Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~09.06.2020 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Головного управління Державного казначейства у Харківській області, у якій з урахуванням заявлених позовних вимог в новій редакції, просить: стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України 6523,01 грн матеріальної шкоди та 700000 грн. моральної шкоди, завданих неправомірними діями відповідача Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що, рішенням Октябрського районного суду м.Полтаві від 14 грудня 2009 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] до Харківської обласної митниці щодо стягнення 5000 грн. відшкодування моральної шкоди та 793,08 грн. матеріальної шкоди. 21 листопада 2013 року на виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист №-2-2/09. Відразу після цього виконавчий лист був пред`явлений до виконання у Київський районний відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. Між тим даний державний орган, попередник нинішнього відповідача, з самого початку зайняв неправову позицію щодо відмови у відкритті виконавчого провадження. Майже два роки [PERSON] , оскаржував в судах України численні відмови у відкритті виконавчого провадження, які своїми постановами постановлював старший державний виконавець Київського районного відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Марченко О.М. Позивач посилається, на ті обставини, що виконавець, нехтуючи законом і правами конкретного громадянина, виносив незаконні постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження у справі про стягнення коштів з державного органу. Ці протиправні дії і постанова виконавця від 20.08.2014 року визнані незаконними і скасовані ухвалами Октябрського районного у м. Полтаві суду від 17 жовтня 2014 року і 19.02.2016 року у справі №554/13416/14-ц, та від 06.05.2015 року по справі № 554/13412/14-ц. 10 червня 2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області за даним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження №47803733. 20 лютого 2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управлінню державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №47803733 за правилами п. З частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач вказує, що дана постанова від 20 лютого 2017 року була в судовому порядку оскаржена стягувачем - [PERSON] і ухвалою Октябрского районного суду м. Полтави від 26 травня 2017 року у справі №554/1860/17 вона була визнана незаконною та скасованою, зобов`язано державного виконавця або інші посадову особу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області усунути порушення та здійснити примусове виконання виконавчого листа 2-2/09 від 21 листопада 2013 року. На виконання даної судової ухвали державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області 19 липня 2017 року було винесено постанову про відновлення виконавчого провадження №47803733. Однак, як зазначає позивач, державний виконавець жодних дій щодо примусового виконання рішення суду від 14 грудня 2009 року та стягнення коштів на користь стягувача [PERSON] не було здійснено. Між тим, національне законодавство, слідуючи вимогам міжнародного права, запровадило конкретні механізми виконання судових рішень, де боржником є державний орган. В Україні з 2012 року діє спеціальний закон «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який регулює порядок виконання рішень судів України, за якими боржниками є державний орган, державне підприємство, установа, організація. Згідно з перехідними положеннями даного закону виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені вище суб`єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби. Відтак, [PERSON] звернувся з заявою про примусове виконання судового рішення до Управління державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції у Харківській області. Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області 26 квітня 2018 року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження АСВП №47803733 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Октябрським районним судом м. Полтави 21 листопада 2013 року у справі № 2-2/09. Позивач, як стягувач, права якого на отримання виконання остаточного судового рішення систематично нехтуються державною виконавчою службою, знов звернувся до суду з вимогою про визнання відповідної постанови виконавця недійсною і скасування її. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 18 вересня 2018 року у справі № 554/6803/18, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року дана постанова виконавчої служби визнана незаконною і скасована. Рішення судів України про скасування останньої постанови державного виконавця від 26 квітня 2018 року про закінчення виконавчого провадження АСВП №47803733 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Октябрським районним судом м. Полтави 21 листопада 2013 року у справі № 2-2/09 набрали законної сили грудні 2018 року. Позивач наголошує, що рішення судів мають виконуватися, в цьому полягає принцип res judicata, покладений \~ \~ \~ \~в основу ст. 6 Конвенції про захист прав \~ \~ \~ \~людини \~ \~ \~ \~і основоположних свобод. Виконавець, знаючи про це рішення, будучи учасником справи № 554/6803/18, також \~ \~ \~ \~за його апеляційною скаргою переглядалося \~ \~ \~ \~рішення у справі в апеляційній \~ \~ \~ \~інстанції). Позизач зазначив, що виконавче провадження, попри рішення суду, не поновлене. Між тим, державний виконавець, виконуючи рішення судів України, мусив ще у грудні 2018 року поновити виконавче провадження і передати його на виконання до органу державного казначейства. Бездіяльність органу держави щодо виконання своїх обов`язків триває без жодних перспектив її припинення, і то наносить значну ш коду позивачеві. Мотивуючи свої вимоги, позивач зазначив, що державною виконавчою службою протизаконно тривалий час \~ \~ \~ \~відмовлялося у відкритті виконавчого \~ \~ \~ \~провадження \~ \~ \~ \~з примусового виконання виконавчого листа, виданого Октябрським районним судом м. Полтави 21 листопада 2013 року у справі № 2-2/09, цей факт встановлений судами у рішеннях. Починаючи з 10 червня 2015 року, відкрите виконавче провадження, проте жодних дій щодо його реалізації відповідачем не вчинялося, незаконно закривалось виконавче провадження. Даний факт також визнаний рішеннями національних судів. Крім того, державний виконавець півтора року не відновлює неправомірно закінчене ним виконавче провадження, впродовж тривалого часу всупереч вимог чинного законодавства України державна виконавча служба не вчиняє жодних дій щодо примусового стягнення вказаної суми за рішенням суду, не контролює необхідних фінансових процедур щодо погашення боргу Головним управлінням Державного казначейства у Харківській обл.Таким чином, посилаючись на вказані обставини позивач,

Outcome: partial