Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - позивач, АТ «Ощадбанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що 06.08.2018 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] , було укладено договір у вигляді заяви про приєднання № 496089901 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до умов кредитного договору позивач встановив відповідачу за погодженням з ним кредит у сумі 35000,00 грн. на його поточний рахунок № [NUMBER] , згідно умов тарифного пакету «Зарплатний», тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях банку. За користування кредитом клієнт зобов`язаний сплачувати Банку проценти в порядку та розмірах, визначених в Умовах користування кредитною лінією (Кредитом), що застосовуються до відповідної категорії клієнтів, в тому числі, з урахуванням змін умов кредитування згідно пункту 11.1.3. Розділу ХХ Договору, що мають наслідком зміну категорії, до якої відноситься Клієнт. Всупереч взятим на себе зобов`язанням відповідач , порушивши в односторонньому порядку умови Кредитного договору та діюче цивільне законодавство, кредит та проценти за його користування добровільно не сплачує, у зв`язку з чим станом на 20.05.2021 заборгованість відповідача за Кредитним договором складає 40535,23 грн., яка складається з: 34370,32 грн. - заборгованість за кредитом;5393,31 грн. - проценти за користування кредитом; 295,86 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 32,36 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 262,38 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 55,46 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 48,42 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 77,12 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, а відтак позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Ухвалою судді від 07.02.2022 у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін. Представник позивача в позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутність в разі його неявки в судове засідання. Щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином , про причини своєї неявки не повідоми, відзив на позов не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Статтею 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на вказане, суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб шляхом підписання заяви приєднання №46089901 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 06.08.2018. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання щодо погашення кредиту та процентів за користування кредитом не виконав, унаслідок чого станом на 20.05.2021 становить 40535,23 грн. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідач не повернув позивачу своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом, що має відображення у наданому позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору та вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконав. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 цього Кодексу, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з п.6.6. кредитного договору, процентна ставка за кредитом є фіксованою, і складає: 6.6.1. 11.000 (одинадцять) процентів річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду та випадку припинення трудового договору між клієнтом та організацією або розірвання Договору зарплатного проекту, укладеного між банком та організацією, відрахування та/або закінчення навчання клієнта у навчальному закладі; 6.6.3. 0,001 (нуль цілих одна тисячна) процентів річних за користування кредитними коштами Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використання платіжної карти. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно згідно умов Договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно з п.п. 1.23., 1.24. розділу ХХІІ ДКБО, позивач має право вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту, сплати процентів та інших платежів у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання. Пунктом 1.29. розділу ХХІІ ДКБО визначено, що строк повернення кредиту є таким, що настав, і клієнт зобов`язаний погасити заборгованість не пізніше наступного робочого дня після настання будь-якого із наступних випадків (обставин), зокрема, прострочення виконання зобов`язань клієнта за цим договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) за кредитним договором на строк понад 86 (вісімдесят п`ять) календарних днів. За положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 20.05.2021 становить 40535,23 грн. Зазначена заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки під час розгляду справи встановлено порушення відповідачем передбаченого кредитним договором порядку погашення заборгованості. Відповідач не надав належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження погашення ним заборгованості та спростування доводів позивача та наданого ним розрахунку заборгованості. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та три проценти річних від простроченої суми входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 06.06.2012 року у справі № 6-49цс12, від 24.10.2011 року у справі № 6-38цс11. Таким чином, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання - виплати кредиту та процентів за користування кредитом, вимоги позивача про застосування до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України та стягнення з відповідача інфляційних втрат і трьох процентів річних за несвоєчасне виконання нею грошового зобов`язання є обґрунтованими. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На час розгляду справи судом відповідач не надав даних, що свідчать про сплату заборгованості у добровільному порядку. Також відсутні заперечення відповідача щодо правильності наданих позивачем розрахунків інфляційних втрат і трьох процентів річних. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку про обґрунтованість позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2270,00 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved