Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника - адвоката Галкіної Я.Г., звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.07.2011 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , дитина проживає разом з позивачем. Спільне життя подружжя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони мають діаметрично протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, з його ініціативи між сторонами постійно виникали сварки. На даний момент позивач та відповідач проживають окремо. Ведення між сторонами спільного господарства припинено та за глибоким переконанням позивача, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач констатує, що відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їх сім`ї, чоловік не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Позивач вважає, що причини, які її спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше їх спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Відповідно до вимог ст.ст. 19, 279 ЦПК України вказана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомленням учасників справи. Відповідач [PERSON] , 13.07.2023 року подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він заперечує проти доводів позивача, наведених в позові в якості його обґрунтування, оскільки вони не відповідають дійсності, в той же час, з урахуванням поданого позову, відповідач не заперечує проти самої вимоги позивача щодо розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 02 липня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 956. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються відповідною копією свідоцтва про народження. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, сторони проживають окремо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають зберегти шлюб, тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач позов визнав суд стягує з останнього на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved