Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - Позивач, «Київводоканал») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Позивач на платній основі надавав послуги з водопостачання та водовідведення в помешкання відповідачів, однак останні не виконали свого обов`язку щодо сплати спожитих послуг у зв`язку з чим, у них виникла заборгованість за період з 01.11.2019 по 30.09.2022, яка складається з заборгованості з оплати послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 14342,91грн., та заборгованості з внесення плати за абонентське обслуговування в розмірі 230,98грн. Крім того, у зв`язку з простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, позивач просить стягнути з відповідачів 3% річних в розмірі 534,76грн., інфляційні втрати в розмірі 3443,70грн. та судовий збір в розмірі 2481грн. Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 04.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Копію позовної заяви з додатками направлено відповідачам та встановлено строк для подання відзиву на позов. У судове засідання представник позивача не з`явився, до суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позовну заяву у повному обсязі з врахуванням поданих письмових пояснень. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно приписів ч.11 ст.128 ЦПК України, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке надійшло на адресу суду із відміткою «вручено особисто».Процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, заперечень чи інших заяв по суті справи, відповідач [PERSON] не скористався. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином, через канцелярію суду надала заяву про часткове визнання позову, просила суд не стягувати з неї судовий збір, оскільки вона є інвалідом 2 групи, не стягувати пеню та штрафні санкції, а також застосувати строк позовної давності. Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачці були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне ухвалити відповідне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Так, «Київводоканал» здійснює надання послуг з водопостачання та водовідведення в тому числі до квартири за адресою: [ADDRESS] , в якій, відповідно до відомостей електронного реєстру територіальної громади м.Києва «ГІОЦ/КМДА» зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про права власності на житло від 31.08.1998, [PERSON] належне 1/2 частини квартири за вищезазначеною адресою. За вимогами п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 1 ч.2 ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» передбачено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги - водопостачання, газ, електричну і теплову енергію, інші послуги - стягується по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Як вбачається з розрахунку суми заборгованості, відповідачі є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . За даним особовим рахунком наявна заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з листопада 2019 по вересень 2022 в розмірі 14342,91грн., інфляційні втрати в розмірі 3443,70грн., 3% річних в розмірі 534,76грн. та плата за абонентське обслуговування за період з квітня 2022 по вересень 2022 в розмірі 230,98грн., що підтверджуєьбся відповідним розрахунком заборгованості. За положенням статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Одностороння відмова від зобов`язання, одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За приписом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідачка [PERSON] просила суд застосувати строки позовної давності до виниклих правовідносин. Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» передбачає форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду. Враховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримання захисту за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Відлік позовної давності обчислюється з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. До позовних вимог «Київводоканалу» про стягнення заборгованості згідно зі ст.257 ЦК України встановлено позовну давність тривалістю у три роки. Частинами четвертою, п`ятою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. При цьому, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права. Так, «Київводоканал» звернулось з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення 02.12.2022, а тому трьох річний строк рахується за три роки до пред`явлення позову, а саме з грудня 2019. Представником позивача надано до суду розрахунок заборгованості комунальних послуг, в якому розрахунок здійснено з листопада 2019, який було перевірено судом і визнано обґрунтованим. Таким, чином, суд дійшов висновку про можливість застосування строків позовної давності та вважає за необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення за період з грудня 2019 по вересень 2022 в розмірі 13903,90грн. та заборгованості з внесення плати за абонентське обслуговування в розмірі 230,98грн. Щодо інфляційних витрат та 3% річних. Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)" (№530-ІХ від 17.03.2020 року), на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року зі змінами "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19", з 03.04.2020 року на всій території України запроваджено карантин. Зважаючи на те, що на території України з 03.04.2020 року було запроваджено карантин, на період дії якого Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)" (№530-ІХ від 17.03.2020 року) заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період з 03.04.2020 по вересень 2022 на суму боргу за послуги з водопостачання та водовідведення порушує права споживачів. Відтак, з відповідачів підлягають стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період з грудня 2019 по квітень 2020 на загальну суму в 2458,52грн. Щодо стягнення судових витрат. Позивачем при зверненні з позовом до суду були понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2481грн., що підтверджується платіжним дорученням №10311. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача 2219,03грн. (2481 х 16593,4 : 18552,35) в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору тобто по 1109,52грн. з кожного. Відповідно до довідки МСЕК від 06.12.2006, [PERSON] має другу групу інвалідності, а тому, відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» остання підлягає звільненню від сплати судового збору та компенсації вказаної суми на користь позивача за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: partial