Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшов вказаний позов для розгляду за підсудністю. В обгрунтування позивач зазначив, що 08.06.2007 він з відповідачем зареєстрували шлюб, від шлюбу мають доньку, [PERSON] , 2011 р.н. Подружнє життя з відповідачем не склалось через відмінність характерів, різні точки зору на життя та шлюб, втрату любові та поваги. Шлюб між сторонами фактично припинено та має формальний характер. Спільне господарство сторони не ведуть, проживають окремо. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому він наполягає на розірванні шлюбу. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 50% сплаченого судового збору. Ухвалою суду від 31.05.2023 справу прийнято до свого провадження в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін), відповідачу надано строк на подання відзиву на позов. Копію позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням за її зареєстрованим місцем проживання, але відправлення повернуто до суду. Відзиву на позов суду не надано. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, до суду не надходило. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи відсутність згоди позивача на заочний розгляд справи, як це передбачено п.4 ч.1 ст. 280 ЦПК України, підстави для проведення заочного розгляду відсутні. У зв`язку з розглядом справи без виклику сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») був зареєстрований 08.06.2007 Червонозаводським районним у місті Харкові ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській обл., про що видано свідоцтво [NUMBER] та вчинено актовий запис №195. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Спори щодо місця проживання та утримання дитини наразі відсутні. Спори щодо поділу спільного майна подружжя наразі відсутні. Також встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, шлюб має формальний характер, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе, шлюб необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 50% сплаченого судового збору, суд зазначає, що згідно положень п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати зі сплати судового збору, у разі задоволення позову. Оскільки законодавством не передбачено можливість стягнення частини судового збору у разі повного задоволення позову, тому згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача вся сума судового збору у розмірі 1073.60 грн.

Outcome: approved