Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , який мотивує тим, що з відповідачем вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 17.08.2002 року. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] [INFO] , яка проживає з нею та після розірвання шлюбу проживатиме разом з нею. З лютого 2022 року з відповідачем подружні відносини припинено, оскільки у них різні погляди на сімейне життя, відсутнє взаєморозуміння, між ними втрачено почуття любові та поваги. Після припинення шлюбних відносин проживають окремо, спільне господарство не ведуть. На примирення не згодна, шлюб носить формальний характер, вважає, що родина розпалась остаточно. Просить шлюб розірвати. Просила не надавати строк на примирення. Хортинським районним судом м. Запоріжжя 13.12.2022 року було ухвалено заочне рішення, яким позов [PERSON] задоволено в повному обсязі та шлюб між [PERSON] розірвано (а.с. 34-35). Ухвалою Хортинського районного суду м. Запоріжжя від 17.04.2023 року скасовано заочне рішення скасовано та справу передано на розгляд до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за підсудністю (а.с.101-102). Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.05.2023 року прийнято цивільну справу до свого провадження та призначено справу до розгляду ( а.с. 111). В судовому засіданні представник позивачки наполягав на задоволенні позовних вимог та просив розірвати шлюб між сторонами. Відповідач заперечував щодо задоволення заяви, обґрунтовуючи ти, що шлюб можливо врятувати та відновити сімейні відносини. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовної заяви про розірвання шлюбу. В судовому засіданні в якості свідка було допитано [PERSON] , яка є матірю позивачки та суду пояснила, що шлюб між сторонами триває 20 років, мають спільних 2 дітей - 21 та 11 років. Вважаю, що шлюб успішний. Непорозуміння між сторонами зумовлені відстанью та війною. Донька поїхала за кордон 28.02.2022 року. Їй стало відомо, що в цієї родини погіршились відносини тоді, коли у позивачки погіршились відносини з свідком, з літа минулого року донька припинила спілкування зі нею. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що між [PERSON] та [PERSON] були прекрасні сімейні відносини, останній раз вони спілкувалися в березні 2022 року. Вислухавши думку учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.08.2002 р., який зареєстровано ВІДДІЛОМ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ГРОМАДЯНСЬКОГО СТАНУ ЖОВТНЕВОГО РАЙОННОГО УПРАВЛІННЯ ЮСТИЦІЇ М. КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, про що зроблено відповідний актовий запис № 537 (а.с.6). Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.10). Позивачка зазначає, що з лютого 2022 року сторони припинили подружні відносини, оскільки у них різні погляди на сімейне життя, відсутнє взаєморозуміння, між ними втрачено почуття любові та поваги. Після припинення шлюбних відносин проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Статтею 51\~Конституції України проголошено: шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved