Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

У квітні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей виконавчого комітету Вознесенської міської ради, про визначення місця проживання дітей. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував на те, що з 12 червня 2010 року до 01 грудня 2022 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Мають спільних малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Сторони мешкають нарізно, діти залишилися проживати з батьком. Між сторонами існує спір щодо місця мешкання спільних дітей. В той же час позивач створив для дітей належні умови для проживання, утримання та виховання, зокрема забезпечений благоустроєним житлом, яке за характеристиками придатне для проживання малолітніх, належним чином опікується ними. Враховуючи вказані обставини, [PERSON] просив визначити місце проживання малолітніх разом з ним. Ухвалою суду від 17 квітня 2023 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено орган опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської ради. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі. В судовому засіданні, яке проводилося без особистої участі відповідачки [PERSON] , її представник [PERSON] позовні вимоги визнав повністю. Представниця третіх осіб без самостійних вимог - Служби у справах дітей виконкому Вознесенської міської ради, органу опіки та піклування виконкому Вознесенської міської ради Дробинська Н.В. проти задоволення позовних вимог не заперечувала, вказуючи на те, що позитивне рішення у справі буде відповідати інтересам дітей. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі відповідачки [PERSON] , оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , його представника [PERSON] , представника відповідачки [PERSON] , представниці третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору - Дробинської Н.В. , думку малолітніх [PERSON] та [PERSON] (опитаних в присутності психолога [PERSON] ), дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що з 12 червня 2010 року до 01 грудня 2022 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Мають спільних малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Сторони мешкають нарізно, діти залишилися проживати з батьком. Між сторонами виник спір щодо місця мешкання спільних дітей. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ст. 141 СК України). Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України). При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.ч. 4-5 ст. 19 СК України). Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном (ч.ч. 1, 2 ст. 171 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У рішеннях Європейського суду з прав людини від 16 липня 2017 року у справі «Мамчур проти України» та від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Водночас, Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України», рішення від 07 грудня 2006 року). В судовому засіданні з пояснень учасників судового процесу, а також письмових доказів (а.с. 16, 58-59) встановлено, що позивач [PERSON] проживає у власному житловому будинку по [ADDRESS] (з усіма зручностями), працює поваром в кафе « Кармен », отримує щомісячний прибуток у вигляді заробітної плати. Відповідачка зареєстрована у [ADDRESS] , проте тимчасово проживає та працює у Чеській Республіці. Згідно акту обстеження умов проживання від 20 березня 2023 року позивач мешкає в будинку разом з дітьми, санітарно-гігієнічні умови в будинку задовільні. Будинок облаштований необхідними меблями та побутовою технікою. Для проживання, виховання, навчання дітей створені необхідні умови. Діти постійно мешкають разом з батьком з серпня 2022 року. Малолітній [PERSON] навчається у Вознесенській ЗОШ №7, малолітня [PERSON] - у Вознесенській ЗОШ №4. Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Вознесенської міської ради від 15 травня 2023 року №862/01/01-021-11 зазначено доцільним визначити місце проживання [PERSON] та [PERSON] разом з батьком, що буде відповідати інтересам малолітніх. Малолітні [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні висловили категоричну думку про визначення їх місця проживання разом з батьком. Тому, враховуючи думку малолітніх, висновок органу опіки та піклування, встановлені судом обставини, зокрема тривале усталене проживання дітей з позивачем, належне виконання ним своїх батьківських обов`язків та створення ним належних умов для проживання, виховання, навчання малолітніх, враховуючи тимчасове перебування відповідачки за межами України та відсутність доказів, що б вказували на те, що визначення місця проживання разом з матір`ю буде в більшій мірі відповідати якнайкращим інтересам дітей, а тому суд вбачає підстави для визначення місця проживання [PERSON] та [PERSON] з батьком. За встановлених обставин, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved