Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить: стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» суму страхового відшкодування у розмірі 96 144,47 гривень за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 02 жовтня 2021 року, судовий збір у розмірі 992,40 грн. та витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 6500,00 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, [PERSON] є законним володільцем мотоциклу марки Honda РС 34, д.н.з. [NUMBER] , який на праві власності належить [PERSON] . 02 жовтня 2021 року у м. Житомира на перехресті вулиць Київська - Східна відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю мотоцикла марки Honda РС 34, д.н.з. [NUMBER] , під моїм керуванням, та автомобіля марки Сitroen C-Elysee, д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Внаслідок скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди мені було завдано тілесних ушкоджень. За фактом вчинення дорожньо-транспортної пригоди було відкрито кримінальне провадження за № 12021060400001776, яке згодом було закрито ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 08.07.2022 року у справі за № 295/6118/22 у зв`язку із укладенням угоди про примирення. Крім того, в результаті дорожньо-транспортної пригоди було завдано значних механічних пошкоджень мотоциклу марки Honda РС 34, д.н.з. [NUMBER] . У позовній заяві вказано, що між власником автомобіля марки Сitroen C-Elysee, д.н.з. [NUMBER] , та Акціонерним товариством «Страхова компанія «ІНГО», було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202304333, за яким було застраховано цивільно-правову за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю наземного транспортного засобу марки Сitroen C-Elysee, д.н.з. [NUMBER] . З метою отримання відшкодування страхової виплати за фактом настання страхового випадку у вигляді дорожньо-транспортної пригоди позивач у строк звернувся до АТ «СК «ІНГО» з повідомленням про ДТП. Згодом у межах річного терміну, а саме 08 липня 2022 року до АТ «СК «ІНГО» було подано заяву про виплату страхового відшкодування. Дана заява була подана власником мотоцикла марки Honda РС 34, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , що було продиктовано бажанням економії часу щодо оформлення всіх документів на предмет нарахування та виплати страхового відшкодування. За фактом звернення до АТ «СК «ІНГО» страховим комісаром було проведено огляд мотоцикла марки Honda РС 34, д.н.з. [NUMBER] для визначення обсягу завданих механічних пошкоджень та їх оцінки. За результатом проведення вищезазначеного огляду АТ «СК «ІНГО» було визначену суму страхової виплати на предмет відшкодування шкоди, завданої мотоциклу марки Honda РС 34, д.н.з. [NUMBER] , у розмірі 48480,00 гривень, що підтверджується звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу. З даною сумою, ні власник [PERSON] , ні позивач, як законний володілець, не погодились, оскільки обсяг завданих механічних ушкоджень був значний, відповідно і сума страхової виплати має бути значно більшою, у зв`язку із чим [PERSON] було подано 12 липня 2022 року до АТ «СК «ІНГО» відповідну заяву про незгоду із розміром нарахованої суми страхової виплати. Позивачем вказано, що з метою розуміння об`єктивного розміру завданих майнових збитків, він звернувся до судового експерта Землюка Вадима Володимировича із заявою про проведення автотоварознавчої експертизи, для проведення якої 15 липня 2022 року [PERSON] було здійснено огляд транспортного засобу. Про дату, час та місце проведення огляду мотоцикла АТ «СК «ІНГО» було попереджено шляхом надсилання відповідного повідомлення. 15 серпня 2022 року судовим експертом Землюком В. В. було складено експертний висновок автотоваризначної експертизи № 2871, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданий власнику мотоциклу Honda РС 34, д.н.з. [NUMBER] , з технічної точки зору, станом на 02 жовтня 2021 року, внаслідок пошкодження його в ДТП, яка мала місце 02 жовтня 2021 року становила 96144,47 гривень. Позивачем зазначено, що 05 жовтня 2022 року даний експертний висновок було долучено до претензії, відповідно до якої він просив нарахувати йому, як законному володільцю даного мотоцикла, суму страхової виплати у розмірі 96144,47 грн. У відповідь на дане звернення від АТ «СК «ІНГО» надійшла відповідь про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв`язку із пропуском строку на подання заяви про виплату страхового відшкодування, а саме, що заява була подана 09 листопада 2022 року, тобто поза межами річного строку на подання звернення до страхової про виплату страхового відшкодування. Однак, з даною позицією він не погоджується, з огляду на ту обставину, що заяву про виплату страхового відшкодування за фактом настання страхового випадку у вигляді дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 02 жовтня 2021 року, було подано 08 липня 2022 року, тобто в межах річного строку. Відтак, відмова АТ «СК «ШГО» є безпідставною і необґрунтованою, у зв`язку із чим виникла необхідність у стягненні страхового відшкодування у сумі 96144,47 гривень у судовому порядку шляхом подання позову до суду. У зв`язку із викладеним позивач вказує, що він як законний володілець мотоцикла марки Honda РС 34, д.н.з. [NUMBER] має право на отримання суми страхового відшкодування шкоди, завданої 02 жовтня 2021 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а тому позовна заява підлягає задоволенню. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 28.12.2022 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» про стягнення страхового відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.03.2023 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено процесуальний строк для подачі заяв по суті справи. 06.04.2023 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач, заперечуючи проти позову, зазначив, що ДТП сталась 02.10.2021 року, а позивач із заявою на виплату страхового відшкодування звернувся 09.11.2022р. (вхідний номер 258 від 09.11.2022р.), відповідно строк, встановлений п. 37.1.4.Закону України «Про обов`язкова страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для подачі заяви на виплату страхового відшкодування, пропущений позивачем. Окрім того, відповідач вказує, що позивач не звернувся з заявою на виплату страхового відшкодування протягом 30 днів з моменту повідомлення про ДТП, а також вказує, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт звернення до відповідача заявою на виплату страхового відшкодування від 08.07.2022р. в межах строку, встановленого п. 37.1.4. вказаного вище закону. У зв`язку і чим у відзиві зазначено, що у АТ «СК «Інго» не має обов`язку щодо сплати страхового відшкодування. Окрім того, відповідачем вказаного, що з урахуванням вимоги ст. 30 Закону України «Про обов`язкова страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» належним розміром страхового відшкодування згідно експертного висновку №2871 є 70 719,76 грн. 10.05.2023 до суду надійшла відповідь позивача на відзив у якій зазначено, що позивач своєчасно звернувся до страхової компанії що підтверджується відповідними документами, оскільки заява про страхове відшкодування від 08.07.2022 року була виконана на бланку АТ «СК «Інго» в приміщенні компанії в присутності відповідального працівника. Доказом того, є прийняття відповідачем наступної заяви від 12.07.2022 року (вхідний номер 240 від 12.07.2022року) відповідно до змісту якої [PERSON] повідомив страхову компанію по страховій справі № 4289991 про незгоду з оціненою вартістю пошкодженого мотоциклу. Тобто, станом на 12.07.2023 року була заведена відповідна страхова справа і страхова компанія станом на вказану дату виконала оцінку транспортного засобу та надала пропозицію щодо суми страхової виплати з якою не погодився позивач. 13.07.2023 року на адресу АТ «СК «Інго» було направлено повідомлення про огляд транспортного засобу від імені адвоката Хоменко С.О. з метою забезпечення присутності представника страхової компанії. В подальшому був проведений огляд на підставі якого складено висновок про вартість матеріального збитку. Враховуючи викладені обставини, позивач вважає, що в межах строку, передбаченого законом, він звернувся до страхової компанії з відповідною заявою. Тому посилання відповідача на постанови Великої Палати Верховного Суду України в частині необхідності обґрунтування пропущеного строку є безпідставними та не відносяться до предмету вказаного спору по суті. В судовому засіданні 31.05.2023 представником відповідача подано до суду заперечення на відповідь на відзив у якому відповідачем викладені обставини щодо пропуску позивачем строку для подання заяви про виплату страхового відшкодування аналогічні тим, що викладені у відзиві. В судовому засіданні 19.07.2023 року до матеріалів справи долучено докази, а саме копію заяви [PERSON] та копію довіреності від 09.11.2023 року №4019 на ім`я [PERSON] . В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимоги у повному обсязі та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що 02 жовтня 2021 року у м. Житомир на перехресті вулиць Київська - Східна відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю мотоцикла марки Honda РС 34, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача, та автомобіля марки Сitroen C-Elysee, д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Внаслідок скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди позивачу було завдано тілесних ушкоджень. За фактом вчинення дорожньо-транспортної пригоди було відкрито кримінальне провадження за № 12021060400001776 відносно [PERSON] за знаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 08.07.2022 року у справі за № 295/6118/22 звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку примиренням потерпілого, а кримінальне провадження, - закрито (а.с. 10-11). Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина [PERSON] у скоєнні вказаного ДТП та обставини цього ДТП, не потребують доказування. Власником транспортного засобу Honda РС 34, д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Судом встановлено, що на підставі довіреності від 09 листопада 2022 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Царіциною І.С., [PERSON] уповноважив [PERSON] діяти в його інтересах у межах чинного законодавства України, продати або обміняти, здавати в найм (оренду), позику ( на відомих представникам умовах, узгоджених ними попередньо до видачі цієї довіреності), з правом обов`язкового перенесення на нього майнової відповідальності власника транспортного засобу, в разі заподіяння нею шкоди третім особам джерелом підвищеної небезпеки на підставі ст. 1187 ЦК України, транспортний засіб належний [PERSON] на підставі свідоцтва [NUMBER] - Honda РС 34, д.н.з. [NUMBER] . Таким чином, [PERSON] має право володіти, користуватися і розпоряджатися транспортним засобом Honda РС 34, д.н.з. [NUMBER] , який зареєстрований на ім`я [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Також з матеріалів справи встановлено, що на момент ДТП транспортним засобом Honda РС 34, д.н.з. [NUMBER] керував [PERSON] . Пунктом 1 частини першої статті 395 ЦК України передбачено, що речовим правом на чуже майно є право володіння. За статтею 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Згідно довіреності позивач має право також на отримання страхових сум, відшкодування за страховим випадком. Таким чином, особа, яка хоч і не є власником, але має законне право володіння майном, має також право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Враховуючи те, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.06.2018 по справі № 597/1070/15-ц. Таким чином, позивач, який хоч і не є власником транспортного засобу Honda РС 34, д.н.з. [NUMBER] , але володіє майном на праві господарського відання на підставі довіреності, має право вимагати відшкодування шкоди, завдану вказаному транспортному засобу. Сторонами не заперечувалося, що між власником автомобіля марки Сitroen C-Elysee, д.н.з. [NUMBER] та Акціонерним товариством «Страхова компанія «ІНГО», було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202304333, за яким було застраховано цивільно-правову за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю наземного транспортного засобу марки Сitroen C-Elysee, д.н.з. [NUMBER] , що також підтверджується роздруківкою із сайту МТСБУ (а.с. 53). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 ст. 22 даного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Позивачем вказано, що 08 липня 2022 року до АТ «СК «ІНГО» було подано заяву про виплату страхового відшкодування. Дана заява була подана власником мотоцикла марки Honda РС 34, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , що було продиктовано бажанням економії часу щодо оформлення всіх документів на предмет нарахування та виплати страхового відшкодування (а.с. 11). За фактом звернення до АТ «СК «ІНГО» страховим комісаром було проведено огляд мотоцикла марки Honda РС 34, д.н.з. [NUMBER] , для визначення обсягу завданих механічних пошкоджень та їх оцінки. За результатом проведення вищезазначеного огляду АТ «СК «ІНГО» було визначену суму страхової виплати на предмет відшкодування шкоди, завданої мотоциклу марки Honda РС 34, д.н.з. [NUMBER] , у розмірі 48480,00 гривень, що підтверджується звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу (а.с. 12-17). З даною сумою, ні власник [PERSON] , ні позивач, як законний володілець, не погодились, оскільки обсяг завданих механічних ушкоджень був значний, відповідно і сума страхової виплати має бути значно більшою, у зв`язку із чим [PERSON] було подано 12 липня 2022 року до АТ «СК «ІНГО» відповідну заяву про незгоду із розміром нарахованої суми страхової виплати, яка містить вхідний номер проставлений відповідачем (а.с. 23). З метою визначення розміру завданих майнових збитків, позивач звернувся до судового експерта Землюка Вадима Володимировича із заявою про проведення автотоваризнавчої експертизи, для проведення якої 15 липня 2022 року [PERSON] було здійснено огляд транспортного засобу. 15 серпня 2022 року судовим експертом Землюком В. В. було складено експертний висновок автотоваризначної експертизи № 2871, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданий власнику мотоциклу Honda РС 34, д.н.з. [NUMBER] , з технічної точки зору, станом на 02 жовтня 2021 року, внаслідок пошкодження його в ДТП, яка мала місце 02 жовтня 2021 року становила 96144,47 гривень (а.с. 26-45). Про дату, час та місце проведення огляду мотоцикла АТ «СК «ІНГО» було попереджено шляхом надсилання відповідного повідомлення (а.с. 24,25). За проведення автотоварознавчого дослідження транспортного засобу позивач сплатила 4500,00 грн. (а.с. 46,47) З матеріалів справи вбачається, що 05 жовтня 2022 року даний експертний висновок було долучено до претензії, відповідно до якої позивач просив нарахувати йому, як законному володільцю даного мотоцикла, суму страхової виплати у розмірі 96144,47 грн. У відповідь на дане звернення від АТ «СК «ІНГО» надійшла відповідь вих. № 1543 від 09.11.2022 про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв`язку із пропуском строку на подання заяви про виплату страхового відшкодування, а саме, що заява була подана 09 листопада 2022 року, тобто поза межами річного строку на подання звернення до страхової про виплату страхового відшкодування. Так, згідно ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Відповідно до п.п. 37.1., 37.1.4. Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. З матеріалів справи вбачається, що 04.10.2021 року [PERSON] повідомив про дорожнього транспортну пригоду , яка мала місце 02.10.2021, вказане повідомлення зареєстровано відповідачем за №4289991. Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон. Законом визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди. Згідно з статтею 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону). Тлумачення статей 990, 991 ЦК України, ст. 22 Закону свідчить, що обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування. Якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, обов`язок у страховика здійснити страхову виплату не виникає. Статтею 991 ЦК України передбачено підстави для відмови страховиком у здійсненні страхової виплати, а саме у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації;2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку;3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку;4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Так, відповідно до п.п. 37.1., 37.1.4. Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. З наведених положень вбачається, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Так, відповідач, заперечуючи щодо задоволення позову вказано, що ДТП сталась 02.10.2021 року, а позивач із заявою на виплату страхового відшкодування від 09.11.2022р. звернувся 09.11.2022р. (вхідний номер 258 від 09.11.2022р.), відповідно строк встановлений п. 37.1.4.Закону України «Про обов`язкова страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для подачі заяви на виплату страхового відшкодування пропущений позивачем. При цьому, суд вважає в матеріалах справи на аркуші справи 11 міститься копія заяви власника транспортного засобу Honda РС 34, д.н.з. [NUMBER] від 08.07.2023 про здійснення відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП, що сталась 02.10.2021 забезпеченого ТЗ Сitroen C-Elysee, д.н.з. [NUMBER] , явка подана в межах строку визначеного ст. 35 Закону. При цьому вказана заява не містить доказів безпосереднього направлення (подання) страховику АТ «СК «ІНГО» вказаної заяви, однак у взаємозв`язку із заявою [PERSON] від 12.07.2022 де містить вхідний номер відповідача (а.с. 23), вбачається, що власник транспортного засобу Honda РС 34, д.н.з. [NUMBER] також звернувся до АТ «СК «ІНГО» де виразив свою незгоду із визначеним розміром страхового відшкодування, що свідчить про подання заяви від 08.07.2023. Так, як уже зазначалось судом, що підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат. Разом з тим, ані Закон, ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності. Водночас ЦК України передбачається також поновлення, зупинення, переривання позовної давності (статті 263-264, стаття 267 ЦК України). Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові. Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми. З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності. У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії)винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суд від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17. Верховний Суд у постанові від 17.05.2022 року по справі № 569/6553/20 прийшов до висновку, що несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку або надання ним неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку можуть бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування лише у тому разі, якщо вони позбавили страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. Оскільки пошкодження транспортного засобу, користувачем якого є позивач, є наслідком настання страхового випадку, а саме ДТП, яка трапилася 02.10.2021 року, про що позивачем було у встановленому порядку та строк повідомлено страховика, а саме 02.10.2021, що не заперечується відповідачем, суд вважає, що у даній справі наявні обставини з якими закон пов`язує виникнення обов`язку у страховика здійснити виплату страхового відшкодування позивачу. Окрім того, суд враховує, що власником транспортного засобу в межах строку визначеного а. 37.1.4.Закону України «Про обов`язкова страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме заява [PERSON] від 12.07.2022 щодо незгоди із розміром страхового відшкодування. При цьому, судом враховано, що позивач, який не є стороною договору страхування, а отже, на момент ДТП не був обізнаний з його умовами, в тому числі в частині щодо строку повідомлення страхувальником про подію, яка є страховим випадком, сприяв збору необхідної інформації для забезпечення виплати страхового відшкодування, проведено автотоварознавчу експертизу. Таким чином, відповідачем безпідставно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. За змістом п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Як уже зазначалось судом, відповідно до експертного висновку автотоваризначної експертизи №2871 складено 15 серпня 2022 року судовим експертом Землюком В. В. вартість матеріального збитку, завданий власнику мотоциклу Honda РС 34, д.н.з. [NUMBER] , з технічної точки зору, станом на 02 жовтня 2021 року, внаслідок пошкодження його в ДТП, яка мала місце 02 жовтня 2021 року становила 96144,47 гривень (а.с. 26-34). У зв`язку із чим позивач просить стягнути з відповідача 96 144,47 гривень витрат в зв`язку з пошкодженням мотоциклу Honda РС 34, д.н.з. [NUMBER] . При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Згідно експертного висновку №2871 від 15.07.2022р. вартість відновлювального ремонту мотоцикла Honda РС 34, д.н.з. [NUMBER] д.н. [NUMBER] станом на дату ДТП, яка мала місце 02.10.2021 становить 290 629,92 грн., а ринкова вартість складає 96 144,47 гривень. З огляду на вищевикладене суд прийшов до висновку, що мотоцикл Honda РС 34, д.н.з. [NUMBER] є фізично знищеним. Про факт фізичного знищення мотоцикла Honda РС 34, д.н.з. [NUMBER] також зазначив експерт [PERSON] в експертному висновку №2871 від 15.07.2022р., зокрема: з наведеного в експертизі вбачається економічна недоцільність ремонту, оскільки вартість відновлювального ремонту становила 290 629,92 грн., що не є меншою за ринкову вартість ідентичних не пошкоджених мотоциклів 1999 року випуску, яка становила 96 144,47 грн. (а.с. 34). Згідно ч.2 ст. 30 Закону якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно експертного висновку №2871 від 15.07.2022р. утилізаційна (залишкова) вартість в пошкодженому стані мотоцикла Honda РС 34, д.н.з. [NUMBER] станом на дату ДТП, яка мала місце 02.10.2021р. становила 25 424,71 гривень. Таким чином, розмір страхового відшкодування розраховується згідно ст. 30 Закону і становить різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, розраховується за формулою 96 144,47 - 25 424,71 та становить 70 719,76 грн. За таких обставин, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язко доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження під час розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» на користь [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 70719,76 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з наступного. За подачу даного позову позивач сплатила судовий збір в розмірі 992,40 грн. Крім того, однією із позовних вимог позивачем зазначено стягнення з відповідача витрат здійснені в оплату послуг експерта щодо проведення експертного проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 6500,00 грн. При цьому, до матеріалів справи долучено копію квитанції № 0.0.2629718991.1 від 03.08.2022 про оплату за експертизу №2871 у розмірі 4500,00 грн. Доказів сплати позивачем інших сум за проведення експертного дослідження матеріли справи не містять. Разом з цим, слід зазначити, що відповідно до ст. 133 ЦПК України витрати на проведення автотоварознавчого дослідження відносяться до судових витрат, а не являється предметом позову, а тому загальна сума судових витрат, понесених позивачем в даному випадку складає 5492,40 грн. (992,40 грн. + 4500 грн.). За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, відповідно до правил ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4042,40 грн., розмір якого є пропорційним (задоволено 73,6% від заявленої суми позовних вимог) до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial