Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі - банк, АТ «ОЩАДБАНК») пред`явив до суду позов до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на передане відповідачем, згідно з нотаріальним посвідченим 28.02.2008 та зареєстрованим за №1796 Іпотечним договором, нерухоме майно: однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 55,6 кв.м., житловою - 8,9 кв.м., та належить [PERSON] на праві власності, згідно з свідоцтвом про право власності на квартиру №45 , виданим виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 01.08.2005 та зареєстрованим Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 01.08.2005 за реєстровим №47987, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] , [INFO] , за договором відновлювальної кредитної лінії №2 від 28.02.2008 розмір якої становить 8556,50 Євро, з яких: заборгованість за основним боргом кредитом - 7409,07 Євро, 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 1147,43 Євро, на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» (м. Тернопіль, Майдан Волі, 2, МФО 338545, код ЄДРПОУ 09338500, р/р № [NUMBER] , шляхом проведення прилюдних електронних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28.02.2008 між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», та [PERSON] був укладений договір відновлювальної кредитної лінії №2. Відповідно до умов договору №2 банк надав [PERSON] кредит на споживчі цілі у розмірі 28000 Євро. Умовами Договору передбачено зобов`язання [PERSON] повернути кредит до 27.02.2018 та сплачувати 10,5% річних. Додатковим договором №1 від 05.09.2008 до вищевказаного кредитного договору внесено зміни до нього, зокрема збільшено відсоткову ставку за користування кредитом до 13% річних. З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за даним кредитним договором 28.02.2008 між банком та відповідачем [PERSON] укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А., який зареєстрований в реєстрі за №1796. Згідно з цим договором в іпотеку банку передано майно, а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS] , яка належить відповідачу на праві власності. У зв`язку із невиконанням позичальноким своїх зобов`язань банк звернувся до суду із позовом про дострокове стягнення боргу з позичальника. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.10.2014 у справі №2607/8758/14-ц задоволено позов банку та вирішено стягнути з [PERSON] в користь банку заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №2 від 28.02.2008, в розмірі 20591,07 Євро та 3298,70 грн судового збору. Попри це, станом на 27.07.2021 рішення суду позичальником не виконане, а залишок заборгованості становить 8556,50 Євро. 18.06.2021 банк надіслав відповідачу вимогу про погашення заборгованості, яку він отримав особисто 22.06.2021, однак ця вимога ним не була задоволена. Натомість, 22.06.2021 відповідач звернувся до банку із заявою, у якій повідомив, що частину заборгованості у розмірі 4000 Євро планує погасити до 15.07.2021, а залишок планує сплачувати частинами по 1000 Євро в місць, однак і цього зобов`язання відповідач не виконав. Станом на 27.07.2021 згідно з розрахунком суми заборгованості за кредитним договором №2 від 28.02.2008 загальний розмір заборгованості становить 8556,50 Євро, з яких: 7409,07 Євро - заборгованість за кредитом; 1147,43 Євро - загальна сума 3% річних по простроченому основному боргу. З цих підстав просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 15.09.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 17.03.2022 представник позивача подала суду заяву про долучення до матеріалів справи належним чином завіреної копії судового рішення від 01.12.2021 у справі №607/14085/21, до вказаної заяви долучила зазначене рішення. 24.05.2022 представник позивача подала суду заяву про долучення до матеріалів справи належним чином завірену копію ухвали суду від 15.04.2022 у справі №607/14085/21, до вказаної заяви долучила зазначене рішення. 17.02.2023 представник позивача подала суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, а саме розрахунку заборгованості та копії виписки, до вказаного клопотання долучила зазначені докази. 31.03.2023 представник позивача подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, згідно з якою просила звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на передане відповідачем, згідно з нотаріальним посвідченим 28.02.2008 та зареєстрованим за №1796 Іпотечним договором, нерухоме майно: однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 55,6 кв.м., житловою - 8,9 кв.м., та належить [PERSON] на праві власності, згідно з свідоцтвом про право власності на квартиру №45 , виданим виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 01.08.2005 та зареєстрованим Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 01.08.2005 за реєстровим №47987, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] , [INFO] , за договором відновлювальної кредитної лінії №2 від 28.02.2008 розмір якої становить 7116,50 Євро, з яких: заборгованість за основним боргом кредитом - 5969,07 Євро, 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 1147,43 Євро, на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» (м. Тернопіль, Майдан Волі, 2, МФО 338545, код ЄДРПОУ 09338500, р/р № [NUMBER] ), шляхом проведення прилюдних електронних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В обґрунтування заяви зазначила, що з моменту звернення банком до суду із цією позовною заявою, [PERSON] здійснила погашення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1440 Євро, зокрема: 01.11.2021 - 340 Євро; 01.12.2021 - 350 Євро; 23.12.2021 - 100 Євро; 01.02.2022 - 350 Євро; 03.05.2022 - 200 Євро; 08.06.2022 - 100 Євро. На підтвердження доводів заяви, долучила до неї копії меморіальних ордерів. 31.03.2023 заяву представника позивача про зменшення позовних вимог прийнято до розгляду, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті, про що зазначено у протоколі судового засідання. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Данилевич А.Б. позов підтримала із викладених у позовній заяві мотивів, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог. Також, просила долучити до матеріалів справи письмові пояснення від 18.06.2023, у яких вона просила звернути увагу на практику Верховного Суду від 09.11.2018 у справі №911/3685/17. Також вказала, що 24.01.2020 [PERSON] та [PERSON] зверталися до філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» із проханням не звертатись до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки до закінчення дії мораторію про звернення стягнення на заставне житло по кредитах в іноземній валюті, що підтверджується їх письмовими заявами. Крім цього, у своїй заяві [PERSON] зобов`язався з 24.01.2020 щомісячно вносити кошти на погашення кредиту в сумі по 300 Євро, однак вкотре своє зобов`язання не виконав. На підтвердження пояснень, долучила до них належним чином завірені заяви [PERSON] та [PERSON] від 24.01.2020. Відповідач [PERSON] та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на сторону відповідача - [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача та пояснення від третьої особи до суду не надходили. Наведене, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи у відсутності відповідача та третьої особи. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини. 28.02.2008 відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», правонаступниками якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та [PERSON] (Позичальник) уклали Договір відновлювальної кредитної лінії № 2 (далі - Договір), згідно якого Банк зобов`язується надавати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 28000,00 Євро, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 10,5% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором (п. 1.1. Договору). Кредит надається на споживчі потреби. Кредит надається окремими частинами (траншами) за відновлювальною кредитною лінією, у період до 28.02.2010 року. Сукупна вартість кредиту, графік платежів, вид і предмет кожної супутньої послуги та їх обґрунтування визначені в додатках №№ 1-2 до цього Договору, що є його невід`ємною частиною. На дату закінчення вказаного періоду визначається сума заборгованості за Кредитом, яка підлягає погашенню щомісячно рівними частинами до останнього робочого числа кожного місяця, починаючи з березня місяця 2010 року. Остаточним терміном повернення кредиту є 27.02.2018 (п. 1.2. Договору). Сторони погодили суму Ліміту кредиту і визначили його в розмірі 28000,00 Євро (п. 1.3. Договору). Погашення Кредиту здійснюється у передбачені цим Договором строки шляхом внесення їх до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків, відкритих в ВАТ «Ощадбанк» (п. 1.6. Договору). Позичальник зобов`язався точно в строки, обумовлені цим Договором, повернути Кредит в сумі 28000,00 Євро, своєчасно сплатити проценти за користування Кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги, та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим Договором, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому Договору на першу вимогу Банку в порядку, передбаченому цим Договором достроково повернути Кредит з одночасною сплатою процентів, нарахованих на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити штрафні санкції, як це передбачено в Договорі. Сторони домовились, що розмір збитків визначатиметься Банком самостійно, на що Позичальник цим надає свою згоду (п. 3.3.1. Договору). Позичальник зобов`язався відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з цього Договору (п. 3.3.2 Договору). Виконання Позичальником Зобов`язань за цим Договором забезпечується наступними документами: договором іпотеки однокімнатної квартири, загальною площею 55,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і договором майнової поруки № 1 від 28.02.2008 (п. 4. Договору). З метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором відновлювальної кредитної лінії № 2 від 28.02.2008, 28.02.2008 між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», та іпотекодавцем - [PERSON] укладено іпотечний договір. Згідно з п. 1.1. та 1.2. Іпотечного договору іпотекодавець, як майновий поручитель боржника ( [PERSON] ), передає в Іпотеку, іпотекодержатель цим приймає в Іпотеку в порядку та на умовах визначених у цьому договорі, предмет Іпотеки, що належить іпотекодавцю на праві власності. Предметом Іпотеки за цим договором є нерухоме майно, а саме: однокімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 55,6 кв.м., житловою площею - 8,9 кв.м. У пункті 1.3. Іпотечного договору зазначено, що право власності іпотекодавця на предмет Іпотеки підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру №45 , виданим виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 01.08.2005 та зареєстрованим Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 01.08.2005 за реєстром №47987. Предмет іпотеки є об`єктом спільної сумісної власності та на передачу квартири в іпотеку отримана згода дружини - [PERSON] . Відповідно до п. 1.4. Іпотечного договору сторони домовились, що для цілей даного договору вартість предмета іпотеки становить 301120 грн. При цьому, сторони погодилися з тим, що вартість предмету іпотеки зазначена у цьому пункті Договору, є приблизною вартістю предмету іпотеки на момент передачі у іпотеку. Реалізація іпотеки у будь-якому випадку буде здійснюватися за цінами, що реально склалися на ринку на момент його реалізації та є реальними щодо його відчуження за грошові кошти, в порядку, передбаченому цим Договором та чинним на момент реалізації законодавством Згідно з п.п. 3.1.3. п. 3.1. Іпотечного договору передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим Договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором та/або цим договором. Згідно з вимогами п. 4.2. Договору іпотеки, у випадку невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцем та/або боржником зобов`язання в цілому чи тієї або іншої його частини, а також у інших випадках, передбачених цим Договором, іпотеко держатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеним цим Договором. Згідно з п. 4.1. Іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов`язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який інший час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого з своїх обов`язків, передбачених цим Договором та/або у випадку невиконання боржником своїх обов`язків передбачених кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь яка з гарантій завірень, наданих іпотекодавцем у відповідності з цим Договором, виявиться (стане) недійсною. Відповідно до п. 6.2. Іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі, на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та цим Договором порядку, в тому числі, у відповідності до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя , що міститься в п. 6.6. цього договору. Реалізація предмету іпотеки на який звернено стягнення за рішенням суду або виконавчим написом нотаріуса проводиться у встановленому законодавством порядку (п. 6.4. Іпотечного договору). Вказаний Іпотечний договір 28.02.2008 посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А. та зареєстровано в реєстрі за №1797/30 Квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру №45 , виданим Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 01.08.2005 та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №17829374 від 21.02.2008. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/8758/14-ц від 14.10.2014 стягнуто з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за Договором відновлювальної кредитної лінії № 2 від 28.02.2008 в сумі 20591,07 євро, що в гривневому еквіваленті (згідно встановленого на 28.05.2014 курсу НБУ за 100 євро - 1602,26 грн) становить 329868,94 грн; 3298,70 грн судового збору та сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір за подання заяв про забезпечення позову по справі у розмірі 243,60 грн. Як убачається з розрахунку заборгованості фізичної особи [PERSON] перед філією - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» за кредитним договором №2 від 28.02.2008, станом на 27.07.2021 загальна сума боргу становить 8556,50 Євро (272171,22 грн), з яких: загальна сума заборгованості - 7409,07 Євро (235672,88 грн); загальна сума 3% річних - 1147,43 Євро (36498,34 грн). Станом на 27.07.2021 офіційний курс НБУ гривні до Євро становить 1,00 Євро - 31,8087 грн. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/14085/21 від 01.12.2021 стягнуто із [PERSON] на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість сумі 1147,43 Євро, що складає 3% річних від прострочених сум заборгованості за тілом кредиту; 2 270,00 гривень сплаченого судового збору. Зазначене рішення набрало законної сили 10.01.2022. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/14085/21 від 15.04.2022 поновлено [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.12.2021 в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.12.2021 в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості - залишено без задоволення. Зазначена ухвала набрала законної сили 20.04.2022. Як убачається з розрахунку заборгованості фізичної особи [PERSON] перед філією - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» за кредитним договором №2 від 28.02.2008, станом на 28.11.2022 заборгованість [PERSON] перед банком складається із заборгованості за простроченим кредитом в розмірі 5969,07 Євро, а також банком нараховано 3% річних по всіх сумах простроченого боргу в сумі 1147,43 Євро, а тому загальна сума заборгованості, яку просить стягнути позивач становить 7116,50 Євро. Відповідно до виписки по рахунку [PERSON] за період з 28.02.2008 по 31.12.2016 неналежно виконувала зобов`язання за кредитним договором. [PERSON] здійснила погашення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1440,00 Євро, зокрема: 01.11.2021 - 340 Євро; 01.12.2021 - 350 Євро; 23.12.2021 - 100 Євро; 01.02.2022 - 350 Євро; 03.05.2022 - 200 Євро; 08.06.2022 - 100 Євро, що підтверджується меморіальними ордерами №4386894920 (#844386894920 від 01.11.2021, №6801773820 (#86801773820 від 01.12.2021, №3383819520 (#883383819520 від 23.12.2021, №3367999420 (#913367999420 від 01.02.2022, №4921327620 (#964921327620 від 03.05.2022, №8761402320 (#988761402320 від 08.06.2022. Як убачається із наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень постанови Тернопільського апеляційного суду від 23.01.2023, яку також було долучено до матеріалів справи представником позивача, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.12.2021 змінено в частині стягнення із [PERSON] на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором №2 від 28.02.2008, що складає 3% річних від прострочених сум за тілом кредиту, зменшивши стягнення з 1147,43 Євро до 1122,60 Євро. Зменшено суму стягнутого судового збору - із 2270 грн. до 2220,74 грн. В іншій частині рішення залишено без змін. 24.01.2020 [PERSON] та [PERSON] подали до філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» заяви, у яких просили не звертатись до суду із позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS] , до закінчення мораторію про звернення стягнення на житло по кредитах взятих в іноземній валюті. Заяву обґрунтовано їх скрутним матеріальним становищем, а у заяві [PERSON] він зазначив, що буде сплачувати мінімум 300 Євро кожного місяця, по можливості і більше. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права: Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За умовами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу дії частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Отже, за загальним правилом право розпоряджатися майном належить власнику, а особа, яка не є власником, таким правом не наділена. Згідно з частинами першою та третьою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом. В силу статті 1 Закону України «Про іпотеку» (тут і далі у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. За приписами частини першої статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Право Іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку встановлене Конституцією України та статтею 35 Закону України «Про іпотеку». Згідно із частиною першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Аналіз положення цієї статті дозволяє дійти висновку, що законодавцем передбачено право іпотекодержателя захистити свої майнові права у зв`язку з невиконанням (неналежним виконанням) боржником основного зобов`язання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки одним із таких способів: у позасудовому порядку (згідно із договором про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі виконавчого напису нотаріуса) або у судовому порядку за рішенням суду. В силу статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Вимога, встановлена частини першої цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону України «Про іпотеку») є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону України «Про іпотеку»); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку»). За змістом частини першої статті 12, частини першої статті 33 та статті35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону. Крім того, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. Також, суд бере до уваги, що згідно висновку, викладеного в постанові від 12.05.2020 у справі №921/730/13-г/3, ВП ВС наголосила, що при розгляді справи про звернення кредитором стягнення на майно заставодавця (іпотекодавця, майнового поручителя) останній може заперечувати проти суми заборгованості за основним зобов`язанням, навіть якщо вона встановлена судовим рішенням у справі за позовом кредитора до боржника та/або поручителя, зокрема доводити, що сума боргу є меншою або відсутня взагалі. Рішення суду, яким вирішено спір між кредитором та боржником та/або поручителем щодо стягнення заборгованості, яким визначено розмір такої заборгованості, не має преюдиційного характеру для заставодавця (іпотекодавця, майнового поручителя) за основним кредитним зобов`язанням і за загальним правилом не може бути оскаржено в апеляційному порядку такою особою у разі її не залучення до участі у справі. Закон не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків. У цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звіряння розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі №916/2403/18, від 09.11.2018 - у справі №911/3685/17. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, судом установлено, що банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором. Позичальнику було видано кредит, що підтверджується копією виписки по рахунку [PERSON] за період з 28.02.2022 по 31.12.2016, що є належним та допустимим доказом в розумінні статей 77, 78 ЦПК України щодо підтвердження отримання коштів. В судовому засіданні встановлено, що зобов`язання, забезпечене заставою, не виконане, що підтверджується розрахунком заборгованості фізичної особи [PERSON] перед філією - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» за кредитним договором №2 від 28.02.2008, станом на 28.11.2022. При цьому, суд зазначає, що при здійсненні вказаного розрахунку заборгованості та у поданій представником позивача заяві про зменшення позовних вимог не було враховано, що постановою Тернопільського апеляційного суду від 23.01.2023, заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.12.2021 змінено в частині стягнення із [PERSON] на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором №2 від 28.02.2008, що складає 3% річних від прострочених сум за тілом кредиту, зменшивши стягнення з 1147,43 Євро до 1122,60 Євро. Відтак, зазначена у розрахунку та заяві про зменшення позовних вимог сума заборгованості перед позивачем вичислена не правильно, оскільки до 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) становить 1122,60 Євро, а тому позовні в имоги в цій частині підлягають до часткового задоволення. Отже, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 7091,67 Євро (Розрахунок: 5969,07 Євро - заборгованість за основним боргом по кредиту + 1122,60 Євро - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу по кредиту = 7091,67 Євро). Згідно з вимогами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач у судове засідання не з`явився та не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, відповідно до Іпотечного договору від 28.02.2008 і вимог спеціального закону. Відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку» (чинної станом на дату ухвалення рішення), у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Тому, суд приходить до висновку, що у позивача достатньо підстав встановити спосіб реалізації нерухомого майна предмета іпотеки за Іпотечного договору від 28.02.2008, шляхом проведення електронного аукціону, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманняс Закону України «Про іпотеку», встановивши початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, яка буде проведена суб`єктом оціночної діяльності в межах процедури виконавчого провадження. При цьому, щодо виконання рішення суду. Згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України діє воєнний стан. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року №2120-IX«Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» Верховна Рада України постановила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту: «5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону». Ураховуючи, що на момент ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Надалі у разі припинення запровадження воєнного стану дія загальних правил Закону України «Про іпотеку» відновить свою дію без окремого рішення та закону. Таким чином, враховуючи вимоги частину першу статті 141 ЦПК України, беручи до уваги, що судом було частково задоволено позов, з відповідача [PERSON] на користь позивача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» слід стягнути судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2337,71 грн (7091,67 / 7116,50 * 2270 = 2262,08), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial