Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

В березні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 79 808,50 грн., а також судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що [PERSON] 11.03.2021 був прийнятий на роботу до АТ «Українська залізниця» на посаду менеджера четвертого територіального управління Офісу з безпеки. Для виконання службових обов`язків згідно акту від 31.08.2021 та накладної-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів відповідачу було надано в тимчасове користування монокуляр тепловізійний, модель EVO-SHOT-PRO-F-384, інв. № 128060288796. 14.03.2022 у зв`язку із закінченням строку трудового договору [PERSON] було звільнено. За результатами інвентаризації було встановлено нестачу вказаного монокуляру. За фактом встановлення нестачі було проведено перевірку, згідно результатів якої останнім користувався монокуляром відповідач [PERSON] .До теперішнього часу відповідач одержаний ним монокуляр тепловізійний не повернув, у зв`язку з чим підприємству заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 79\~808,55 грн. Посилаючись на вказані обставини, АТ «Українська залізниця» в особі РФ «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» звернулось з даним позовом до суду. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.03.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. В судовому засіданні представник позивача Павлова І.В., яка приймає участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. 08.08.2023 подала до суду клопотання про доручення до матеріалів справи доказів відсутності ведення журналу у підрозділі Одеського територіального управління Апарату директора з економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця», про який зазначив у своїх показаннях відповідач. Вказане клопотання підтримала в судовому засіданні, просила поновити строк на подачу доказів, оскільки про такий журнал відповідач, допитаний судом в якості свідка, повідомив суду в судовому засіданні лише18.07.2023. Вказане клопотання протокольною ухвалою суду 08.08.2023 задоволено, строк на подачу доказів поновлено. В судовому\~засіданні 18.07.2023\~представник відповідача\~ адвокат\~Титаренко\~Ю.О.\~заявив усне\~клопотання про\~допит відповідача\~під присягою\~в якості\~свідка,\~оскільки його\~після звільнення\~з АТ\~«Українська залізниця»\~у нього\~відсутня можливість\~надати суду\~письмові докази,\~що свідчать\~про порядок\~користування монокуляром\~тепловізійним,\~модель EVO-SHOT-PRO-F-384,\~інв.\~№ 128060288796\~під час\~виконання ним\~службових обов`язків на посаді менеджера четвертого територіального управління Офісу з безпеки. Вказане клопотання протокольною ухвалою суду було задоволено. Також адвокат Титаренко Ю.О. просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки надані позивачем докази є суперечливими та жодним чином не підтверджують, що мала місце протиправна бездіяльність саме відповідача щодо неповернення монокуляру після припиненням з ним трудового договору, що призвело до спричинення позивачу матеріальної шкоди. Відповідач [PERSON] \~в судових\~засіданнях 18.07.2023\~та 08.08.2023\~позов не\~визнав,\~пояснив під\~присягою,\~будучи допитаним\~судом в\~якості свідка,\~що під\~час свого\~перебування на\~посаді менеджера\~четвертого територіального\~управління Офісу\~з безпеки\~його посадовими\~обов`язками з\~серпня по\~листопад 2021\~року була\~фіксація та\~розслідування фактів крадіжок дизельного палива працівниками АТ\~«Українська залізниця». Для чого в своїй роботі за необхідності, заходячи на добове чергування з 14:00\~год. до 04:00 год. - 05:00 год. він використовував в денний час квадрокоптер щоб за допомогою відео фіксувати факти зливу або скидання діжок з дизельним паливом працівниками АТ\~«Українська залізниця», а в нічний час монокуляр тепловізійний (тепловізор) для фіксації таких фактів. При цьому за усним наказом заступника начальника четвертого територіального управління Офісу з безпеки [PERSON] він дійсно розписався про отримання за накладною від 31.08.2023 квадрокоптера та тепловізора. Однак в той же день передав їх на зберігання в кабінет свого начальника [PERSON] . В подальшому він лише декілька разів брав тепловізор для використання в роботі оскільки зарядного пристрою для батарей для нього в комплекті не було. При цьому, не лише він використовував в своїй роботі такий пристрій, а і інші менеджери з аналогічними посадовими обов`язками, яких в підрозділі було близько 20 осіб, про що вони кожного разу розписувались у відповідному журналі в кабінеті заступника начальника Ткачука П.Г. А списував з них такі пристрої [PERSON] особисто, під час їх повернення після зміни та використання в роботі, про що відповідач ніколи не розписувався, оскільки не вважав за доцільне стояти над головою свого начальника, контролюючи його роботу. Також наголошував, що він користувався останній раз тепловізором ще восени 2021\~року, а з грудня 2021 року взагалі мав інші посадові обов`язки, знаходячись безпосередньо в ДЕПО при екіпіровці поїздів та за посадовими обов`язками слідкував за заправкою тепловозів, роблячи заміри спеціальним пристроєм, для чого йому не потрібен був тепловізор. Також наголосив на тому, що при звільненні у березні 2022\~року жодних претензій до нього з боку АТ «Укрзалізниця» не виникало, а питання про загублений тепловізор виникло вже після його звільнення. Хоча він звертався до свого колишнього роботодавця і в листопаді 2022 року, коли отримував довідку про середній заробіток. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника відповідача, заслухавши покази відповідача як свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно наказу (розпорядження) № 595/ос від 11.03.2021 [PERSON] був прийнятий на роботу до Акціонерного товариства «Українська залізниця» на посаду менеджера четвертого територіального управління Офісу з безпеки АТ «Укрзалізниця». Тип договору строковий, з 12.03.2021 до 14.03.2022 (а.с.\~17). Для виконання службових обов`язків, згідно Акту від 31.08.2021 [PERSON] було надано в тимчасове\~користування на\~відповідальне зберігання монокуляр тепловізійний, інв. №\~.1280602888796, придбаний АТ «Укрзалізниця» на підставі договору поставки від 22.12.2018 № ОД/НО-18-1281НЮ. З пояснень наданих відповідачем під присягою встановлено, що йому доручив отримати тепловізор його безпосередній керівник заступник начальника відділу Ткачук П.Г. для роботи всього підрозділу. Зі змісту накладної-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів від 31.08.2021 вбачається, що 31.08.2021 [PERSON] від імені відправника НАС передав монокуляр тепловізійний (кому) ЦБОД через [PERSON] . Факт отримання якого для ЦБОД відповідач підтвердив особистим підписом (а.с 19, 21). В судовому засіданні на питання суду сторони пояснили, що НАС фактичного є підрозділом відділу матеріально-технічного забезпечення АТ «Укрзалізниця», а ЦБОД підрозділом, в якому працював відповідач. [PERSON] \~пояснив під\~присягою,\~будучи допитаним\~судом в\~якості свідка,\~що під\~час свого\~перебування на\~посаді менеджера\~четвертого територіального\~управління Офісу\~з безпеки\~його посадовими\~обов`язками з\~серпня по\~листопад 2021\~року була\~фіксація та\~розслідування фактів крадіжок дизельного палива працівниками АТ\~«Українська залізниця». Для чого в своїй роботі за необхідності, заходячи на добове чергування з 14:00\~год. до 04:00 год. - 05:00 год. він використовував в денний час квадрокоптер щоб за допомогою відео фіксувати факти зливу або скидання діжок з дизельним паливом працівниками АТ\~«Українська залізниця», а в нічний час монокуляр тепловізійний (тепловізор) для фіксації таких фактів. При цьому за усним наказом заступника начальника четвертого територіального управління Офісу з безпеки [PERSON] він дійсно розписався про отримання за накладною від 31.08.2023 квадрокоптера та тепловізора. Однак в\~той же\~день передав\~їх на\~зберігання в\~кабінет свого\~начальника [PERSON] .\~В подальшому\~він лише\~декілька разів\~брав тепловізор\~для використання\~в роботі\~оскільки зарядного\~пристрою для\~батарей для\~нього в\~комплекті не\~було. При цьому, не лише він використовував в своїй роботі такий пристрій, а і інші менеджери з аналогічними посадовими обов`язками,\~яких в\~підрозділі було\~близько 20\~осіб, про\~що вони\~кожного разу\~розписувались у\~відповідному журналі\~в кабінеті\~заступника начальника\~ [PERSON] . А списував з них такі пристрої [PERSON] особисто, під час їх повернення після зміни та використання в роботі, про що відповідач ніколи не розписувався, оскільки не вважав за доцільне стояти над головою свого начальника, контролюючи його роботу. Також наголошував, що він користувався останній раз тепловізором ще восени 2021\~року, а з грудня 2021 року взагалі мав інші посадові обов`язки, знаходячись безпосередньо в ДЕПО при екіпіровці поїздів та за посадовими обов`язками слідкував за заправкою тепловозів, роблячи заміри спеціальним пристроєм, для чого йому не потрібен був тепловізор. Також [PERSON] наголошував, що виконував обов`язки на посаді\~менеджера четвертого\~територіального управління\~Офісу з\~безпеки в парі з іншим менеджером такого Офісу [PERSON] , і вони, заступаючи на зміну разом, перебували у кущах лісополоси вздовж з/д колій, та в парі користувались квадрокоптером та тепловізором за необхідності. 14 березня 2022 року у зв`язку із закінченням строку трудового договору [PERSON] було звільнено з посади менеджера четвертого територіального управління Офісу з безпеки АТ «Укрзалізниця» - згідно наказу № 288/ос від 23.02.2022 (а.с. 18). Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ «Укрзалізниця» посилається на те, що після звільнення відповідач [PERSON] одержаний ним для виконання службових обов`язків монокуляр тепловізійний не повернув. За результатами інвентаризації, проведеної згідно наказу від 26.09.2022 № НАС-06/683 «Щодо проведення інвентаризації активів та зобов`язань», було встановлено нестачу монокуляру тепловізійного модель ЕVО-SНОТ-РRО-F-384, інв. №\~1280602888796. Внаслідок встановлення нестачі АТ «Укрзалізниця» було проведено перевірку, за результатами якої встановлено наступні обставини: відповідно до акту від 31.08.2021 та накладної-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів [PERSON] було надано в тимчасове користування монокуляр тепловізійний, інв. № 1280602888796, первинна вартість якого становить 97781,17 грн. без урахування ПДВ; [PERSON] був у відрядженні в Миколаєві із зазначеним приладом; [PERSON] надавав різноманітні пояснення щодо місця перебування приладу та обставин його повернення/неповернення. Позивач посилається на те, що на даний час [PERSON] одержаний ним монокуляр тепловізійний не повернув, у зв`язку з чим підприємству заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 79\~808,50 грн. Відповідно до інвентарної картки обліку основних засобів (а.с. 24-25) та відомості наявності основних засобів первісна вартість монокуляру тепловізійного, модель ЕVО-SНОТ-РRО-F-384, інв. №\~1280602888796, становить 97\~781,17 грн., залишкова вартість з урахуванням зносу - 66 507,08 грн. (79 808,50 грн. з урахуванням ПДВ 20%). Згідно долученої до матеріалів справи копії листа, відправленої позивачем через «Електронний суд», заступника начальника адміністративно-господарської служби регіональної філії «Одеська залізниця» Олександра Ложнікова на ім`я начальника юридичної служби цієї філії надано інформацію, що -номенклатурою обліку не передбачено ведення журналу у підрозділі Одеського територіального управління Апарату директора з економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця», про який зазначив у своїх показаннях [PERSON] ; -неодноразово керівництво та бухгалтерія адміністративно-господарської служби зверталася засобами телефонного зв`язку до [PERSON] щодо повернення квадрокоптера у комплекті та тепловізора (монокуляра). Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особі на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Підставою трудових правовідносин є трудовий договір. Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою. У відповідності до ч. 1 ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Згідно з ч. 2 ст.131 КЗпП України на працівників покладено обов`язок бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді. За правилами п. 5 ч. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування. У відповідності до ч. 1 ст. 135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Єдиним доказом того, що має місце протиправна бездіяльність саме відповідача щодо неповернення монокуляру після припиненням трудового договору та заподіяння товариству матеріальної шкоди, є долучена до позовної заяви копія акту перевірки від 27.12.2022, згідно останнього абзацу якого було встановлено, що останнім користувався монокуляром ЕVО-SНОТ-РRО-F-384, інв. №\~1280602888796, відповідач [PERSON] (а.с.\~22-23). При цьому, такий акт було складено під час перевірки у колишніх працівників Одеського територіального управління, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , покази яких суперечать один одному. Зокрема сам [PERSON] в цьому акті (абзац 7) підтвердив, що монокуляр тепловізійний ЕVО-SНОТ-РRО-F-384, інв. №\~1280602888796 отримав від структурного підрозділу «Адміністративна-господарська служба» та дійсно був відряджений до м.\~Миколаєва із зазначеним приладом. Але після прибуття з відрядження з його слів поклав цей прилад у шафу у кабінеті заступника начальника Одеського територіального управління Апарату директора з економічної та інформаційної безпеки АТ\~«Укрзалізниця» Ткачука П.Г., та більше його не брав (а.с.22). При цьому абзац 8 цього акту частково суперечить встановленим в акті обставинам в абзаці 7 (а.с.23). В судовому засіданні представник позивача на питання суду пояснила, що безпосередній керівник відповідача [PERSON] на даний час працює в АТ\~«Укрзалізниця» в іншому підрозділі. Проте клопотання про допит його або інших працівників товариства в якості свідка суду не заявила. При цьому долучена позивачем до позову копія накладної-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів від 31.08.2021 свідчить про те, що 31.08.2021 [PERSON] від імені відправника НАС передав монокуляр тепловізійний (кому) ЦБОД через [PERSON] . Факт отримання якого для ЦБОД відповідач підтвердив особистим підписом (а.с 19, 21). За такого, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивачем не надано суду достатніх і\~переконливих доказів того, що має місце протиправна бездіяльність саме відповідача щодо неповернення монокуляру після припиненням трудового договору, що призвело до спричинення позивачу матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати стягненню з відповідача не підлягають, так як суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed