Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

адвокат Таргоній В.М. від імені та в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] у межах зупиночної станції платформи «29 км», ДН-2 Кривий Ріг, перегін Апостолове - Радушне, поїзд №133 Миколаїв - Івано-Франківськ (електровоз серії ЧС2 №634 ТЧ-2 Кривий Ріг-Головний), під керуванням машиніста [PERSON] , смертельно травмував сина позивача - [PERSON] . Вказані обставини було підтверджено рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 23.02.2022 у справі №171/1817/21. Власником електровозу серії ЧС2 №634 є AT "Укрзалізниця", а машиніст цього поїзду - [PERSON] , працює в СП «Синельниківське локомотивне депо» РФ «Придніпровська залізниця» AT «Укрзалізниця». Відповідно до ч. 2 cт. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Позивач - [PERSON] , мати загиблого [PERSON] , а [PERSON] - син загиблого. Позивач втратила рідного сина, близьку людину, який був її опорою і підтримкою. Повністю зруйновано її нормальне життя. Загибель спричинила надзвичайні страждання, які продовжуються до цих пір. Внаслідок смерті сина позивач назавжди позбавлена можливості отримувати від нього підтримку та допомогу як моральну, так і матеріальну, і жодні зусилля з її сторони не зможуть виправити ситуацію, що склалася. Позивач є пенсіонером за віком, отже потребує підтримки та допомоги. Крім того, чоловік позивача помер у 2009 році, тому в неї був лише син та онуки. Смерть сина викликала необхідність докладати додаткових зусиль для організації життя позивача. Також після смерті сина в позивача виникли додаткові обов`язки по відношенню до внуків - дітей загиблого, оскільки в них був лише батько - позивач стала їх опікуном. Тому представник позивача просить суд стягнути з АТ «Укрзалізниця» 300 000 грн. у рахунок відшкодування завданої позивачу [PERSON] моральної шкоди. Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 05 липня 2023 року через систему «Електронний суд» представником відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити у задоволенні позову, оскільки нещасний випадок з сином позивача стався не з вини відповідача, а причиною нещасного випадку стало нехтування постраждалим правил встановлених на залізниці, що виразилось у переході залізничної колії у невстановленому місці. Саме тому у відшкодуванні моральної шкоди позивачу має бути відмовлено, судові витрати віднести за рахунок позивача. У судове засідання сторони у справі не з`явились. Представник позивача адвокат Таргоній В.М. звернувся до суду з клопотанням, шляхом подання її електронною поштою, про проведення судового розгляду за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позові, просив позов задовольнити. Представником відповідача [PERSON] 05 липня 2023 року через систему «Електронний суд» подано клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Суд відхиляє вказане клопотання, оскільки представником відповідача подано відзив на позовну заяву та надано докази у справі, тому суд не вбачає підстав для проведення судового засідання в режимі відеоконференції, та вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін у справі за наявними доказами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [INFO] помер син позивача [PERSON] (а.с. 10-15 копія акту судово-медичного дослідження №141 від 27.07.2019, а.с. 23 копія свідоцтва про смерть від 17.07.2019 серії [NUMBER] , а.с. 24-25 копія лікарського свідоцтва про смерть №141 від 17.07.2019, а.с. 26 копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ). Із постанови старшого слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Янчука В.П. від 29 лютого 2020 року вбачається, що за фактом смерті [PERSON] проводилось досудове розслідування, в ході якого встановлено, що [PERSON] [INFO], приблизно о 18 годині 05 хвилин, знаходячись поблизу платформи 29 км, залізничної колії «ст. Апостолове - ст.Кривий Ріг» в Апостолівському районі Дніпропетровської області, поблизу с. Нива Трудова, нехтуючи встановленими на залізниці правилами, в невстановленому місці переходив залізничну колію, внаслідок чого, потрапив під локомотив пасажирського потягу № 133 сполученням «Миколаїв - Івано-Франківськ», який на той момент часу рухався по вищевказаній колії. Внаслідок зазначеної пригоди, [PERSON] загинув на місці пригоди. Даний факт зареєстровано до ЄРДР за №12019040410000628 від 17.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення та розпочате досудове розслідування. Досудовим розслідуванням було встановлено, що смерть [PERSON] настала від наїзду потягом. Зазначеною постановою слідчого кримінальне провадження було закрите у зв`язку із відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України (а.с. 7-9). Електровоз серії ЧС2 №634 перебуває на балансі виробничого підрозділу «Локомотивне депо Кривий Ріг» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» (а.с. 21 копія довідки АТ «Укрзалізниця» від 31.03.2021 за № ЦЦТех-08/74). [PERSON] дійсно працював машиністом електровозу в період з 20.05.2005 по 20.04.2020 у структурному підрозділі «Синельниківське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» (а.с. 22 копія довідки АТ «Укрзалізниця» від 31.03.2021 за №309/370). Тому АТ «Укрзалізниця» є належним відповідачем у справі, оскільки є володільцем джерела підвищеної небезпеки. Між сторонами виникли правовідносини з приводу відшкодування моральної шкоди. При вирішенні спору суд виходить з такого. Відповідно до положень ст. 55 Конституції України та чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Оскільки електропотяг відноситься до джерела підвищеної небезпеки, відшкодування спричиненої шкоди здійснюється незалежно від вини. Згідно роз`яснення постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяній фізичній або юридичній особі незаконним діями, або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати. зокрема: у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість виражених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, зваженості та справедливості. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказуванню не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди, є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України). Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Так, у пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд вважає, що передчасна втрата сина для батьків при наявності життєвих зв`язків між ними однозначно спричиняє моральні страждання, що мало місце і у даному випадку чого відповідачем фактично не оспорювалось та не спростовано. Але згідно ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. При цьому суд відхиляє посилання позивача на те, що не неї ліг тягар щодо утримання неповнолітнього сина її загиблого сина - [PERSON] , [INFO] , оскільки рішенням виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради від 20.01.2021 за № 16 вона була призначена піклувальником неповнолітнього онука. Так як відповідно до вказаного рішення відомості про батька неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , внесено відповідно до частини 1 статті 135 СК України; та станом на час подання позову до суду (12.06.2023) [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття. Та звертає увагу на те, що рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 лютого 2022 року у справі № 171/1817/17 позовні вимоги [PERSON] (син загиблого [PERSON] ), представник позивача [PERSON] , до Акціонерного товариства "Українська залізниця" було задоволено частково, ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача кошти в розмірі 100 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю батька, рішення не оскаржене, набрало законної сили 05.04.2022 (а.с. 17-20). На підставі викладеного, та враховуючи ступінь, глибину та тривалість моральних страждань, понесених позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача 100 000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відшкодування моральної шкоди в даному розмірі на думку суду буде співмірним із спричиненою позивачу моральною шкодою, та відповідатиме принципам розумності і справедливості і не матиме наслідком збагачення позивача за рахунок відповідача. Разом з тим, враховуючи зміни до податкового законодавства, які набули чинності з 23.05.2020, згідно із Законом України № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», відповідно до яких стягнуті кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди є доходом, який підлягає оподаткуванню на час виконання рішення суду. Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Отже, з 23.05.2020 звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Оскільки сума стягнення з АТ «Укрзалізниця» на користь позивача моральної шкоди складає 100 000,00 грн., що значно перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01 січня звітного (податкового) року, тому в даному випадку підлягає стягненню моральна шкода з урахуванням податків і зборів фізичних осіб. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI встановлено, що від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Оскільки позивач при зверненні до суду із вимогами про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial