Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

покликаючись на заподіяння відповідачем [PERSON] матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП, що сталася 18 жовтня 2017 року, відповідальність якого була застрахована, позивач у поданій до суду 25 квітня 2019 року позовній заяві, вимоги по якій уточнені у заяві від 11 липня 2019 року, просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь [PERSON] матеріальні збитки у сумі 83 300 грн. 00 коп., моральну шкоду у ромірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі на одного померлого, яка складає 76 800 грн. 00 коп., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1 500 000 грн.00 коп. у відшкодування моральної шкоди. У відзиві Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" позовні вимоги не визнає. Відповідно до їх розрахунків сума страхової виплати щодо компенсації витрат на поховання [PERSON] становить 13 050,00 грн., [PERSON] - 10 250,00 грн. Особи, які мають право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого [PERSON] є: дружина [PERSON] , син [PERSON] та дочка [PERSON] . Отже, сума страхової виплати щодо моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого [PERSON] його дружині [PERSON] становить (3 200,00 х 12) / 3 = 12 800,00 гри. Право на відшкодування моральної школи, заподіяної смертю потерпілої [PERSON] , мають її мати та батько, позивач як її бабця права на таке відшкодування не має. Страхові виплати за договорами обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. 21.11.2017 АТ «СК «АХА Страхування» отримало заяву на виплату страхового відшкодування із доданими документами від представника [PERSON] та [PERSON] [PERSON] 04.12.2017 р. AT «CK «АХА Страхування» скеровувало представнику позивача Колішенко Л.С. лист вих.13191/12цв з проханням надати документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого та рішення суду, яке набрало законної сили, однак в подальшому позивач або його довірені особи не зверталися до страховика із документами, необхідними для прийняття рішення щодо заявленого випадку. Це свідчить, що позивач своєю бездіяльністю позбавив можливості АТ «СК «АХА Страхування» виконати вимоги Закону України «Про обов?язкове страхувания пивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не вжив всіх необхідних заходів та старань, передбачених законодавством, щодо досудового врегулювания спору (отримання страхового відшкодування). Відповідач [PERSON] у поданій 16 березня 2023 року до суду заяві позов не визнає, оскільки відшкодування страхових виплат відноситься до страхового випадку і не передбачає відшкодування з інших осіб навіть в паорядку регресу, оскільки страховий випадок передбачає відносини між страхувальником та страховою компанією та не передбачає покриття збитків іншими особами. Учасників справи відповідно до ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи. Позивач та її представник адвокат Микола Якубець у поданих 12 червня 2023 року до суду заявах не заперечують проти закінчення розгляду справу у їх відсутність. Відповідач [PERSON] у поданій 16 березня 2023 року до суду заяві просить справу слухати у його відсутність. Представник відповідача АТ"СК АРКС" адвокат Шишлов О.Є. у надісланій 15 червня 2023 року до суду заяві не заперечує закінчувати розгляд справи у його відсутність. Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторін, дійшов висновку про можливість закінчити розгляд справи у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю і по аналогічних мотивах. Показала, що 08 жовтня 2017 року під час ДТП з вини відповідача [PERSON] загинули її чоловік та малолітня онука - донька її доньки. На поховання та в подальшому вона витрати величезні кошти, частину з яких як документально підтверджену просить стягнути з страхової компанії. Також страхова компанія повинна заплатити їй передбачений законом розмір моральної шкоди, і моральну шкоду також повинен відшкодувати їй винуватець ДТП. Стверджує, що дійсно їх родині сторона винної особи частково відшкодувала заподіяну шкоду під час розслідування справи та розгляду справи в суді першої інстанції. Разом з тим, при розгляді справи в апеляційному суді вони повністю повернули стороні винуватця ДТП всі кошти. Її представник адвокат Микола Якубець вважає, що позов підлягає до задоволення з підстав, вказаних у ньому. Сума моральної шкоди, яка підлягає до виплати [PERSON] від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА СТРАХУВАННЯ» становить 38 400 гривень на одного померлого (12?3 200 грн. (розмір мінімальної з/п станом на 01.01.2017 року)). Загальна сума до виплати - 76 800 грн. Враховуючи вимоги розумності, справедливості, судову практику з аналогічних питань, розмір моральної шкоди від Мірзоєва визначається позивачем у розмірі 1 500 000 (один мільйон п?ятсот тисяч) грн., і вважає, що саме така сума є достатньою для компенсації моральної шкоди, але слід зауважити, що вказана сума не вимірює моральну шкоду, а злочин, в результаті якого загинуло двоє рідних людей неможливо оцінити в грошовому еквіваленті. Необхідно зазначити, що лише вказана сума як відшкодування моральної шкоди зможе хоч якимось чином заспокоїти моральні переживання позивача. Представник відповідача адвокат Шишлов О.Є. позов не визнає з підстав, вказаних у відзиві. Додатково стверджує, що вироком Рівненського апеляційного суду від 29.01.2019 встановлено: «Потерпіла [PERSON] в суді показала, що матеріальні та моральні збитки, заподіяні їй внаслідок ДТП відшкодовані повністю, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає. ... Суд також враховує пом?якшуючі покарання обставини, такі як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку. Так, [PERSON] вчинені дії по відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди потерпілій [PERSON] та її сім"ї, зокрема, відповідно до розписки від 04 лютого 2018 року потерпіла отримала 20 000 доларів США та засвідчила про те, що до [PERSON] о ніяких матеріальних та моральних претензій не має, ні вона, ні її близькі. [PERSON] оплачено витрати на поховання; за усною домовленістю із [PERSON] обвинувачений зобов?язався перераховувати потерпілій щомісячно грошові кошти в розмірі мінімальної заробітної плати, про що свідчать відповідні квитанції від 27 березня 2018 року та 27 квітня 2018 року з вказаними сумами 3 517 грн. 59 коп. кожна ». Отже, [PERSON] о відшкодовано позивачу [PERSON] , всі матеріальні та моральні збитки, спричинені ДТП від 18.10.201, зокрема, [PERSON] о відшкодував [PERSON] матеріальну та моральну шкоду у розмірі 20 000 доларів США та оплатив витрати на поховання. Це свідчить про намір [PERSON] двічі отримати відшкодування спричиненої матеріальної та моральної шкоди, а саме: спочатку від винної в ДТП особи, [PERSON] , а наразі - з АТ «СК «АРКС». За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з АТ «СК «АРКС» матеріального збитку у розмірі 83 300,00 грн., що складається з витрат на поховання (23 300,00 грн.) та придбання надгробних пам?ятників (60 000,00 грн.), та моральної шкоди у розмірі 76 800,00 грн., не підлягають стягненню з АТ «СК «АРКС», оскільки такі вимоги вже задоволені за рахунок винної в ДТП особи- [PERSON] , тому суперечать загальним принципам цивільного судочинства, зокрема, принципам розумності та справедливості. Суд, заслухавши їх пояснення, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторони скористалися правовою допомогою. Судом встановлені такі обставини. 19 квітня 2017 року між Приватним акціонерним товариство «Страхова компанія «АХА СТРАХУВАННЯ» та [PERSON] укладений договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про свідчить поліс серії AI N° 9976379. Предметом страхування був автомобіль марки «Toyota Fortuner», тип В3, номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску. Строк дії договору страхування визначений з 26.04.2017 по 25.04.2018. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: -за шкоду, заподіяну життю та здоров?ю - 200 000 грн. 00 коп. - за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн. 00 коп. 18 жовтня 2017 року приблизно о 22 годині 20 хвилин [PERSON] , проявляючи злочинну недбалість, не передбачив можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своєї бездіяльності, хоча повинен був та міг їх передбачити, керуючи технічно справним автомобілем Toyota Fortuner реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись на 360 км.+800м проїжджої частини автодороги Київ-Чоп, зі сторони м.Києва у напрямку м.Львова, порушуючи вимоги п.п.10.1, 11.4, підпункту е) пункту 14.6 Правил дорожнього руху України, на дорозі з двостороннім рухом, яка має по дві смуги для руху в одному напрямку, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, будучи в стані алкогольного сп?яніння, перевищив допустиму швидкість, виїхав на зустрічну смугу руху для здійснення обгону, де вказаний маневр заборонений, та допустив зіткнення з автомобілем ВА3 2101, що призвело до загибелі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 19 жовтня 2017 року відомості за фактом ДТП внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120171800000000232 з попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст.286 КК України. В цей день правова кваліфікація у даному кримінальному провадженні змінена на ч.3 ст.286 КК України. 19 жовтня 2017 року [PERSON] визнано потерпілою у даному кримінальному провадженні. [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України та призначено покарання. Питання відшкодування збитків, спричинених позивачу кримінальним правопорушенням, не вирішувалося. [PERSON] зробила необхідні витрати на поховання, що підтверджується розрахунковими документами, виданими суб?єктами господарської діяльності, які надавали послуги, виконували роботи та продавали товари, які необхідні були для поховання чоловіка та внучки. Згідно з накладною №465 та товарним чеком №465 від 19.10.2017 витрачено кошти на придбання: ??. Хрест, вартістю 550 гривень. ??. Подушка, вартістю 170 гривень. ??. Покривало, вартістю 350 гривень. ??. Рушники в кількості 5 штук, загальною вартістю 350 гривень ??. Костюм, вартістю 2500 гривень. ??. Сорочка, вартістю 600 гривень ??. Туфлі, вартістю 500 гривень. ??. Майка, вартістю 100 гривень ??. Труси, вартістю 100 гривень. ???. Шкарпетки, вартістю 50 гривень. ???. Кепка, вартістю 80 гривень, на суму 4 950 гривень. Згідно з накладною №466 та товарним чеком №466 від 19.10.2017 витрачено кошти на придбання: ??. Покривало, вартістю 350 гривень. ??. Подушка, вартістю 150 гривень. ??. Рушники в кількості 6 штук, загальною вартістю 420 гривень. ??. Простинь, вартістю 150 гривень. ??. Корзина, вартістю 650 гривень. ??. Хрест, вартістю 550 гривень, на суму 2 270 гривень Відповідно до товарного чека №17 від 19.10.2017 витрачені кошти на придбання: ??. Домовини, вартістю 6 000 гривень. ??. Вінок ритуальний, вартістю 550 гривень. ??. Вінок ритуальний, вартістю 400 гривень ??. Вінок ритуальний, вартістю 350 гривень ??. Кошик ритуальний, вартістю 450 гривень ??. Кошик ритуальний, вартістю 350 гривень. ??. Пам?ятник, вартістю 28 000 гривень, а всього на суму 36 100 гривень. Згідно товарного чека №18 від 19.10.2017 витрати на придбання: ??. Домовини, вартістю 5500 гривень. ??. Вінок ритуальний, вартістю 700 гривень. ??. Вінок ритуальний, вартістю 380 гривень. ??. Вінок ритуальний, вартістю 500 гривень. ??. Вінок ритуальний. Вартістю 300 гривень. ??. Кошик ритуальний, вартістю 250 гривень ??. Кошик ритуальний, вартістю 350 гривень. ??. Пам?ятник вартістю 32 000 гривень, а всього на суму 39 980 гривень. Загальна сума матеріальних збитків (реальні збитки) становить:4 950+2 270+36 100+39 980=83 300 гривень. До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. Загальні положення про відшкодування шкоди передбачені главою 82 ЦК України. Як передбачено частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала відповідно до вимог частини 1 статті 1177 ЦК України Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до приписів частини 1 та 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов?язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використания, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов?язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам?ятника, ці витрати. Приписами статті 979 ЦК України передбачено - за договором страхування одна сторона (страховик) зобов?язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов?язується сплачувати страхові платежі. За змістом положень цього Закону та ст.1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним у застосуванні до спірних правовідносин у порівнянні з нормами ЦК України, яким регулюється, зокрема, порядок здійснення страхового відшкодування на території України. Так, Верховним Судом, з покликанням на норми ст.1194 ЦК України та Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» неодноразово наголошувалося на тій обставині, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем не є абсолютним, востаннє у постанові Великої Палати від 14.12.2021 по справі No147/66/17 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/102892553), y якій наголошено на тому, що внаслідок заподіяння шкоди під час дорожньо-транспортної пригоди (настання страхового випадку), винуватець ДТП не звільняється від обов?язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов?язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Згідно з абз.2 п.22.1 ст.22 Закону у разі настання події, яка є підставою для регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров?ю, майну третьої особи. Згідно із ст.23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров?ю потерпілого внасліло дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов?язана із смертю потерпілого. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам"ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред?явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.4 ст.27 Закону). Страхові виплати за договорами обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Абз.18 ч.1 ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого визначено як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Згідно з ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Ст.1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих. Ч.2 ст.1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім?єю. Відповідно до змісту ст.27.3. Закону України страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Законом України від 21 грудня 2016 року №1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі -3 200 грн. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Конституція України, як Основний Закон, закріплює в Україні засади державної політики, спрямованої, насамперед, на забезпечення прав і свобод людини та гідних умов її життя. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Як принцип всієї практичної діяльності держави, всіх її органів та посадових осіб за ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість функціонування держави, їх утвердження і забезпечення і є головним обов`язком держави. На забезпечення ефективного захисту прав та свобод людини направлені норми Конституції України про розповсюдження юрисдикції судів на всі правовідносини, які виникають у державі, а також на відшкодування моральної та матеріальної шкоди, як результат порушених прав фізичних та юридичних осіб. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч.2 ст. 11 ЦК України).Відшкодування шкоди - один з найважливіших інститутів сучасної правової науки. У законодавстві України передбачено два види шкоди, що підлягає відшкодуванню - шкоду матеріальну і шкоду моральну. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків і інші способи відшкодування майнової шкоди та моральної (немайнової) шкоди (п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Згідно з ч.7 ст.128 КПК України передбачено що особа, яка не пред?явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред?явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до п.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов`язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На думку суду, в разі заподіяння шкоди внаслідок дій, що мають ознаки злочину, має місце кумуляція санкцій: одночасне притягнення особи як до кримінальної, так і до цивільно-правової відповідальності. Це є можливим тому, що кримінальне покарання, як правило, впливає на особистість злочинця, а зобовязання із відшкодування шкоди на майнову сферу правопорушника. Належними доказами підтверджені витрати позивача на поховання та на спорудження надгробного пам"ятника, які є в межах страхового відшкодування, тому дані суми підлягають стягненню зі страховика. У суду відсутні підстави для застосування постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03 жовтня 2008 року № 45 "Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання", якими передбачено розмір витрат на поховання в залежності від регіону України, встановлених на дату прийняття такої постанови. Так, права та обов`язки між сторонами у справі виникли з приводу відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП, тоді як постановою Фонду установлено розміри витрат на поховання та пов`язаних з цим ритуальних послуг у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання для управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. Щодо моральної шкоди, то суд погоджується з твердженням страховика і визначає такий розмір стягнення з вказаного відповідача на користь позивача у 12 800,00 грн. - страхова виплата щодо моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого [PERSON] його дружині [PERSON] (3 200,00 х 12) / 3). Права на відшкодування моральної школи, заподіяної смертю потерпілої [PERSON] , позивач як її бабця не має. Щодо стягнення моральної шкоди з винуватця ДТП, то ст.3 Конституції України проголошує, що людина, її життя і здоров"я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. За загальним правилом особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, тому поряд із компенсацією матеріальної шкоди позивач має право на компенсацію за заподіяну моральну шкоду. Під власне моральною шкодою маються на увазі душевні страждання, пов"язанні із заподіянням як фізичної, так і майнової шкоди, а також душевні страждання, не пов"язанні ні з тією, ні з іншою. Моральну шкоду, на відміну від майнової, не можна вимірювати у грошах, але це не означає, що вона не може бути компенсованою в будь-якій формі. Нічого дивного в тому немає, що людина, в котрої через чужу провину відібрали життєві радощі, задоволення, духовні блага, бажає компенсації грошима, які відкривають джерела людських задоволень. Можливою є, зокрема грошова компенсація, розмір якої визначений не за принципом еквівалентності, а виходячи з обставин конкретної справи, ступеня й характеру моральної шкоди, майнового стану потерпілих. Компенсацією за заподіяну моральну шкоду призначають для пом"якшення якоюсь мірою тяжких для потерпілих наслідків. Згідно з роз"ясненнями, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; глибини моральних страждань як нестерпний, душевний біль руйнівної для здоров"я сили; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені; довічні негативні наслідки для них. Визначаючи розмір суми, яка підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимушені зміни потерпілої у нормальних життєвих зв"язках, моральні страждання, пов"язані з тим, що ъъ чоловік та онука позбавлені життя внаслідок злочину та погоджується з її мотивацією моральної шкоди. Разом з тим, хоча злочин і є тяжким, він вчинений з необережності, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті злочинної недбалості водія даного автомобіля, яка виразилася у грубому порушенні вимог пунктів Правил дорожнього руху України. Таким чином, суд вважає, що позивачем належними доказами доведено заподіяння відповідачем шкоди, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідачами не надано будь-яких доказів на спростування доказів, наданих позивачем і у суду немає підстав вважати обставини, викладені в матеріалах справи, такими, що не відповідають дійсності. При визначенні розміру матеріальної шкоди суд враховує її документальну підтвердженість, а моральної - враховує вимоги розумності та справедливості, встановлені судом обставини. Так, неправомірними, суспільно-небезпечними діями [PERSON] також завдано позивачу немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями внаслідок загибелі близьких родичів чоловіка та внучки, які позначили негативні зміни у житті потерпілої: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності. Суд вважає, що такий розмір моральної шкоди разом із засудженням обвинуваченого становитиме достатню справедливу сатисфакцію для позивача. Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п.6 ст.3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільнялися позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Оскільки позивач за подання позову майнового характеру та моральної шкоди до суду відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» мав би сплатити судовий збір, суд при ухваленні рішення присуджує стягнення з відповідачыв судового збору в прибуток держави у розмірі, визначеному на день подачі позову як за вимогу матеріального характеру, так і за вимогу про стягнення моральної шкоди. З огляду на викладене,

Outcome: approved