Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. В березні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просив стягнути з відповідача на його користь аліменти у зв`язку з продовженням навчання в розмірі 1/4 частини із усіх видів заробітку відповідача, щомісяця до 29.03.2028 року, на період навчання. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач є його рідним батьком, перебував у шлюбі з його матір"ю [PERSON] . На даний час він досяг повноліття, але продовжує навчання на першому курсі денної форми навчання в Навчально-науковому інституті навігації. В зв"язку з тим , що він продовжує навчатися, що недозволяє йому самостійно заробляти гроші, а також в зв"язку з тим, що грошових коштів матері на навчання не вистачає для нормального існування з огляду на його потреби. Просив його позов задовольнити в повному обсязі. Процесуальні дії у справі . Ухвалою суду від 13.04.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. (а.с.20) Позиції сторін в судовому засіданні. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надала суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність та наполягав на задоволенні позовних вимог, не заперечував щодо винесення заочного рішення по справі ( а.с.10). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. На адресу суду надійшло поштове повідомлення з відміткою про невручення відповідачу повідомлення, позовної заяви та доданих до неї документів, в зв"язку з його відсутністю по місцю реєстрації. Судова повістка надсилалась відповідачу в порядку, передбаченому п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, на адресу місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Судом по справі встановлено наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 1999 року року, який розірвано рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 серпня 2008 року. (.а.с.6) Від цього шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії № [NUMBER] , виданого на підставі актового запису № 16 від 02.04.2005 року. (а.с.2). Згідно витягу з Реєстру територіальної громади про реєстрацію місця проживання особи, виданої виконавчим комітетом Лиманської селищної ради [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ( а.с.4) На теперішній час [PERSON] виповнилось 18 років, що підтверджується копією паспорта, наявною в матеріалах справи. (а.с.3) [PERSON] , [INFO] навчається на 1-му курсі Навчально-наукового інституту навігації за кошти державного бюджету з 12.09.2022 року за денною формою навчання, що підтверджується копією довідки Навчально-наукового інституту навігації Національного Університету "Одеська морська академія" №23 від 16.02.2023 року. (а.с.5) Мотиви , з яких виходить суд та застосовані норми права. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою ( ч.1 ст. 141 СК України). Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). За результатами аналізу вищенаведених норм суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд, давши оцінку обгрунтованості заявлених вимог, дослідивши надані у справі письмові докази, прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлгяє частковому задоволенню з наступних підстав. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] зазначив, що він потребує матеріальної допомоги батька, так як навчається на денній формі навчання, а це потребує значних витрат. Позивач в суді довів, що він продовжує навчання після досягнення 18-ти річного віку, а тому має право на утримання від батька до досягнення не віку 23 років. В свою чергу відповідач в судове засіданні не з`явися, заперечень на позов не надав, доказів того, що він не має змоги надавати сину утримання на період навчання не надав, а тому суд приходить до висновку, що він має можливість сплачувати аліменти. Також суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь сина [PERSON] враховує, що він навчається в інституті за кошти державного бюджету, а відтак перебуває часткового на утриманні держави, а тому з відповідача на його користь належить стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини його доходів, задовольнивши позов [PERSON] частково, в такому розмірі позивач буде отримувати належне та достатнє утримання на період навчання. На підставі викладеного суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на користь сина на період здобуття ним професійної освіти, останній потребує допомоги, а тому на користь позивача належить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини його доходів щомісячно починаючи з дня звернення до суду до закінчення сином [PERSON] навчання, але не пізніше досягнення ним 23-х річного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернувся до суду з позовом 29.03.2023 року, тому суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, стягувати аліменти з дати пред`явлення позову, а саме з 29.03.2023 року. Згідно з ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі ст.141, 182, 191, 198-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial