Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог, ствердила, що 05.08.2017 року вона уклала шлюб з [PERSON] , місце державної реєстрації Комунарський район, місто Запоріжжя, відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що зроблений актовий запис № 612. Шлюб із відповідачем не розірваний. У шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із позивачем по місцю перебування, що підтверджується копією довідки внутрішньо-переміщеної особи/дитини [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Як зазначає позивач, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень [PERSON] самостійно не зможе забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) оскільки з 24.06.2021 року [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] на посаді водія/матроса має постійний щомісячний дохід у розмірі 60000-70000 гривень. Заробітну плату відповідачу виплачує фінансово- економічна служба військової частини [NUMBER] . У зв`язку з цим, позивач просила ухвалити рішення, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), а саме з місця роботи військової частини [NUMBER]/[NUMBER] за адресою [ADDRESS], але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи стягнення з 22.03.2023 року і до повноліття дитини. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву у якій просила проводити розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 55). Відповідач в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надіслав заяву про визнання позовних вимог, просив проводити розгляд справи без його участі (а.с. 44). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 06.04.2023 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено справу до судового розгляду на 15.05.2023 року. Ухвалою від 15.05.2023 року розгляд справи було відкладено в зв`язку з неявкою відповідача. Довідкою від 22.06.2023 року розгляд справи відкладено в зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приймаючи до уваги, що відповідачем подано заяву про визнання позову і таке визнання, на думку суду, не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб судом встановлено наступне. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно копії витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 2310-094065-2017, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідно до копії довідки від 17.10.2022 № 2607-7001570367 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] фактично проживає [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 13.12.2017 виданого Комунарським районним у місті Запоріжжі відділі реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області, сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Відповідно до довідки №04-18/3-813 від 31.07.2019 року про реєстрацію місця проживання, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 31 липня 2019 року (а.с. 8). Згідно копії довідки від 17.10.2022 № 2607-7001570513 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , [INFO] , фактично проживає в [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 05.08.2017 року Комунарським районним у місті Запоріжжі відділі реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області, сторони зареєстрували шлюб 05.08.2017 року, прізвище подружжя « [PERSON] » (а.с. 10). Згідно копії військового квитка серії [NUMBER] та копії довідки в/ч [NUMBER] , [PERSON] перебуває на військовій службі в військовій частині [NUMBER] [ADDRESS] з 24.06.2021 року (а.с. 13-16). Відповідно до копії звіту про здійснення відрахування та виплати, відповідач отримує заробітну плату (а.с. 17). Відповідно до інформаційного листа від 24.03.2023 року № 04-46/3/2222 Управління державної реєстрації фізичних осіб, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 21.11.1986 року (а.с. 23). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо утримання своєї дитини до досягнення нею повноліття. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III (далі Закон № 2402-III) та Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік». Так, утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2272 гривні. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. В результаті спільного проживання у них народився син: [PERSON] , [INFO] , який є малолітнім, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). [PERSON] працездатна особа, що підтверджується довідкою з військової частини [NUMBER] [ADDRESS]. Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання своєї дитини покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані її утримувати до досягнення нею повноліття, право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. Отже, враховуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги необхідність створення для дитини такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, визнання позову відповідачем, а також зважаючи на приписи статті 13 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітня. Визначений судом розмір аліментів на переконання суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду - з 22 березня 2023 року. Щодо розподілу судових витрат. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (1073,60 грн). На підставі ст. ст., 84, 180-182, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved