Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

У травні 2023 року позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 240122,47 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про те, що 17.11.2022 року о 18.29 год в м. Києві по Дніпровському шосе (з?їзд на вул. Велика Окружна) сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «VolkswagenTiguan»державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля марки «LandRoverRangeRoverEvoque» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власником якого є [PERSON] , в результаті якої належний позивачу транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01.02.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно звіту про визначення матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, від 17.11.2022 року № 4474, вартість матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику пошкодженого транспортного засобу, становить 370 122,47 грн. На моменту дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована АТ «Просто-страхування» згідно полісу АР/6138141 від 11.02.2022 року. АТ «Просто-Страхування» перераховано страховий платіж у розмірі 127 400 грн. безпосередньо на станцію технічного обслуговування, де проводились ремонтні роботи автомобіля позивача. Однак, оскільки страхова виплата не покриває завданий позивачу матеріальний збиток, а відповідач у добровільному порядку відмовляється від відшкодування різниці між страховою виплатою та завданою шкодою, позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29.05.2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 72-73). Відповідач відзив до суду не надав. Заяв процесуального характеру, клопотань від учасників справи до суду не надходило. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, позовна заява з додатками були направлені відповідачу за адресою місця реєстрації, однак не були отриманні останнім, поштове направлення повернулось до суду без вручення адресату у зв?язку із закінченням встановленого строку для зберігання. За вказаних обставин, суд надходить до висновку про розгляд справи на підставі наявних у справі доказів за матеріалами справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступних висновків. З матеріалів справи судом встановлено, що транспортний засіб марки «LandRoverRangeRoverEvoque» державний номер [NUMBER] зареєстровано на праві власності за [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 11-12). 03.05.2022 року [PERSON] на ім? [PERSON] видано довіреність, посвідчену консулом Посольства України в Королівстві Нідерланди Шеметою В.Д., якою [PERSON] уповноважив [PERSON] на розпорядження (продаж) та експлуатацію транспортного засобу марки «LandRoverRangeRoverEvoque» державний номер [NUMBER] (а.с. 13-14). Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20), факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою для неї, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної вказаному майну. 17.11.2022 року о 18.29 год [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки«VolkswagenTiguan» державний номерний знак [NUMBER] , в м. Києві по Дніпровському шосе, з?їзд на вул. Окружна дорога, порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме - не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «LandRoverRangeRoverEvoque» державний номер [NUMBER] , що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів. Дій водія [PERSON] кваліфіковано за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01.02.2023 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 15). В силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК наявність винних дій [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 17.11.2022 р., є доведеною, доказуванню не підлягає. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, № 4474 від 17.11.2022 року, вартість відновлювального ремонту КТЗ 370 122,47 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу- 253 682,85 грн., ринкова вартість КТЗ - 993 011,04 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ - 253 682,85 грн. (а.с. 33). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 06 червня 2018 року у справі № 597/1070/15-ц (провадження № 61-9445св18), зазначено, що пунктом 1 частини першої статті 395 ЦК України передбачено, що речовим правом на чуже майно є право володіння. За статтею 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Таким чином, позивач, яка хоч і не є власником транспортного засобу «LandRoverRangeRoverEvoque» державний номер [NUMBER] , але має законне право володіння майном, відтак, також право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Частиною другою статті 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). За змістом положень ст. 1188 ч. 1 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1192 ЦК України визначено способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, відповідно до частини першої якої, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому, на його вимогу, відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну. Разом з тим, така шкода повинна визначатися відповідно до Методики товарознавчої експертизи оцінки транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (в редакції Наказу Міністерства юстиції N 1335/5/1159 від 24.07.2009р.). Відповідно до п. 1.4. вказаної Методики, вона застосовується з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ та визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ. Згідно з пунктом 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). У поданому позові, позивач вказує, що відповідно до поданого звіту, вартість матеріального збитку, завданого позивачу, становить 370 122,47 грн. Однак, з поданого позивачем звітупро визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, № 4474 від 17.11.2022 року, 370 122,47 грн. - це вартість відновлювального ремонту КТЗ без урахування коефіцієнта фізичного зносу. Натомість, вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, а відповідно і вартість матеріального збитку, завданого у зв?язку із пошкодженням транспортного засобу «LandRoverRangeRoverEvoque» державний номер [NUMBER] , становить саме 253 682,85 грн. (а.с. 33). Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 4474 від 17.11.2022 рокуздійснено повноважною на це особою, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а тому сумнівів у суду не викликає. Станом на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована АТ «Просто-страхування» згідно полісу АР/6138141, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 130 000 грн., франшиза - 2600 грн. (а.с. 16). У позові позивач зазначає, про виплату АТ «Просто-страхування» на її користь страхової виплати у розмірі 127 400 грн. Відтак, просить стягнути з відповідача різницю між страховою виплатою та розміром завданого матеріального збитку. За встановлених обставин, суд надходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача матеріального збитку у розмірі 123 682,85 грн. (вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 253 682,85 грн. - страхова виплата 127 400 грн. - 2 600 грн. франшиза). У зв?язку із чим, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial