Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

[PERSON] 16 червня 2023 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в своєму позові посилається на те, що вона та відповідач перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що 26.03.2004 року складено відповідний актовий запис №149. Від шлюбу подружжя має дитину - [PERSON] , яка народилася [INFO] , претензій щодо визначення місця проживання дитини та участі у її вихованні сторони один до одного не мають. Свій позов обґрунтовує тим, що вже протягом тривалого часу життя з відповідачем погіршилось, разом не проживають близько півтора роки, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, втрачено почуття любові. Позивач та відповідач спільного господарства не ведуть, сімейного життя, шлюбних стосунків не підтримують. Позивач з відповідачем мають різне бачення ролі чоловіка і дружини в сім`ї, а тому наразі подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Також, [PERSON] зазначає, що будь-які спроби примиритися у свій час не дали бажаних результатів. Позивач наголошує, що перебування в даному шлюбі суперечить її власним моральним принципам та інтересам, а тому рішення про розірвання шлюбу є остаточним, як наслідок, виникла необхідність звернутися до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, зазначає, що рішення розірвати шлюб є виваженим та свідомим, подальше спільне життя і збереження сім`ї з відповідачем стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач не має наміру, адже втрачено всі почуття любові, сім`я існує формально. Представник позивача надав заяву в якій просив розгляд справи провести без участі позивача та її представника, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач надав заяву про визнання позовних вимог та не заперечував проти ухвалення судом рішення про розірвання шлюбу. Заперечував проти надання часу на примирення. Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що 26.03.2004 року складено відповідний актовий запис №149. Від шлюбу подружжя має дитину - [PERSON] , яка народилася [INFO] , претензій щодо визначення місця проживання дитини та участі у її вихованні сторони один до одного не мають. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Спільне життя у позивача та відповідача не склалося, подальше збереження шлюбу неможливе, подружжя разом не проживають близько півтора роки, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, втрачено почуття любові, спільного господарства не ведуть, сімейного життя, шлюбних стосунків не підтримують, мають різне бачення ролі чоловіка і дружини в сім`ї, тобто, шлюбні відносини фактично припинилися. Сім`я розпалася та поновлена бути не може. Примирення неможливе. У відповідності до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.. Приймаючи до уваги, що шлюбні відносини між подружжям припинились, відсутні будь-які взаємні сімейні права та обов`язки, фактично шлюб має лише формальний характер. Збереження сім`ї неможливо, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати. Прізвище позивача залишити « [PERSON] », оскільки відповідних клопотань про зміну прізвища не надходило. На підставі викладеного,

Outcome: approved