Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

В лютому 2021 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Трофімова А.В. звернувся до суду із позовом до відповідача АТ КБ «Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказано, що 25.03.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №ZRZ0GK00004281, згідно якого банк надав позивачу споживчий кредит з цільовим призначення на придбання житла, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] . З метою забезпечення кредитних зобов`язань, 25.03.2008 року між позивачем та відповідачем укладено іпотечний договір, згідно з яким в іпотеку передано вищевказану квартиру. 21.06.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис №1740, за яким було примусово звернуто стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить позивачу. Крім того зазначено, що 26.07.2012 року листом №30.1.0.0/2 відповідач надіслав на адресу позивача вимогу, згідно якої вимагав повернення суми кредиту в повному обсязі, а саме 38752,63 дол. США, яка включала тіло кредиту та проценти за користування кредитом, комісії, штрафів у строк до 30 днів, тобто до 25.08.2012 року . Однак, у вказані строки вимоги щодо повернення кредитних коштів виконані не були. Таким чином, відповідач змінив строк дії кредитного і іпотечного договорів, встановивши строк його повного виконання 25.08.2012 року. Отже, з цього часу починається перебіг строку зазначеного в ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», і отже вчинення виконавчого напису за межами зазначених строків, що є істотним порушенням вищезазначених вимог закону. Також наголошено на спірність розміру заборгованості, оскільки у виконавчому написі заборгованість за кредитом складає 40996,60 дол. США, а у повідомленні від 26.07.2012 року, яке було адресоване позивачу, заборгованість за кредитом складає 38752,63 дол. США; вчиненні виконавчого напису в період дії мораторію на стягнення майна; стягнення пені у іноземній валюті, що не передбачено законодавством та суперечить положенням кредитного договору. З вказаним виконавчим написом позивач категорично не згоден, оскільки виконавчий напис не відповідає фактичній дійсності, та не ґрунтується на законі, просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 05.03.2021 року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 21 червня 2019 року №1740, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 12.03.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 14.04.2021 року постановлено витребувати у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи щодо виконавчого напису від 21 червня 2019 року №1740. 22.04.2021 від представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Наконечної А.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за яким існують невиконані кредитні зобов`язання [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк». Відповідач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі та надав позивачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Позивач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. В результаті чого, банк звернувся для захисту свого порушеного права до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Наголошує, що банком були надані усі необхідні документи, згідно з Переліком документів затвердженим Кабінетом Міністрів України, які підтверджують наявність правовідносин між кредитором та боржником, а також документи, які підтверджують заборгованість. Також просив звернути увагу, що строки передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат», за своєю природою, не є позовною давністю, вчинення виконавчого напису, є позасудовим способом захисту цивільних прав. Договір досі чинний, а отже в кредитора виникає право вимагати виконання обов`язків боржника, передбачених договором, в тому числі й право на примусове стягнення боргу у будь-який час, це право виникає до тих пір доки договір є чинним. Позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості перед банком за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення, не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості. Вважає, що виконавчий напис є цілком правомірним, а доводи позивача є нікчемними, нотаріус діяв у рамках чинного законодавства, а отже виконавчий напис вчинено з дотриманням всіх вимог законодавства (а.с.93-99). 10.06.2021 року та 09.08.2021 року на виконання ухвали суду приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. надіслано належним чином засвідчені копії виконавчого напису та документів на підставі яких його вчинено 21.06.2019 року за №1740, на майно [PERSON] . Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 01.11.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника за наявними доказами в матеріалах справи. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити (а.с.17, 52 том 2). Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належно. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 25.03.2008 між позивачем [PERSON] , як позичальником та ЗАТ «КБ «Приватбанк», як банком укладено кредитний договір №ZRZ0GK00004281 за умовами п.8.1. якого банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 25.03.2008 р. по 24.03.2028 р. включно, у вигляді не поновлювана лінія у розмірі 48800,00 доларів США на наступні цілі: у розмірі 40000,00 доларів США на придбання нерухомості, а також у розмірі 8800,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1.00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0.00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплатим, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 8.2. даного Договору. Періодом сплати вважати період з "20" по "25" число кожного місяця (а.с.11-13, 137-13,184-186 том 1). Також п. 2.3.3., п. 2.3.7. кредитного договору передбачено право банку у разі недотримання взятих позичальником зобов`язань, в т.ч. передбачених п.8.1., на дострокове стягнення кредиту. В пункті 5.5. кредитного договору визначено термін позовної давності по вимогам про стягнення кредитних платежів тривалістю 5 років. Крім того, задля належного виконання зобов`язань за Кредитним договором, між сторонами було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я., за реєстровим номером 5546, відповідно до якого в іпотеку передавалось майно: квартира [ADDRESS] (а.с. 135-136,182-183 том 1). У п.22 вказаного договору передбачено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема на підставі виконавчого напису нотаріуса. 26.07.2012 року АТ КБ «Приватбанк» направило [PERSON] письмову вимогу про дострокове стягнення кредиту за кредитним договором №ZRZ0GK00004281 від 25.03.2008 року, в якій зазначено, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором прострочена заборгованість [PERSON] складає 38752,63 доларів США (а.с. 8 том 1). 20.03.2013 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено Додаткову Угоду до кредитного договору №ZRZ0GK00004281 від 25.03.2008 року про наступне, зокрема: 1. Суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї Додаткової угоди зменшити на 2390,94 доларів США, а саме: відсотки у розмірі 0,00 дол. США, комісія у розмірі 0,00 доларів США, пеня у розмірі 2390,94 доларів США 2. Згідно зі ст. 212,651 ЦКУ у разі порушення позичальником будь-якого з зобов`язань, передбачених в Графіку погашення кредиту (Додаток 1 до цієї Додаткової угоди) понад 31 день позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 2390,94 доларів США 3. Викласти пункт 8.1 Договору в наступній редакції: 8.1. Банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 25.03.2008 року по 24.03.2028 року включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії кредиту у розмірі 56793,41 доларів США на наступні цілі: у розмірі 40000,00 доларів США на придбання нерухомості, а також у розмірі 16793,41 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 14.62% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 8.2. даного Договору. Періодом сплати вважати період з "20" по "25" число кожного місяця. Щомісячний платіж визначено в сумі 651,40 дол США. Також змінено графік погашення кредиту та визначено, що заборгованість погашається у визначені в графіку строки (п. 4, п. 5, п.6 додаткової угоди) (а.с.14, 144 том 1). В пункті 7 додаткової угоди сторони визначили наслідки порушення позичальником строків сплати платежів по кредиту. Також встановили строк позовної давності по вимогах про стягнення кредитних платежів тривалістю 50 років. Враховуючи невиконання позичальником взятих зобов`язань, представником АТ КБ "Приватбанк" Балашовим О.В. на всі відомі адреси [PERSON] , в т.ч. на ту, яка вказана в іпотечному договорі, було направлено 03.05.2019р. письмову вимогу в порядку ст. 33 Закону України "Про іпотеку" про усунення порушень за кредитним договором №ZRZ0GK00004281 від 25.03.2008 року, в якій банк вимагав від [PERSON] виконання всіх боргових зобов`язань за кредитним договором, та сплатити суму боргу за кредитним договором яка становить всього 115652,91 доларів США, що за курсом НБУ на 27.03.2019 року складає еквівалент 3120341,19 грн. (а.с.129-134 том 1). 17 червня 2019 року представник АТ КБ "Приватбанк" Балашов О.В. звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. з заявою в якій просив вчинити виконавчий напис на копії Договору іпотеки №ZRZ0GK00004281 від 25.03.2008, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я. за реєстром №5545 в рахунок погашення заборгованості позичальника за вищевказаним кредитним договором, а саме 110145,63 доларів США, що за курсом НБУ на 27.03.2019 року складає еквівалент 2971753,55 грн. (а.с.123 том 1). 21 червня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Також вказано, що зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки №ZRZ0GK00004281 передано в іпотеку АТ КБ "Приватбанк". Крім того, за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропонує задовольнити вимоги АТ КБ «ПриватБанк» шляхом перерахування коштів на рахунок в АТ КБ "Приватбанк" у розмірі: заборгованість за кредитом - 40996,60 доларів США; заборгованість за відсотками - 28924,57 доларів США, комісія - 951,67 доларів США та пеня - 39272,79 доларів США, що всього становить 110145 доларів США 63 центів, що за курсом НБУ на 27.03.2019 року становить 2971753 грн. 55 коп. (а.с.7 ,122,166 том 1). При цьому, у виконавчому написі зазначено, що строк, за який провадиться стягнення, становить 11 років 2 дні, а саме: з 25 березня 2008 року по 27 березня 2019 року. Постановою старшого державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Хмельницький) Журавель О.В. від 02 липня 2020 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №1740 виданого 21.06.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. (а.с.35 том 1). Крім того, 02.07.2020 року постановою старшого державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Хмельницький) Журавель О.В. накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] (а.с. 36-37 том 1). Відповідно до ч.4 ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Тобто статтями 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому Наказом Міністерства Юстиції України 22.02.2012 за №296/5(далі - Порядок) визначено порядок вчинення виконавчих написів. Так пунктом 1 глави 16 розділу ІІ, підпунктами 2.1, 2.2, 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду. Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Пунктом 3 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено умови вчинення виконавчого напису. Так вказаним пунктом передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. У разі вчинення виконавчого напису за договором іпотеки нотаріус перевіряє за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманою шляхом безпосереднього доступу до цього реєстру, наявність чи відсутність заставної, наявність чи відсутність інших іпотекодержателів. За наявності заставної вчинення виконавчого напису може бути здійснено лише на підставі заяви (вимоги) власника заставної. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція Великої Палати ВС відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій постанові від 27.03.2019 року у справі №137/1666/16-ц із подібних правовідносин. На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не врахував вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат» щодо вчинення виконавчого напису за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. З виконавчого напису вбачається, що строк, за яким провадиться стягнення, одинадцять років два дні, а саме з 25.03.2008р. по 27.03.2019р. Згідно п.8.1. кредитного договору в редакції додаткової угоди від 20.03.2013р., п. 6 додаткової угоди, періодом сплати вважається період з "20" по "25" число кожного місяця. Щомісячно в період починаючи з 20.03.2013р. позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 651,40 дол. США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді, комісії. Погашення заборгованості здійснюється згідно графіку погашення кредиту (додаток №1 до додаткової угоди). З наданого нотаріусу графіка погашення кредиту, а також виписки з розрахунку боржника вбачається також нарахування щомісячних платежів. Також умовами кредитного договору було встановлене право кредитора на дострокове стягнення платежів у разі порушення позичальником взятих на себе зобо`язань, зокрема щодо строків та сум погашення заборгованості. Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором, який укладається у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Стаття 599 ЦК України визначає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до правових висновків Верховного Суду, які суд має враховувати на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України, які викладені у постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 підтримала власний правовий висновок щодо строку звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, визначивши, що норми частини першої статті 88 Закону України "Про нотаріат" (у редакції, чинній на час ухвалення) варто застосовувати разом із нормами частини другої статті 88 цього Закону та статті 257 Цивільного кодексу України, які передбачають трирічний строк від дня виникнення права вимоги, в межах якого вчиняється виконавчий напис. Таким чином враховуючи, що строки звернення до нотаріуса і право нотаріуса вчинити виконавчий напис обмежене умовою, що з дня виникнення права вимоги має минути не більше трьох років, або в інший строк, якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено такий строк давності, при цьому, статтею 88 Закону України «Про нотаріат» наголошується, що такий строк встановлюється виключно законом, а не сторонами в договорі, суд вважає, що в даному випадку виконавчий напис від 21.06.2019р. за №61740, згідно якого строк, за який провадиться стягнення, становить 11 років 2 дні, а саме: з 25 березня 2008 року по 27 березня 2019 року, вчинено з порушенням вимог чинного законодавства. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.09.2021 по справі №910/10374/17 вказує про те, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Суд не бере до уваги як підставу для задоволення позову доводи позивача щодо порушення Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, надано як забезпечення кредитів в іноземній валюті", оскільки примусове стягнення на нерухоме заставне майно забороняється, якщо окрім іншого, таке житло використовується як місце постійного проживання позичальника, за умови що у позичальника у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Суд зазначає, що в підтвердження наявності таких обставин представником позивача не було надано жодного доказу. Також суд не бере до уваги твердження представника позивача про те, що чинним законодавством заборонено нараховувати пеню в іноземній валюті. Посилання в позовній заяві в підтвердження своїх доводів на положення ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", а також на позицію Великої Палати Верховного Суду висловлену у постанові від 20.03.2019р. у справі №761/26293/16-ц, є безпідставним, оскільки стосується стягнення неустойки з надавача банківських послуг на користь споживача. У справі, що розглядається пеня є видом забезпечення виконання зобов`язання споживачем та визначена в гривневому еквіваленті. Представником позивача у встановленому процесуальному порядку не наведено інших доводів, не надано розрахунків на доведення своєї позиції щодо спірності суми боргу, що може бути самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Разом з тим, заперечення відповідача щодо заявленого позову не спростовують висновків суду про наявності підстав для задоволення позовних вимог. Щодо розподілу судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір за подачу позову в сумі 908,00 грн. та судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову у сумі 454,40 грн. слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved