Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-20 00:00:00

19.08.2021 року представник в/ч [NUMBER] Національної гвардії України звернувся до Ірпінського суду Київської області згідно якого просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь військової частини [NUMBER] Національної гвардії України заборгованість у сумі 6076,92 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покладається на те, що наказом командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України від 23.01.2018 р. № 24 відповідач був прийнятий на військову службу за контрактом на три роки з укладенням контракту про проходження військової служби в Національної гвардії України з 23.01.2018 р. по 23.01.2021 р. та присвоєнням особистого номеру Г-053803. За час проходження військової служби у військовій частині [NUMBER] НГУ відповідач зарекомендував себе з негативної сторони, недисциплінованим та безвідповідальним військовослужбовцем. Згідно наказу командира ВЧ [NUMBER] НГУ від 30.08.2019 р. № 39 о/с відповідача звільнено з посади та зараховано в розпорядження у зв"язку з відсутністю військовослужбовця більше 10 днів. Пізніше наказом командира ВЧ [NUMBER] НГУ від 12.05.2020 р. № 22 о/с з відповідачем було припинено контракт на проходження військової служби та звільнено з військової служби відповідно до підпункту «е» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у вигляді позбавлення волі та наказом командира в/ч [NUMBER] НГУ від 21.05.2020 р. № 139 відповідача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. Згідно вироку Ірпінського міського суду Київської області від 04.04.2019 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, особі призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком відповідно до положень ст. 75 КК України. \~ \~ \~ \~На підставі обвинувального вироку суду, наказу командира військової частини з відповідачем було розірвано контракт на проходження військової служби та звільнено з військової служби, але грошове забезпечення йому було нараховано та виплачено в повному обсязі за неповний прослужений місяць квітень 2018 року та місяць березень 2019 року . На підставі зазначеного сума заборгованості становить 6076,92 грн. З метою досудового врегулювання спору [PERSON] був направлений лист від 11.03.2021 р. із розрахунком заборгованості, яку пропонувалося внести на розрахунковий рахунок ВЧ [NUMBER] , яка складається з грошового забезпечення за неповний відслужений місяць, суми утриманого та перерахованого ПДФО, суми компенсованого ПДФО, суми утриманого та перерахованого військового збору, суми нарахованого та перерахованого ЄСВ, що в сукупному розмірі складає 6076,92 грн. Станом на 09.08.2021 р. жодної відповіді, а також грошових коштів на розрахунковий рахунок ВЧ [NUMBER] НГУ від [PERSON] не надходило. Такі дії відповідача щодо неповернення на рахунок позивача грошових коштів є протиправними, тому вказана заборгованість підлягає стягненню з останнього. \~ \~ \~ \~ Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 06.01.2022 р. цивільну справу № 367/6224/21 за позовом Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України до [PERSON] про стягнення заборгованості за підсудністю передано на розгляд Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області (а.с. 26). Ухвалою судді Бердичівського міськрайонного суду від 19.04.2023 р. \~прийнято до свого провадження справу за позовом Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України до [PERSON] про стягнення заборгованості, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 33-34). Вказану ухвалу від 19.04.2023 р. було направлено сторонам по справі. Відповідач [PERSON] ухвалу судді Бердичівського міськрайонного суду від 19.04.2023 р. отримав особисто 18.05.2023 р. Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Станом на 21.07.2023 р. відзив на позов від відповідача до Бердичівського міськрайонного суду не надходив. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно наказу командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України від 23.01.2018 №24 (по стройовій частині) зараховано до списків особового складу військової частини [NUMBER] та на всі види забезпечення солдата [PERSON] , який згідно наказу командира військової частини по особовому складу від 23.01.2018 р. №6 о/с прийнятий із запасу на військову службу за контрактом на три роки з 23.01.2018 р. до 23.01.2021 р., з присвоєнням особистого номеру [NUMBER] , 23.01.2018 р. (а.с. 9). Згідно наказів командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України від 08.05.2018 № 22 о/с та від 30.08.2019 № 39 о/с солдата [PERSON] (Г-053803) звільнено з посади та зараховано в розпорядження у зв`язку з відсутністю військовослужбовця більше 10 днів (п.116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України) (а.с. 13, 14). Відповідно до вироку Ірпінського міського суду Київської області від 04.04.2019 р. у справі № 1-кп 367/326/2019 [PERSON] , [INFO] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком відповідно до положень ст. 75 КК України 1 рік (а.с. 12). Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України від 21.05.2020 № 139 (по стройовій частині) з солдатом [PERSON] (Г-053803) було припинено контракт на проходження військової служби в НГУ, виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, у зв"язку із звільненням з військової служби відповідно до підпункту «е» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у вигляді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади без права носіння військової форми одягу 21.05.2020 р. (а.с. 10). Відповідно до довідки про заборгованість перед ВЧ [NUMBER] НГУ солдата [PERSON] загальна сума заборгованості відповідача становить 6076,92 грн., яка складається з: повернення грошового забезпечення за неповністю відслужений місяць квітень 2018 р. в сумі 1601,60 грн.; повернення грошового забезпечення за неповністю відслужений місяць березень 2019 р. в сумі 2208,38 грн.; суми утриманого та перерахованого ПДФО із грошового забезпечення, яке підлягає поверненню, у сумі 685,80 грн.; суми компенсованого ПДФО, яке підлягає поверненню, в сумі 685,80 грн.; суми утриманого та перерахованого військового збору із грошового забезпечення, яке підлягає поверненню, в сумі 57,15 грн.; суми нарахованого та перерахованого ЄСВ на грошове забезпечення, яке підлягає поверненню, в сумі 838,20 грн. (а.с. 8). Згідно листа командира військової частини [NUMBER] НГУ від 11.03.2021 р. за вих. №18/12/5-572, з метою досудового врегулювання спору, [PERSON] направлено розрахунок заборгованості, яку пропонувалося оплатити шляхом внесення на розрахунковий рахунок військової частини [NUMBER] заборгованості, яка складається з: грошового забезпечення за неповний відслужений місяць, одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, суми утриманого та перерахованого ПДФО, суми компенсованого ПДФО, суми утриманого та перерахованого військового збору, суми нарахованого та перерахованого ЄСВ, в сумі 6076,92 грн. (а.с. 11). Згідно вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Національна гвардія України згідно вимог п.1 ст.1 Закону України «Про Національну гвардію України» є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій. Військова частина створена на підставі Конституції України, Закону України "Про Національну гвардію України" та інших законодавчих актів. У військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України у відповідності до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» проходять військову службу військовослужбовці строкової служби, особи офіцерського складу, а також військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом на посадах рядового, сержантського та старшинського складу. Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХП «Про військовий обов`язок і військову службу» військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання служби військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосування лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі. Щодо стягнення одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, повернення грошового забезпечення та індексації за неповний відслужений місяць, то у відповідності до розділу XXI Наказу МВС від 15.03.2018 №200 «Про затвердження інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам» військовослужбовцям після укладення ними першого контракту, передбаченого у додатку 1 до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом президента України від 10.12.2008 року №1153, та вступу до виконання обов`язків за посадою, на яку вони призначені, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року; особам сержантського і старшинського складу - дев`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року; особам офіцерського складу - 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року. Право на отримання одноразової грошової допомоги настає з дня видання наказу командира військової частини про вступ до виконання обов`язків за посадою, на яку призначено військовослужбовця. Одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, який видається на підставі інформації, наданої кадровим (стройовим) підрозділом військової частини про заключення військовослужбовцем першого контракту про проходження військової служби. Одноразова грошова допомога підлягає стягненню з військовослужбовців, визначених у пункті 1 цього розділу, у сумі, обчисленій у повних календарних місяцях пропорційно часу, який залишався до закінчення дії контракту, у разі дострокового припинення (розірвання) першого контракту та звільнення з військової служби (направлення для проходження строкової військової служби) у зв`язку із: систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади; позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку; набранням законної сили судовим рішенням, яким військовослужбовця притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення та накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, що пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування; установленням за результатами спеціальної перевірки відомостей, які не відповідають установленим законодавством вимогам для зайняття посади; застосуванням заборони, передбаченої частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади»; через службову невідповідність. Відповідно до ст.ст. 162, 163 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ підлягають стягненню кошти податку на доходи фізичної особи, утримані та перераховані до Державного бюджету України. Згідно ст. 168.5 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ підлягає стягненню компенсована сума ПДФО. Згідно п.п. 1 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ підлягає стягненню сума утриманого та перерахованого військового збору. Також відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-УІ підлягає поверненню нарахований на грошове забезпечення єдиний соціальний внесок 22%. Згідно довідки про заборгованість перед в/ч [NUMBER] НГУ солдата [PERSON] загальна сума заборгованості в становить 6076,92 грн., яка складається з: повернення грошового забезпечення за неповністю відслужений місяць квітень 2018 р. в сумі 1601,60 грн.; повернення грошового забезпечення за неповністю відслужений місяць березень 2019 р. в сумі 2208,38 грн.; суми утриманого та перерахованого ПДФО із грошового забезпечення, яке підлягає поверненню, у сумі 685,80 грн.; суми компенсованого ПДФО, яке підлягає поверненню, в сумі 685,80 грн.; суми утриманого та перерахованого військового збору із грошового забезпечення, яке підлягає поверненню, в сумі 57,15 грн.; суми нарахованого та перерахованого ЄСВ на грошове забезпечення, яке підлягає поверненню, в сумі 838,20 грн. (а.с. 8). Судом встановлено, що станом на 21.07.2023 р. заборгованість відповідачем в добровільному порядку не повернута. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, не висловив своє відношення до заявлених позовних вимог шляхом подання письмової заяви, не представив суду будь-яких доказів на спростування обставин, яким обґрунтовуються позовні вимоги. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення № 2050 від 03.08.2021 р. позивачем сплачено судовий збір в сумі 2270,00 грн., тому дані витрати підлягають стягненню з відповідача ( а.с. 7).

Outcome: approved