Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

30.05.2023 [PERSON] та [PERSON] через адвоката Леонова О.Є. звернулись до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді від 14.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 26.07.2023; витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетин кордону відповідачем. У судове засідання позивачі та їхній представник не з`явилися, представник позивачів подав заяву, в якій позов підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи оповіщався у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав. Згідно вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За згодою представника позивачів суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 10.05.2023, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Крайчинською Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 333 [PERSON] , [PERSON] , від імені якого діяла [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої 10.04.2023 спеціалістом з консульських та адміністративних питань Посольства України в Королівстві Таїланд Дейнеко Д.О., зареєстрованої в реєстрі за № 219/04/23, [PERSON] продали у рівних частках по [PERSON] та [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.\~8-10). У зв`язку з чим відбулося відчуження майна відповідача на користь позивачів у спосіб, передбачений законом. Проте, у вказаній квартирі станом на 18.05.2023 зареєстрований [PERSON] , про що свідчить довідка про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 2756 від 19.05.2023, видана Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради (а.с. 13). Представник позивачів зазначив, що відповідач у вказаній квартирі вже тривалий час не проживає, участі у витратах на утримання житла не приймає, право власності на квартиру у нього припинено на підставі договору купівлі-продажу від 10.05.2023. Попри це, [PERSON] досі зареєстрований у вказаній квартирі, що перешкоджає позивачам розпоряджатися власним майном на свій розсуд. За твердженням позивачів добровільно знятися з реєстраційного обліку [PERSON] не має можливості, оскільки перебуває за кордоном з 2020 року. Як убачається з листа Державної прикордонної служби України від 19.06.2023 № 91-28769/18/23-Вих, [PERSON] 15.03.2020 виїхав за кордон України і не повертався. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша статті 316 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин першої, другої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із частинами першою, другою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За положеннями статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, припинення права власності на житло у колишнього власника тягне за собою втрату ним права користування житлом, а тому суд знаходить підстави для задоволення позову. За таких обставин, враховуючи,\~що позивачами\~доведено факт\~припинення права\~власності у\~відповідача [PERSON] \~на квартиру\~за [ADDRESS] ,\~а також\~зважаючи на\~те,\~що відповідач\~самостійно зобов`язання\~щодо зняття\~з реєстраційного\~обліку не\~виконав,\~суд вважає,\~що позовні\~вимоги позивачів\~є обґрунтованими\~та підлягають задоволенню. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved