Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

У вересні 2022 року позивач ТОВ «НОВОБУДОВА» в особі представника Климко А.Д, звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 19 429, 36 грн., та стягнення судових витрат у розмірі 2 481,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 101/0/5-07 від 23.07.2007 та АВІЗО № 379 від 26.03.2009 житловий багатоквартирний будинок за адресою: [ADDRESS] , переданий на баланс, обслуговування і експлуатацію ТОВ «Новобудова». Згідно розрахунку заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, заборгованість відповідача за спожиті ним житлово-комунальні послуги за період з 01.08.2020 по 01.09.2022 становить 19429,36 грн. Враховуючи зазначене, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 19429,36 грн, з яких: основний борг за період з 01.08.2020 по 01.09.2022 - 18044,79 грн, 3% річних від простроченої суми за період з 01.08.2020 по 01.02.2022 -304,22 грн, індекс інфляції за період з 01.08.2020 по 01.02.2022 - 184,72 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.09.2022, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 101/0/5-07 від 23.07.2007 та АВІЗО № 379 від 26.03.2009 житловий багатоквартирний будинок за адресою: [ADDRESS] , переданий на баланс, обслуговування і експлуатацію ТОВ «Новобудова». За нормою ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального та поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. У відповідності до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Положеннями статті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», визначено, що у разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов`язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об`єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України та ч. 3 ст. 11 ЦК України, зобов`язання можуть виникати як з договорів, так і безпосередньо з актів цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується актом прийому-передачі квартири інвестору від 02.11.2007. Зі змісту ст. ст. 156, 162 ЖК Української РСР, власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води, водовідведення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно показань засобів обліку води і теплої енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим місяцем. Як вбачається зі змісту позову та не спростовано стороною відповідача, відповідач отримувала від виконавця житлово-комунальні послуги та відповідно зобов`язана була сплачувати кошти за користування ними, тобто фактично відповідач знаходилася у договірних відносинах із виконавцем. Разом з тим, як встановлено, відповідачем не в повному обсязі вносилася плата за спожиті житлово-комунальні послуги, з огляду на те, що заборгованість відповідача перед позивачем за фактично спожиті житлово-комунальні послуги - 19429,36 грн, з яких: основний борг за період з 01.08.2020 по 01.09.2022 - 18044,79 грн, 3% річних від простроченої суми за період з 01.08.2020 по 01.02.2022 -304,22 грн, індекс інфляції за період з 01.08.2020 по 01.02.2022 - 184,72 грн. Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 526 ЦК України, визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підтвердження заборгованості відповідача, позивач надав до суду розрахунок заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, згідно якого вбачається, що за період з 01.08.2020 по 01.09.2022 у відповідача наявна заборгованість в розмірі 2433,24 грн. Будь-яких заперечень щодо нарахованого позивачем розміру заборгованості відповідачем не заявлялось. У відповідності до положень чинного законодавства, споживач зобов`язаний оплатити спожиті послуги, а виконавець має право вимагати від боржника виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися в певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З 24.02.2022 відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, а відтак вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми за період з 01.08.2020 по 01.02.2022 -304,22 грн, індекс інфляції за період з 01.08.2020 по 01.02.2022 - 184,72 грн, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідач не належним чином виконує свої зобов`язань по оплаті за житлово-комунальні послуги в зв`язку з чим за період з 01.08.2020 по 01.09.2022 у відповідача наявна заборгованість в розмірі 19429,36 грн. За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 19429,36 грн ґрунтується на положеннях чинного законодавства, а відтак є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також приймаючи до уваги те, що стороною відповідача доводи та обґрунтування позову в ході розгляду справи належними та допустимими доказами не спростовані, суд вважає, що позов про стягнення заборгованості є обґрунтованим та доведеним, в зв`язку з чим підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved