Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

У жовтні 2022 року позивач ТОВ «Новобудова» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 37 688 грн. 51 коп. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги вказує, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05.06.2012 року. Відповідач не сплачує за спожиті нею житлово-комунальні послуги, чим спричиняє збитки Позивачу, у зв`язку з чим, у Відповідача виникла заборгованість, на загальну суму 37 688 грн. 51 коп., з яких основний борг за період з 01.01.2021 року по 01.10.2022 року у розмірі 35 369 грн. 40 коп., 3 % річних від простроченої суми за період з 01.01.2021 року по 01.02.2022 року у розмірі 549 грн. 74 коп., індекс інфляції за період з 01.01.2021 року по 01.02.2022 року у розмірі 1 769 грн. 37 коп. За наведених обставин Позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом та просив стягнути з Відповідача заборгованість на загальну суму 37 688 грн. 51 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481 грн. 00 коп. Ухвалою судді від 07 листопада 2022 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 09 травня 2023 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у зв`язку з тим, що Відповідачем 14.12.2022 року сплачено суму основного боргу в межах спірного періоду з 01.01.2021 року по 01.10.2022 року. Так, відповідно до вказаної заяви, Позивач просить стягнути з Відповідача суму заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги в загальному розмірі 2 319 грн. 11 коп., з яких: 3 % річних від простроченої суми за період з 01.01.2021 року по 01.02.2022 року у розмірі 549 грн. 74 коп., індекс інфляції за період з 01.01.2021 року по 01.02.2022 року у розмірі 1 769 грн. 37 коп. та стягнути судовий збір у розмірі 2 481 грн. 00 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення на сайті Печерського районного суду м.Києва, а тому, в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Матеріалами справи встановлено, що Рішенням правління АТ ХК «Київміськбуд» № 121 від 24.06.2005 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , якому була присвоєна поштова адреса: [ADDRESS] (відповідно до Розпорядження Печерської РДА № 1466 від 06.12.2005 року) був переданий ТОВ «Новобудова» в експлуатацію та обслуговування. Відповідно до авізо № 1 від 01.10.2010 року КП «Печерськ-Інвест» передало на баланс ТОВ «Новобудова» фонди І та II черги житлового комплексу на розі [ADDRESS] (поштова адреса: вул. Московська, 46/2). [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05.06.2012 року. Відповідач не сплачує за спожиті нею житлово-комунальні послуги, чим спричиняє збитки Позивачу, у зв`язку з чим, у Відповідача виникла заборгованість, згідно з розрахунком Позивача становить на загальну суму 37 688 грн. 51 коп., з яких основний борг за період з 01.01.2021 року по 01.10.2022 року у розмірі 35 369 грн. 40 коп., 3 % річних від простроченої суми за період з 01.01.2021 року по 01.02.2022 року у розмірі 549 грн. 74 коп., індекс інфляції за період з 01.01.2021 року по 01.02.2022 року у розмірі 1 769 грн. 37 коп. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (редакція від 02.04.2020 року) учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Відповідно до пункту 5 частини 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (редакція від 02.04.2020 року) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно до частини першої ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частини першої ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує (частина четверта цієї статі). Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, згідно з частиною першою ст. 322 Цивільного кодексу України. Пунктами 5, 9 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача житлово-комунальних послуг оплачувати їх у строки, встановлені Договором або законом. Так, відповідно до матеріалів справи, Відповідач 14.12.2022 року сплатила суму основного боргу в межах періоду з 01.01.2021 року по 01.10.2022 року в розмірі 35 369 грн. 40 коп. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства. Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлена відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частина 1 статті 625 визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2 статті 625 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% (три проценти) річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% (трьох процентів) річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанові Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Передбачена, п. 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» норма щодо відповідальності боржника у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків частини 2 статті 625 ЦК (постанови Верховного Суду України від 20 червня 2012 р. у справі № 6- 68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13). Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням визначених змістом зобов`язання умов (неналежне виконання). Згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Беручи до уваги наведене, а також те, що боржником сума заборгованості погашена під час розгляду справи та перевіривши наданий позивачем розрахунок суми штрафних санкцій, суд дійшов висновку, що сума штрафних санкцій на підставі ст. 625 ЦК України, яка підлягає стягненню становить 549,74 грн. - 3% річних та 1 769,37 грн. - інфляційні витрати за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. У зв`язку з викладеним, суд стягує з Відповідача на користь Позивача інфляційні втрати за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 1 769,37 грн. та 3% річних у розмірі 549,74 грн. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 481 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved