Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи свої вимоги наступним. 01.08.2016 року [PERSON] було надано [PERSON] позику - грошові кошти в сумі 2000 доларів США. На підтвердження укладення договору позики та отримання грошових коштів [PERSON] в присутності свідка видала власноруч написану розписку. Згідно умов договору, кошти мають бути повернуті за першою вимогою позикодавця. 15.10.2016 року [PERSON] було отримано від [PERSON] позику - грошові кошти в сумі 4000 доларів США. На підтвердження укладення договору позики та отримання грошових коштів [PERSON] в присутності свідка видала власноруч написану розписку. Згідно умов договору, повернення коштів має відбутися за першою вимогою позикодавця. 10.09.2020 року [PERSON] було отримано від [PERSON] позику - грошові кошти в сумі 2000 доларів США. На підтвердження укладення договору позики та отримання грошових коштів [PERSON] видала власноруч написану розписку. Згідно умов договору, повернення коштів має відбутися за першою вимогою позикодавця. 28.12.2022 року на адресу відповідача [PERSON] направив вимогу про повернення грошових коштів за всіма зазначеними розписками на загальну суму 8000 доларів США. Станом на 17.01.2023 року [PERSON] борг не повернула. На час звернення до суду з позовом загальна сума боргу склала 292 548,80 грн., що еквівалентно 8000 доларів США відповідно до офіційного курсу валют встановленого НБУ (36,5686 грн.). Вказану суму [PERSON] просить стягнути з [PERSON] , а також понесені ним судові витрати. Ухвалою суду від 08.05.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 30.05.2023 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав посилаючись на обставини викладені в ньому. Додатково суду пояснив, що між ним і відповідачкою на протязі певного часу були дружні відносини, тож коли [PERSON] звернулася до нього з проханням позичити грошові кошти, він погодився. Загалом він позичив відповідачці 8000 доларів США. На підтвердження укладення договорів позики відповідачка написала власноруч три розписки. За домовленістю між ними повернення коштів мало відбутися за першою вимогою позикодавця. 28.12.2022 року на адресу відповідача ним направлено вимогу про повернення усієї суми грошових коштів, до теперішнього часу борг не повернуто. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Ханов А.О., в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав заяву про проведення розгляду справи у його та відповідача відсутність, позовні вимоги визнають, при ухваленні рішення у справі просять врахувати квитанції про перерахування позивачу грошових коштів на виконання боргового зобов`язання (а.с.36-49). Вислухавши присутніх осіб, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зобов`язання виникають з цивільних прав і обов`язків, підставами виникнення яких є - договори та інші правочини, як зазначено у ст.11 ЦК України. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.1 та 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно зі ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Судом встановлено, що між позивачем і відповідачем 01.08.2016 року був укладений договір позики, згідно з якими позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 2000 доларів США. На підтвердження факту отримання зазначеної грошової суми позичальник 01.08.2016 року видала позичкодавцю розписку. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язалася повернути грошові кошти за першою вимогою позичкодавця (а.с.50). Також, 15.10.2016 року між позивачем і відповідачем був укладений договір позики, згідно з якими позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 4000 доларів США. На підтвердження факту отримання зазначеної грошової суми позичальник 15.10.2016 року видала позичкодавцю розписку. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язалася повернути грошові кошти за першою вимогою позичкодавця (а.с.51). Окрім цього, між позивачем і відповідачем 10.09.2020 року був укладений договір позики, згідно з якими позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 2000 доларів США. На підтвердження факту отримання зазначеної грошової суми позичальник 10.09.2020 року видала позичкодавцю розписку. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язалася повернути грошові кошти за першою вимогою позичкодавця (а.с.52). 28.12.2022 року [PERSON] направив [PERSON] поштовим зв`язком вимогу про повернення грошових коштів за всіма зазначеними розписками на загальну суму 8000 доларів США (а.с.9, 10). Станом на сьогодні [PERSON] свої зобов`язання за вищезазначеним договором позики належним чином не виконала, отримані від [PERSON] гроші до теперішнього часу у повному обсязі не повернула. 20.01.2023 року, 07.02.2023 року, 07.03.2023 року та 19.04.2023 року [PERSON] здійснено перерахування грошових коштів по 1500 грн. на картковий рахунок [PERSON] , що загалом становить 6000 грн. В судовому засіданні позивач підтвердив отримання від відповідача вказаної суми грошових коштів, але наголошує на тому, що вони перераховані на виконання іншого боргового зобов`язання у сумі 5000 доларів США, яке на теперішній час він не в змозі підтвердити належними доказами через підступність відповідача, яка ввела його в оману. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч.1 ст. 1049 ЦК України). Сума загальної заборгованості за договорами позики від 01.08.2016 року, від 15.10.2016 року, від 10.09.2020 року, станом на 20.03.2023 року (дата підписання позовної заяви) становить 8000 доларів США, тобто 292548,80 грн. за офіційним курсом НБУ (а.с.9). Курс валют встановлений НБУ (а.с.11, 53) визнається судом загальновідомою обставиною, оскільки публікується на офіційному сайті НБУ (http://www.bank.gov.ua/), та відповідно до ч.3 ст.82 ЦПК України не потребує доказуванню. З урахуванням перерахованих відповідачем на картковий рахунок позивача грошових коштів (а.с.45-48) загальна сума заборгованості за договорами позики від 01.08.2016 року, від 15.10.2016 року, від 10.09.2020 року, станом на 20.03.2023 року (дата підписання позовної заяви) становить 286548,80 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в розмірі 286548,80 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2925,49 грн. (квитанція №1 від 08.11.2018 року).

Outcome: approved