Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

15 червня 2023 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою, предметом якої є: стягнення з відповідача на утримання їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі частини доходів відповідача, починаючи з 15 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що вона з відповідачем є батьками малолітньої дитини. На теперішній час відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Оскільки відповідач ухиляється від виконання обов`язку по утриманню дитини, позивачка змушена звернутися до суду. 19 червня 2023 року судом відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Відповідач у встановлений судом строк надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги визначає частково, а саме в сумі 6500 грн. Надав пояснення, що він підтримує стосунки зі своєю донькою, а його батьки купують необхідні речі для неї, продукти харчування. Крім того, він надсилає грошові перекази на картковий рахунок, який вказує позивачка. Дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . З довідки про склад сім`ї, виданої Куцурубською сільською радою Миколаївського району Миколаївської області 25 квітня 2023 року, слідує, що малолітня дитина проживає з позивачкою. Вирішуючи цивільно-правовий спір, суд виходить з такого. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 1-3 ст. 181 СК України). Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч.1 та ч. 5 ст. 183 СК України). При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України у п. 23 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Щодо доводів відповідача про надання допомоги на утримання дитини, суд не бере їх до уваги, оскільки вони не доведені жодними належними та допустимими доказами. Стосовно вимоги відповідача про надання позивачкою детальних обґрунтувань сум витрат аліментів на утримання дитини, суд роз`яснює, що контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України (ст. 186 СК України). З урахуванням викладеного, а також того факту, що дитина перебуває на утриманні позивачки, враховуючи відсутність у відповідача інших утриманців, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових, суд застосовує положення статті 141 ЦПК України та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1 073 грн 60 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved