Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що у сторін під час шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] зазначає, що діти знаходяться на її повному утриманні та вихованні, оскільки після того як сторони почали проживати окремо відповідач [PERSON] зовсім перестав надавати матеріальну допомогу на утриманння дітей. З віком потреби дітей зростають, що в свою чергу тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері з якою проживають діти, на їх утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку, тощо, є загальнозрозумілими та не викликає заперечень. Розмір доходу відповідача позивач не зазначає та просить суд призначити аліменти на утриманння дітей в розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, яким заперечено позовні вимоги про стягненння аліментів у розмірі 1/3 частки, оскільки відповідач належним чином надавав та продовжує надавати матеріальну допомогу на утриманння дітей та добровільно оплачує додаткові витрати. Тобто ремот ком"ютера, купляв мобільні телефони, одяг, тощо. Відповідач зазначає, що обох синів як [PERSON] так і [PERSON] дуже любить, завжди їх підтримував, утримував, забезпечував і допомагає їм всім до цього часу. Лише за останні півроку відповідач надав на утримання дітей більше 30000 (тридцять тисяч) гривень, що в себе включало передачу кошітв особисто на руки дітям (приблизно по чотири тисячі кожному), здійснення перерахунку на картку [PERSON] грошові перекази (3000+500+500+500), придбав для дітей, як [PERSON] так і [PERSON] , одяг на суму більше 7000 гривень, кросівки за 1200 гривень [PERSON] за 1000 гривень, кожному джинси на 1500 гривень, безрукавку за 700 гривень, спортивний костюм за 1000 гривень та інший одяг на суму 2200 гривень, мобільний телефон [PERSON] за 5800 гривень, а [PERSON] за 36000 гривень, також розрахувався за ремонт персонального комп`ютера в сумі 2500 гривень. Також [PERSON] здійснив грошові перекази через «Укрпошта» з призначенням платежу «Аліменти» від 20.05.2023 року і від 10.06.2023 року (копії переказів) по 5000 (пять тисяч) гривень кожний переказ. Відповідач вважає, що позовна заява позивача грунтується виключно на бажаннні та припущеннях. Разом з тим, відповідач [PERSON] зазначає, що ніде офіційно не працює та призваний за мобілізацією, виконує свій громадський обов`язок і проходить службу в збройних силах України, що не є постійним місце роботи із постійним стабільним розміром заробітної плати. Крім того, він зареєстрований і проживав до мобілізації в [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] , [INFO] та матір"ю [PERSON] , [INFO] , які є пенсіонерами за віком, тобто непрацездатними. Відповідач заначає про те, що має змогу сплачувати аліменти в розмірі 2500 гривень (дві тисячі п`ятсот) гривень на кожну дитину, тобто 5000 гривень на двох та сума яку сплачує відповідач добровільно на даний час, згідно квитанцій, забезпечить оплату додаткових витрат на утриманння свої дітей. Відповідно до ч. 2 - 6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06.06.2023 року суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачу направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст.77 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.5-6). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Відповідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданнні встановлено, що діти знаходяться на повному утриманні та вихованнні позивача. Заявлена позивачем вимога позову про стягнення з відповідача аліментів на утриманння дітей\~ в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) є мінімальною та законною. Суд не приймає до уваги запереченння відподповідача [PERSON] про те, що він у добровільному порядку забезпечує дітей, оскільки такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами. Надана ксерокопія квитанцій про сплату коштів від 20.05.2023 року та 10.06.2023 року не відображає, що переказ зазначених коштів було здійснено саме як відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника, відповідно до ст. 187 СК України. Також суд не приймає доводи заперечення в частині стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки такі доводи суперечать ч. 1 ст. 184 СК України, відповідно до якої суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.ст. 181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі N 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Позивач, як одержувач, довела свої вимоги щодо необхідності стягнення аліментів і суд з нею погодився, зокрема тому, що розмір, присуджених до стягнення аліментів, на даний час є мінімальним та зможе забезпечити гармонійний розвиток дітей, оскільки на даний час збільшилися потреби у розвитку, навчанні та вихованні дітей, крім того додаткових витрати відповідач може забезпечувати в добровільному порядку. Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, хоч на даний час відповідач [PERSON] ніде офіційно не працює, є призваним за мобілізацією, виконує свій громадський обов`язок і проходить службу в збройних силах України та служба в ЗСУ не є постійним місце роботи із постійним стабільним розміром заробітної плати, однак такий отримує дохід, з урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей, не погіршать їх матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дітей на утримання від батька відповідно до положень Закону.\~ Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Проаналізувавши досліджені судом докази в їх сукупності, при визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує всі обставини справи, а також вимоги розумності, виваженості, співмірності (пропорційності) і справедливості, суд дійшов висновку визначити розмір аліментів в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дітей відповідно віку до досягнення дітьми повноліття. Згідност. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимогст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеним вимогам. На підставі ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць згідно із вимогами ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Рішення ухвалюється у межах заявлених вимог, на підставі пред`явлених доказів.

Outcome: approved