Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

У липні 2023 року заявник [PERSON] звернулась до суду зі заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, факту постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на момент його смерті. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилається на те, що вона із [PERSON] є рідними сестрами. До смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] батьки проживали разом в [ADDRESS] . Після смерті матері, ніхто із спадкоємців зі заявою про прийняття спадщини не звертався. У зв`язку з поганим станом здоров`я батько [PERSON] потребував стороннього догляду, заявник забрала жити батька до себе в кв. [ADDRESS] . [PERSON] 31.12.2018 року знепритомнів, швидка з місця проживання заявниці в її супроводі відвезла до лікарні, де [INFO] батько помер. Фактично спадкодавець [PERSON] проживав разом із заявницею, в належній їй квартирі з 04 лютого 2014 року по день смерті [INFO] . Дані обставини підтверджуються наданими письмовими доказами, актом з місця проживання, довідкою про виклик швидкої, заявою [PERSON] від 24 квітня 2017 року до голови правління ОСББ про улаштування пандусу, протоколом засідання правління ОСББ «Арован» від 27 жовтня 2018 року про улаштування пандусу сходи вхідної групи по [ADDRESS] . Заявниця разом із сестрою [PERSON] звернулись до нотаріуса 13 березня 2023 року зі заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій 17 травня 2023 року. Оскільки зі спадкодавцем були зареєстровані за різними адресами й тому пропустили строк для прийняття спадщини. Із спадкоємців першої черги є тільки заявниця та заінтересована особа - сестра [PERSON] . Просить задовольнити заяву та встановити факт постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 липня 2023 року справу передано головуючому судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20 липня 2023 року справу призначено до розгляду на 03 серпня 2023 року й витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сташкової А.Г. належним чином завірену копію спадкової справи заведеної щодо майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] . 31 липня 2023 року від нотаріуса надійшли копії матеріалів спадкової справи № 146/2022 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Також 31 липня 2023 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сташкової А.Г. надійшла заява про розгляд справи без її участі. Від заявниці [PERSON] 31 липня 2023 року надійшла заява про розгляд поданої нею заяви без її участі. 31 липня 2023 року від заінтересованої особи [PERSON] надійшла заява, в якій вона просить заяву [PERSON] про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] розглянути без її участі. Факти викладені в заяві щодо спільного проживання [PERSON] із [PERSON] підтверджує, просить вимоги задовольнити. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, а також враховуючи подані сторонами заяви, також заяви від заінтересованих осіб про розгляд справи без їх участі, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вирішив розглянути справу за наявними й наданими сторонами доказами. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про народження встановлено, що заявниця [PERSON] , яка через укладання шлюбу 20 квітня 1988 року змінила прізвище з [PERSON] , є донькою [PERSON] (а.с. 13). Також згідно свідоцтва про народження [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с. 20). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 08 січня 2019 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с. 23). [PERSON] [INFO] померла [INFO] (а.с. 22). Згідно посвідчення № [NUMBER] [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок ліквідації аварії на Чернобильської АЕС видане 11 травня 1994 року безстроково (а.с. 21). [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 12 листопада 1999 року на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 19 жовтня 1999 року (а.с. 34). З акту про проживання від 19 травня 2023 року мешканцями будинку [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтверджено факт проживання [PERSON] разом із донькою [PERSON] з 04 лютого 2014 року по 31 грудня 2018 року в квартирі [ADDRESS] (а.с. 24). [PERSON] 24 квітня 2017 року зверталась до голови правління ОСББ «Арован» зі заявою про улаштування пандуса вхідної групи через захворювання батька [PERSON] , який проживає разом із нею з січня 2014 року в квартирі №82 . З приводу чого, 27 жовтня 2018 року відбулось засідання правління ОСББ (а.с. 26, 29, 30-31). З матеріалів спадкової справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 02 листопада 2022 року звернулися до приватного нотаріуса КМНО Сташкової А.Г. зі заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади м.Києва станом на 07 січня 2019 року за адресою: [ADDRESS] зареєстрований лише [PERSON] . Згідно заповітів посвідчених 10 січня 2014 року державним нотаріусом п`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, [PERSON] та [PERSON] заповідали донці [PERSON] належу кожному з них частину квартири [ADDRESS] . З витягу про державну реєстрацію прав КП КМБТІ від 21 грудня 2011 року встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належала [PERSON] та [PERSON] по частці, кожному. Постановою приватного нотаріуса від 17 травня 2023 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, після смерті [PERSON] , у зв`язку із пропущеним строком для прийняття спадщини та відсутності факту прийняття спадщини. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України). Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Даний правовий висновок міститься в Постанові Верховного суду від 10 січня 2019 року справа № 484/747/17, провадження № 61-44149св18, який з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПУ України суд враховує до спірних правовідносин в даній справі. Наявними у матеріалах справи письмовими доказами, дослідженими судом, доведений факт того, що заявниця [PERSON] на час смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] з 2014 року проживала разом із ним в квартирі [ADDRESS] , що в розумінні положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняласпадщину. Крім того, положення ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації заявницею права на отримання спадку. Оскільки, іншій спадкоємець [PERSON] в письмовій заяві на адресу суду визнала факт спільного проживання батька [PERSON] разом із сестрою [PERSON] на час його смерті й просила задовольнити подану заяву, спору про майнове або особисте немайнове право не існує, встановити зазначений факт в позасудовому порядку неможливо, суд вважає вказані заявником вимоги обґрунтованими, які відповідно до вищезазначених норм права підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved