкладено на 20.03.2023 року. У підготовчому засіданні 20.03.2023 року була присутня представник позивачів адвокат Черток О. В., інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися. Протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 24.04.2023 року у зв`язку з відсутністю повідомлення на ФОП [PERSON] . У підготовче засідання призначене на 24.04.2023 року з`явилася представник позивачів адвокат Черток О.В., зазначила, що всі учасники справи були повідомлені належним чином, вважає за можливе розгляд справи проводити у їх відсутність. Представник позивачів позовні вимоги підтримала та зазначила, що надані усі докази по справі та Висновок експерта. Щодо клопотання представника відповідача про призначення експертизи зазначила, що вони не скористалися своїм правом до теперішнього часу, не з`являються у судові засідання, це вже неодноразова неявка, що є зловживанням процесуальними правами, в тому числі і правом призначення судової експертизи, а тому вважає, що можливо закрити підготовче засідання та призначити справу до розгляду по суті. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлений належним чином. Заяв, та клопотань на адресу суду від сторін не надходило. Жодних, не розглянутих клопотань, від сторін суду не заявлено. Ухвалою суду від 24 квітня 2023 року було закрито підготовче засідання та справа призначене до розгляду по суті за правилами загального позовного провадження на 08 червня 2023 року У судове засідання, призначене на 08.06.2023 року, з`явилася представник позивачів адвокат Черток О.В., яка зазначила, що всі учасники справи були повідомлені належним чином, вважає за можливе розгляд справи проводити у їх відсутність. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлений належним чином. Заяв, та клопотань на адресу суду від сторін не надходило. Враховуючи неявку відповідача [PERSON] та його представника адвоката Попова М. М., а також третіх осіб в судове засідання, з метою дотримання прав відповідача та третіх осіб, судом оголошено перерву до 25 липня 2023 року. В судове засідання, призначене на 25.07.2023 року, не з`явилися представник позивачів адвокат Черток О.В., відповідач [PERSON] та його представник адвоката Попова М. М., а також треті особи, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, Заяв, та клопотань на адресу суду від сторін не надходило, окрім представника [PERSON] , яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності. З урахуванням зазначеного, тривалості розгляду справи, неповідомлення іншими учасниками справи причин неявки, згідно ч.1,3 ст.223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних матеріалів справи і поданих доказів. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухавши учасників справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить однокімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 34 кв. м. Квартира розташована на першому поверсі 4-поверхового житлового будинку та має суміжні стіни з нежитловим приміщенням офісу-магазину № [NUMBER] що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником якого є відповідач [PERSON] . Позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить двокімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 49,7 кв. м. Квартира розташована на другому поверсі 4-поверхового житлового будинку над нежитловим приміщенням офісу-магазину № [NUMBER] що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником якого є відповідач [PERSON] . В 2019 році відповідач [PERSON] , якийє власником нежитлового приміщення офісу-магазину [ADDRESS] , без погодження з власниками інших житлових приміщень почав здійснювати реконструкцію нежитлового приміщення офісу-магазину з улаштуванням кафе- піцерії. Як вбачається з постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2021р. (справа №420/27/20) по справі за адміністративним позовом Приморської районної\~адміністрації Одеської\~міської ради\~до [PERSON] \~про зобов`язання\~вчинити певні\~дії,- встановлені наступні факти: Посадовою особою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на підставі наказу №01-13/321ДАБК від 16.07.2019 року та направлення для проведення позапланово заходу №001387 від 19.07.2019 року здійснено виїзд з метою проведення позапланового заходу за адресою: [ADDRESS] , нежитлове приміщення офісу-магазину № [NUMBER] . Вказаною перевіркою встановлено, що власником даного об`єкту виконані роботи з реконструкції, а саме з влаштування отвору розмірами 700х700х400мм в залізобетонному перекритті між першим поверхом та підвалом, яке є конструктивним та несучим елементом даного будинку. Проектну документацію на проведення будівельних робіт з реконструкції \~\~ нежитлових приміщень офісу-магазину [ADDRESS] не пред`явлено. За результатами вказаного позапланового заходу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради складено акт №001387 від 24.07.2019 року. У зв`язку із виявленням вищевказаних порушень, складено протокол про адміністративне правопорушення від 24.07.2019 року та 30.07.2019 року прийнято постанову №583/19, якою визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.96 КУпАП та накладено на [PERSON] штраф у розмірі 8500,00 грн. , який сплачено відповідачем у повному обсязі . Проведена повторна позапланова перевірка дотримання вимог містобудівного законодавства за адресою: [ADDRESS] , нежитлове приміщення офісу-магазину № [NUMBER] за результатами якої складно акт №001797 від 15.10.2019 року .Вказаною перевіркою встановлено, що [PERSON] не виконав вимоги припису Управління від 24.07.2019 року. За вказане відповідач знову був притягнутий до адміністративної відповідальності за проведення перепланування. \~\~ Постановою УДАБК ОМР від 30.07.2019 року № 583/19, накладено штраф в розмірі 8500 гривень. 04.11.2019 року за результатами розгляду вищевказаного листа №01-5/173-ОГ, Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради прийнято розпорядження №452 «Про приведення самовільно реконструйованих нежитлових приміщень офісу-магазину № [NUMBER] , які розташовані в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , до первинного стану». Управління ДАБК Одеської міської ради з мотивів повноти даних від 29.10.2020 року за № ОД 101201029240, було зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), щодо об`єкту «Реконструкція нежитлового приміщення офісу-магазина [ADDRESS] з пристосуванням під кафе без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані», що розташоване за адресою: [ADDRESS] , нежитлове приміщення № 520 З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 232860320, вбачається, що право власності на реконструйоване приміщення, було зареєстроване за [PERSON] , [INFO] . В графі «підстава права власності» зазначено декларація про готовність об`єкта до експлуатації. \~\~ При цьому з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 232860320 в розділі об`єкт нерухомого майна вказано: «нежитлове приміщення кафе-магазину № [NUMBER] ». При цьому станом на дату вирішення даної адміністративної справи такого об`єкту нерухомого майна як «приміщення офіс-магазину [ADDRESS] » фактично не існує, натомість за вказаною адресою міститься об`єкт «нежитлове приміщення кафе-магазину № [NUMBER] ». Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2021р. (справа №420/27/20 ) рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року (про відмову у задоволенні позову) по справі за адміністративним позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до [PERSON] про зобов`язання вчинити певні дії залишено без змін. Також судом встановлено, що 01.07.2019 року між [PERSON] , яка діяла на підставі довіреності від імені [PERSON] (Орендодавець) та ФОП [PERSON] (Орендар) був укладений\~договір оренди нежитлового приміщення, а саме Орендодавець передав, а Орендар прийняв у тимчасове платне користування на строк визначений у даному договорі, на умовах оренди, нежитлові приміщення офісу-магазину [ADDRESS] , загальною площею 268,6кв.м. Право власності Орендодавця на приміщення зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. Розмір щомісячної орендної плати за користування приміщенням встановлено в розмірі 3500грн. Строк договору складає 2 роки 11 місяців та 00 днів. (а.с.219-223). Відповідно до додаткової угоди №2 від 18.11.2020 року до договору оренди нежитлового приміщення від 01.07.2019 року, внесені зміни до п.1.1. та п.1.2. Договору та викладено їх в новій редакції: -п.1.1. Орендодавець передав, а Орендар прийняв у тимчасове платне користування на строк визначений у даному договорі, на умовах оренди, нежитлові приміщення кафе-магазину [ADDRESS] , загальною площею 269,1кв.м. -п.1.2.Право власності Орендодавця на приміщення зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 2223682751101). (а.с.224) Згідно інформації Управління державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради, наданої в листі від 10.09.2019 року № 01-5/149-ОГ, за даними єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відсутня реєстрація дозвільних документів на виконання будівельних робіт за зазначеною адресою. Приморською райадміністрацією Одеської міської ради прийнято розпорядження від 04.11.2019 року №452 «Про приведення самовільно реконструйованих нежитлових приміщень офісу-магазину № [NUMBER] , які розташовані в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , до первинного стану». Зазначене відповідачем не виконано. Постановою УДАБК ОМР від 30.07.2019 року № 583/19 [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення містобудівного законодавства та накладено штраф у розмірі 8500 грн. У відповідності до висновку судової\~будівельно-технічної\~експертизи судового\~експерта Рапача\~К.В.\~№ 7/21\~від 22.03.2021 року (а.с.32-44) проведена за заявою [PERSON] від 02.03.2021р., встановлено, встановлено наявність деформаційних процесів у будинку, в результаті яких у одній з несучих стін будинку в районі сходових клітин житлової частини будинку виникла тріщина від першого поверху до горища та тріщини у стелі четвертого поверху, та що виконана реконструкція нежитлового приміщення офісу-магазину № [NUMBER] що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, виконана з порушенням вимог ДБН А. 2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», ДБН В. 2.2-15-2019 «Будівлі і споруди. Основні положення», ДБН В.2.2.-25 2009 «Підприємства харчування» та ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, Вентиляція та Кондиціювання». Також причини пошкоджень та деформацій у житловому будинку [ADDRESS] . Є : тривалий термін експлуатації будинку, та виконання реконструкції нежитлового приміщення офісу-магазину у житловому будинку [ADDRESS] . з втручанням у несучі конструктивні елементи будинку. Таким чином підтверджується доводи позивачів про погіршення умов проживання позивачів. У відповідності до Висновку про технічний стан будівлі за адресою: [ADDRESS] з рекомендаціями з подальшої експлуатації (виконавець Приватне підприємство «Ретроград-Плюс» за 2020 та експерт Салтикова А.С.),(а.с.91- 102) який був наданий відповідачем [PERSON] ,: огляд будинку було проведено у червні 2020 року. В тексті даного документу зазначено, що «…тріщини у кам`яній кладці цоколю не виявлено. Зовнішні несучі стіни, конструкції не мають ознак просідання фундаментів. Стан кладки стін можна визначити задовільним вивалів кладки, деструкції не зафіксовано. Технічний стан перекриттів - задовільний» (пункт 6, аркуш 11-12 висновку). «…Середньозважений знос будівлі складає 24%. Несучі та огороджувальні конструкції будівлі в цілому перебувають у задовільному стані. Під час обстеження деформацій стін, стель та склепіння підвальних приміщень не виявлено…» (акруш 15 висновку). Таким чином, станом на червень 2020 року ПП «Ретроград-Плюс» та експерт [PERSON] зафіксували відсутність деформаційних процесів у несучих конструкціях будинку. Станом на 30.10.2020 року відповідачем за № ОД 101201029240 було зареєстровано повідомлення про закінчення робіт з реконструкції нежитлового приміщення [ADDRESS] . Відповідач влаштував наскрізний отвір у несучому перекритті для влаштування ліфту між нежитловим приміщенням першого поверху і підвалом та наскрізний отвір у несучій стені для забезпечення зручності технологічних процесів, що підтверджується, як Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 7/21 від 22.03.2021 року, так і відповіддю заступника Одеського міського голови на депутатське звернення Народного депутату України Леонова О.О. від 16.10.2019р.; Відповідач влаштував 20 наскрізних отворів у несучих та несучо-огороджувальних конструкціях загальнобудинкового підвалу для прокладання додаткових трубопроводів каналізації та водопроводу для забезпечення власних технологічних потреб, що підтверджується актом комісійного обстеження загального підвального приміщення від 05.09.2019р., актом КП ЖКС «Порто-Франківський» від 18.06.2020р., листом Департаменту міського господарства від 19.11.2020р., відповіддю заступника Одеського міського голови на депутатське звернення Народного депутату України Леонова О.О. від 16.10.2019р. та Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 7/21 від 22.03.2021 року; Відповідач самочинно використав несучо-огороджувальні конструкції будинку з боку [ADDRESS] , встановивши потужні блоки припливно-витяжної системи вентиляції на фасаді будинку під вікнами житлових квартир, змінивши елементи зовнішнього благоустрою фасаду будинку (перемонтувавши водостічні труби, спотворив вигляд архетипу фасаду), огорожею цих блоків заввишки 3,5 метри самочинно захопив частину прибудинкової території, що підтверджується листом Департаменту архітектури та містобудування від 6.04.2021р., який згідно з п. 6.1.7. «Правил благоустрою м. Одеси» уповноважений погоджувати проекти розміщення елементів зовнішнього благоустрою на будинках, які входять в межі «Центрального історичного ареалу м. Одеси»; листом Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 05.07.2021р. про те, що земельна ділянка для встановлення огорожі відповідачу не відводилась та в оренду не надавалась; Відповідачем при монтажі внутрішніх блоків вентиляційної системи було пробито наскрізний отвір в стіні між нежитловим приміщенням та житловою кімнатою квартири [ADDRESS] позивача [PERSON] , що підтверджується відповідним протоколом Національної поліції України від 26.08.2019р. та фотофіксацією до нього. Ці дії відповідача завдали шкоди майну позивача - власнику квартири [ADDRESS] [PERSON] - факт пробиття міжквартирної перегородки при монтажі вентисистеми свідчить про недостатню товщину та невідповідність матеріалу вказаної стіни щодо виконання протипожежних вимог з вогнетривкості, чим порушуються вимоги п. 5.37, 5.43 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки», в яких зазначено, що вбудовані в житловий будинок нежитлові приміщення громадського харчування (ресторанного типу), повинні бути відокремлені від житлової частини будинку протипожежними перегородками та протипожежними перекриттями 1-го типу та мати відокремлені від житлової частини евакуаційні шляхи. Вказані факти підтверджуються змістом Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 7/21 від 22.03.2021 року та свідчать про створення відповідачем небезпеки майну та здоров`ю позивачів, у зв`язку з тим, що у будинку виникли деформаційні процеси, в результаті яких одна з несучих стін будинку в районі сходових клітини виникла тріщина від першого поверху до горища та тріщини у стелі четвертого поверху, тобто порушено цілісність будинку, та про порушення відповідачем прав позивачів на безпечні умови проживання, володіння та користування спільним майном будинку. Відповідачем суду\~не надано\~доказів будь-які\~домовленостей в\~частині використання\~ним спільної\~власності будинку\~між співвласниками\~багатоквартирного будинку\~ [ADDRESS] .\~У відповідності\~до Протоколу\~загальних зборів\~усіх мешканців\~зазначеного будинку\~від 01.06.2019р. 01.06.2019р. та від 23.06.2020р. у наданні згоди відповідачу [PERSON] співвласниками одностайно відмовлено. Між тим, відповідно до п.1.4.1. «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» (надалі «Правил») затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005р. за № 76 переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих приміщень у жилих будинках дозволяється робити після одержання дозволу. Пунктом 1.4.4 Правил встановлено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Для вчинення таких дій відповідно до п. 1.4.5. Правил потрібна згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності. Тобто, видалення/свердлення наскрізних отворів у капітальних несучих стінах та несучих перекриттях, які є об`єктами спільної власності, влаштування додаткових інженерних комунікацій у загальному підвалі/фасаді/горищі та т.п., без згоди усіх співвласників житлового будинку не допускається. Необхідність отримання згоди від співвласників при здійсненні реконструкції у багатоквартирних будинках визначена також і у пунктах 2.2; 3.2; 4.6 «Положення про порядок реконструкції вбудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень в м. Одесі», затвердженого Рішенням Одеської міськради №2153-ХХІІІ від 17.04.2001р. Вказане Положення є чинним, що підтверджено листом Управління ДАБК Одеської міської ради від 4.03.2021р. Вимоги вказаних пунктів даного Положення внесені окремим пунктом до містобудівних умов та обмежень, отриманих відповідачем від Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради від 09.09.2020 р. за № 01-07/376 у вигляді наступного речення: «До початку проектування отримати згоду балансоутримувача (управителя, ОСББ, тощо) житлового будинку, власників (співвласників) приміщень, інтереси яких зачіпаються, проектним рішенням на влаштування кафе». Але ця вимога містобудівних умов та обмежень відповідачем не виконана, чим порушено п.2 ст.5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка визначає, що вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування. Згідно ст.\~383\~ЦК України\~власник квартири\~може на\~свій розсуд\~здійснювати ремонт\~і зміни\~у квартирі,\~наданій йому\~для використання\~як єдиного\~цілого,\~за умови,\~що ці\~зміни не\~призведуть до\~порушень прав\~власників інших\~квартир та\~нежитлових приміщень\~у багатоквартирному\~будинку та\~не порушають\~санітарно-технічних\~вимог і\~правил експлуатації\~будинку.\~ Згідно\~п.1.4.\~«Правил утримання\~жилих будинків\~та прибудинкових\~територій»,\~затверджених Наказом\~Держжитлокомунгоспу України\~17.05.2005\~за N\~76\~визначено умови\~і порядок\~переобладнання,\~перебудови,\~перепланування будинків,\~житлових і\~нежитлових приміщень\~в житлових\~будинках.\~Пунктом 1.4.4.\~встановлено,\~що переобладнання\~і перепланування\~житлових будинків,\~житлових і\~нежитлових приміщень\~в житлових\~будинках,\~які призводять\~до порушення\~тривкості або\~руйнації несучих\~конструкцій будівлі,\~погіршення цілісності\~і зовнішнього\~вигляду фасадів,\~порушення вимог\~протипожежної безпеки\~та засобів\~протипожежного захисту,\~не допускається.\~Перепланування жилих\~будинків,\~жилих і\~нежилих приміщень у житлових будинках, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Але, відповідач змонтував блоки припливно-витяжної вентиляційної системи на фасаді будинку з боку [ADDRESS] (лист Департаменту від 9.04.2021р.) Викид відпрацьованого повітря, забрудненого виробничими відходами (пил, гар, запах, дим та інш.), здійснюється безпосередньо у двір житлового будинку через вікно нежитлового приміщення відповідача, в якому розташована мийка та кухня біля вікон кв. [ADDRESS] (власник- [PERSON] ) та під вікнами спальні кв. [ADDRESS] (власник [PERSON] ), внаслідок чого експлуатація об`єкта громадського харчування здійснюється з порушеннями вимог нормативно-правових документів, суттєво погіршує умови проживання позивачів. Монтаж блоків припливно-витяжної вентиляційної системи на фасаді будинку з боку [ADDRESS] порушують також вимоги п. 7.2.3 ДБН В.2.2.-2: 2009 «Підприємства харчування», яким визначено, що системи опалення і вентиляції у підприємствах харчування (закладах РГ), які вбудовані в будинки іншого призначення повинні проектуватися роздільними з відповідними системами цих будинків. Викиди витяжних систем підприємства харчування (закладу РГ), яке вбудовано у житловий будинок або прибудовано до нього, мають розміщуватися над дахом житлового будинку. Пунктом 6.1.7. «Правил благоустрою м. Одеси» які затверджені рішенням Одеської міської ради від 10.06.2015 р. №6718-VI заборонено розміщення на фасадах будинків, які входять до «Центрального історичного ареалу м. Одеси» вентиляційного обладнання та вентиляційних коробів. Будинок [ADDRESS] входить до меж «Центрального історичного ареалу м. Одеси», що підтверджується листами Управління з питань охорони культурної спадщини Одеської міської ради від 22.06.2021р. та листом Департаменту архітектури та містобудування від 12.07.2021р. У новій редакції ДБН «Житлові будинки», яка введена в дію у 2019 році, пунктом 7.42 ДБН В.2.2-15:2019 прямо заборонено розташування витяжних шахт, повітроводів витяжної вентиляції з вбудованих приміщень перед вікнами квартир та на фасадах житлового будинку. Судом також встановлено, що відповідачем при переобладнанні нежитлового приміщення офісу-магазину в кафе, порушено цілу низку Державних будівельних норм, про що зазначали позивачі в позові: на перегородці, яка відокремлює нежитлове приміщення відповідача від спальні житлової квартири [ADDRESS] (власник [PERSON] ), відповідачем змонтовано сантехнічне та вентиляційне обладнання, що суперечить вимогам пунктам 10.9 та 10.10 ДБН В.2.2-15:2019, яким встановлено, що для забезпечення допустимого рівня шуму та вібрації у житлових приміщеннях при наявності вбудованих у житловий будинок нежитлових приміщень громадського призначення не допускається кріплення санітарних приладів і трубопроводів до міжквартирних стін та перегородок, які огороджують житлові кімнати. Однак, вказані вимоги відповідачем проігноровано, що вбачається з фактичного розташування сантехнічного приладдя мийок та планів з технічних паспортів суміжних житлових приміщень квартири [ADDRESS] та вентиляційного обладнання на стіні, суміжній з кв.1. - згідно п. 5.49 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки» «нежитлові приміщення», приміщення з мокрими процесами повинні розташовувати тільки під житловими приміщеннями з мокрими процесами. Однак цю вимогу ДБН відповідачем не виконано. Як вбачається з технічного паспарту на нежитлове приміщення офіс-магазину [ADDRESS] , складеного КП МБТІ та РОН 20.02.2007р., приміщення за номером 14 та 15, які знаходяться під спальнею позивача [PERSON] (кв. [ADDRESS] ) до початку реконструкції були «підсобними» та в них було відсутнє сантехнічне та вентиляційне обладнання. Після закінчення реконструкції вказані приміщення об`єднані в одне приміщення, в якому зроблено посудомийню та кухню з влаштуванням сантехнічного приладдя та вентиляційної системи. - у несучій стіні, яка відокремлює підвальне приміщення відповідача від загального підвалу будинку, відповідач зробив отвір діаметром 300мм та влаштував у ньому витяжну вентиляцію. У підвальному приміщенні відповідача розташовано виробничі цехи закладу громадського харчування та вбиральні. Таким чином, всупереч вимогам п. 7.41 ДБН В.2.2-15:2019, відпрацьоване повітря з виробничих приміщень та вбиральні викидається до загального підвалу та в подальшому потрапляє в загальний під`їзд і сходові клітини будинку. Тобто забруднене повітря безпосередньо потрапляє до внутрішнього простору житлової частини будинку, що безпосередньо погіршує умови проживання позивачів. - відповідач всупереч вимогам ДБН В.2.2-25:2009 «Підприємства харчування» та «Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів» ДСП №173-96, ДСП 2.2.1-2004 використовує місця загального користування житлової частини будинку (частину загального під`їзду та сходові клітини) для власних виробничих та технологічних потреб, в зв`язку із розташуванням у підвальному приміщенні відповідача цеху для харчових продуктів. Прохід між основним нежитловим приміщенням першого поверху та підвалом відповідача, який повинен бути відгалуженим від житлової частини будинку, відсутній, що вбачається з технічного паспорту на нежитлове приміщення [ADDRESS] , викопіювань з поетажного плану будинку та фотофіксації розташування у житловому під`їзді вхідних дверей до нежитлових приміщення. Таким чином через територію під`їзду та сходові клітини житлової частини будинку здійснюється технологічне переміщення персоналу, завантаження харчових продуктів, товарів, тари, подача готових страв, видалення виробничих відходів та сміття. Такі дії відповідача однозначно погіршують умови проживання позивачів. Більш того, таке ненормативне використання житлової частини будинку порушує вимоги Державних санітарних правил ДСП 2.2.1-2004 в частині забезпечення нормативної санітарно-захисної зони холодного цеху при облаштуванні системи вентиляції та порушує протипожежні вимоги щодо розгалуження шляхів евакуації між мешканцями будинку та персоналом закладу харчування, які встановлено п. 5.37, 5.43 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки». - у відповідності до п. 6.3.2.18 ДБН В.2.2.-25 2009 «Підприємства харчування» для підприємств харчування (закладів РГ), вбудованих або прибудованих до житлових будинків, завантажувальні місця слід передбачати в спеціальних приміщеннях (при завантаженні з боку фасадів будинків, де є вікна) або під навісом (при розвантаженні з торців, де немає вікон). Конструкції цих приміщень та їх опорядження повинні бути з негорючих матеріалів. Допускається не проектувати вказані завантажувальні приміщення при загальній площі підприємства харчування (закладів РГ) до 150 м2. Загальна площа нежитлового приміщення № 520, яке належить відповідачу, згідно з технічним паспортом КП «ОМБТІ та РОН» Одеської міської ради за № 59неж-84-537 від 20.02.2007р. становить 268,6 кв. м., що вимагає від відповідача облаштування завантажувального приміщення з фасаду, або з торця будинку, де немає вікон житлових квартир. Пунктом 55 СанПін 5781-91 «Санітарні правила для підприємств продовольчої торгівлі» передбачено, що не допускається завантаження товару зі сторони двору житлового будинку, де розташовані вікна і входи у квартири. Завантаження належить виконувати з торців житлових будівель, що не мають вікон; із підземних тунелів; зі сторони магістралей, при наявності спеціальних завантажувальних приміщень. Вказані вимоги щодо облаштування завантажувального приміщення відповідачем не виконані, завантаження харчовими продуктами кафе та видалення з нього сміття та виробничих відходів здійснюється через центральних вхід закладу харчування з фасаду будинку зі сторони [ADDRESS] . - пунктом 5.2.4 ДБН В.2.2-25:2009 «Підприємства харчування (заклади ресторанного господарства) та п.2.3 Санітарних правил для підприємств громадського харчування (СанПин 42-123-577-91) при експлуатації підприємства громадського харчування встановлено обов`язкове облаштування та наявність майданчика для збору сміття, який повинен бути відокремленим від сміттєзбиральних майданчиків житлового будинку. На кресленнях, що містяться в технічному паспорті на нежитлове приміщення № [NUMBER] виготовленому КП «ОМБТІ та РОН» Одеської міської ради за № 59неж-84-537 від 20.02.2007р., сміттєпроводи чи сміттєзбиральні камери не зазначені. Облаштування їх відповідачем не виконувалось, чим порушено п. 5.2.4 ДБН В.2.2-25:2009 «Підприємства харчування» та п.2.3 «Санітарних правил для підприємств громадського харчування» (СанПин 42-123-577-91). Пунктом 7.24 ДБН В.2.2-15:2019 встановлено, що системи каналізації вбудованих у житловий будинок нежитлових приміщень громадського призначення повинні бути відокремлені від побутової каналізації житлового будинку, що також порушено відповідачем [PERSON] та підтверджується інформацією «Інфоксводоканалу» від 26.09.2019р. за №М-492 та від 28.02.2021р. за № Ко-66. Пунктом 13.4 ДБН В.2.2-15:2019 встановлено, що при проектуванні реконструкції будинку, або частини будинку повинні бути враховані результати інженерно-геологічних вишукувань. У відповідності до містобудівних умов та обмежень, наданих Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради від 09.09.2020р. за № 01-07/376, [PERSON] для проведення інженерно-геологічних вишукувань повинен отримати дозвіл уповноваженого органу місцевого самоврядування. Однак, як вбачається з відповіді Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради від 31.12.2020р. за № 01-13/ЗПИ, дозвіл на проведення інженерно-геологічних вишукувань для реконструкції нежитлового приміщення № 520 за адресом: [ADDRESS] не надавався. Враховуючи, що будинок [ADDRESS] побудований з каменю-черепашника, улаштування відповідачем отворів в несучій стіні під кв. [ADDRESS] (власник - [PERSON] ) порушує вимоги ДБН-В.1.1-1-94 «Будинки з черепашнику», згідно яких втручання в кладку несучих стін таких будинків заборонено. У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України). Відповідно до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише вказує власнику на його права, а й орієнтовно вказує на його зобов`язання. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Згідно п.2 статті 382 Цивільного Кодексу України усі власники квартир і нежитлових приміщень в багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Аналогічну норму містить Закон України «Про особливості здійснення прав власності в багатоквартирному будинку». Співвласниками зазначеного загальнобудинкового майна є в тому числі і позивачі, що випливає з наданих ними документів, які підтверджують права власності на квартири, а відтак і права власності на спільне майно багатоквартирного будинку. Як визначив Конституційний суд України у своїх рішеннях від 2.03.2004 року за № 4-рп/2004 та від 9.11.2011 року за № 14-рп/2011, власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою, а підтвердження права власності на це не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Отже, законодавчо чітко визначено право власників квартир на спільну власність, як співвласників багатоквартирного будинку. Право на спільну власність будинку невід`ємне від права на приватну власність на квартиру у будинку. Однак, відповідач самовільно здійснював перепланування та змінював цільове призначення нежитлового приміщення першого поверху та підвалу з використанням спільної власності багатоквартирного будинку (несучі стіни та перекриття, огороджувальні конструкції та т.ін.) для власних потреб без отримання згоди всіх співвласників багатоквартирного будинку, в т.ч. позивачів, чим порушив права позивачів на володіння, користування та розпорядження не тільки своїми квартирами, а й спільним майном будинку. Рішеннями Конституційного суду України від 2.03.2004 року за № 4-рп/2004 та від 9.11.2011 року за № 14-рп/2011 визначено, що питання щодо згоди власників квартир - співвласників допоміжних приміщень багатоквартирного будинку - на надбудову поверхів, улаштування мансард і т.ін. з використанням при цьому конструктивних елементів будинку, як і на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда, тощо), має вирішуватися відповідно до законів про власність та інших законів України, передусім до Цивільного кодексу України. Згідно зі статтею 369 ЦКУ встановлено, що співвласники майна, що перебуває у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. А розпорядження майном, що перебуває у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Конституційний суд України у своїх рішеннях від 2.03.2004 року за № 4-рп/2004 та від 9.11.2011 року за № 14-рп/2011 визначив, що під поняттям "мешканці" треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб`єктів, які реалізують право спільної власності. Стаття 41 Конституції України визначає, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Приватні квартири позивачів, як й нежитлове приміщення відповідача, є невід`ємним цілісним будівельним комплексом споруди та не можуть існувати та розглядатися відокремлено від конструктивних елементів будинку, які є спільною власністю мешканців будинку. Виходячи з цього, самочинні та неузгодженні з усіма співвласниками дії відповідача є прямим порушенням прав позивачів на користування та володіння спільною власністю багатоквартирного будинку та завдають шкоди інтересам мешканців будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 5 ст. 319 Цивільного кодексу України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно ст. 383 ЦК України власник квартири/приміщення може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушають санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до п.1.4.1. «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» (надалі «Правил») затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005р. за № 76 переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу. Пунктом 1.4.4. «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» встановлено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Для вчинення таких дій відповідно до п. 1.4.5. «Правил» потрібна згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності. Як вбачається з вимог ст. 369, ст. 382 та ст. 383 ЦК України, Закону України «Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку», містобудівних умов та обмежень наданих Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради від 09.09.2020 р. за № 01-07/376 та «Положення про порядок реконструкції вбудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень в м. Одесі», затвердженого Рішенням Одеської міськради №2153-ХХІІІ від 17.04.2001 р. відповідачу для проведення реконструкції нежитлового приміщення офісу-магазину з улаштуванням кафе- піцерії необхідно було отримати згоду всіх співвласників будинку, що ним зроблено також не було. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав (відповідно до правової позиції, яка викладена в Постанові ВС від 30.03.2021 по справі № 711/2090/16-ц). Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (Постанова ВС від 24.03.2021 по справі № 390/1239/17). У постанові Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року у справі № 125/2625/17 (провадження № 61-4819св19) зроблено висновок, зокрема, щодо застосування статті 391 ЦК України та вказано: «зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав». (Постанова ВС від 24.03.2021 по справі № 272/769/18). За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, а також право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВС від 25.06.2018 по справі № 156/10/17. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позивачі довели належним чином про порушення відповідачем прав позивачів на безпечні умови проживання, володіння та користування спільним майном будинку. При цьому суд враховує, ухвалою суду від 13.12.2021р. на можливість спростування доводів позивачів судом було задоволено клопотання представника відповідача та призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу, проте яку не було проведено з причин, незалежних від суду. Повторне таке клопотання не заявлялось. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними.

Outcome: approved