Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з суми витрат на допомогу по безробіттю у розмірі 2486 грн. 03 коп. (дві тисячі чотириста вісімдесят дість гривень 03 копійки). Свої позовні вимоги обґрунтували наступними обставинами. [PERSON] 29.04.2020\~року до Суворовського районного центру зайнятості звернувся з приводу пошуку роботи. На підставі поданої заяви про надання (поновлення) статусу безробітного його було зареєстровано в центрі зайнятості відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» та було надано статус безробітного. У вказаній заяві [PERSON] зазначила, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Також, на підставі заяви про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю від 29.04.2020 року, відповідно до ч. 1,3,4 ст.22, ч.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» йому було призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 29.04.2020 року. [PERSON] була належним чином ознайомлений з правами, обов`язками та відповідальністю зареєстрованого безробітного, про відповідальність за достовірність поданих ним даних та відомостей, що підтверджується власноруч підписаною заявою про надання/поновлення статусу безробітного від 29.04.2020 року. Наказом від 30.07.2020 № НТ200730 [PERSON] було знято з обліку в Суворовському районному центру зайнятості та припинено виплату допомоги по безробіттю з 30.07.2020 року. Під час здійснення верифікації та моніторинг достовірності інформації, поданої [PERSON] під час реєстрації було встановлено, що [PERSON] під час знаходження на обліку в центрі зайнятості в статусі безробітного з 29.04.2020 року по 30.07.2020 року та отримання допомоги по безробіттю, також отримувала соціальну допомогу на дитину з інвалідністю за догляд з 19.05.2008 року. Із зазначеного вбачається, що [PERSON] порушила ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а саме - нею не було своєчасно подано відомості про обставини, що впливають на умови виплати їй матеріального забезпечення та надання соціальних послуг (отримання соціальної допомоги по догляду за дитиною) Згідно ч.3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. 12.04.2023 року Одеською філією Одеського обласного центру зайнятості був виданий Наказ № 99 про повернення коштів [PERSON] за період з 29.04.2020 по 13.07.2020 у сумі 2486 грн. 03 коп.. Відповідачу було направлено лист від 17.04.2023 року за вих. № 1177/01-20/06-23, в якому запропоновано сплатити зазначену суму в розмірі 2484,03 грн. в добровільному порядку. Станом на теперішній час залишок суми заборгованості не повернуто тому представником позивача подано позов до суду. У справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача надав заяву про слухання справи у його відсутність, наполягав на позовних вимогах, у разі можливості не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав, клопотань не заявляв. У судове засідання двічі не з`явився, про причини неявки не повідомив. На адресу суду двічі поверталися конверти, з позначкою «Адресат відсутній за вказаною адресою» при цьому згідно адресної довідки вбачається, що відповідач за даною адресою зареєстрований. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомлені відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що судове поштове відправлення (копія позову з додатками, ухвала про відкриття спрощеного провадження) направлялося за адресою за місцем реєстрації відповідача (згідно адресної довідки), а згідно позначки працівника особа відсутня за вказаною адресою, тому у суду є підстави вважати, що відповідач отримав ухвалу про відкриття спрощеного провадження та повідомлений про порядок розгляду справи. Суд визнає неявку відповідача з неповажних причин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, про що постановлено ухвалу суду. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Статтею 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У порядку ст. 178 ЦПК України відповідач не скористалася своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Враховуючи вищенаведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] 29.04.2020\~року до Суворовського районного центру зайнятості звернувся з приводу пошуку роботи. На підставі поданої заяви про надання (поновлення) статусу безробітного його було зареєстровано в центрі зайнятості відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» та було надано статус безробітного. У вказаній заяві [PERSON] зазначила, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Також, на підставі заяви про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю від 29.04.2020 року, відповідно до ч. 1,3,4 ст.22, ч.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» їй було призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 29.04.2020 року. [PERSON] була належним чином ознайомлений з правами, обов`язками та відповідальністю зареєстрованого безробітного, про відповідальність за достовірність поданих ним даних та відомостей, що підтверджується власноруч підписаною заявою про надання/поновлення статусу безробітного від 29.04.2020 року. Відповідно до п.4 ч.2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону (припинення реєстрації у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг) щодо факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг;. На підставі абзацу 2 пп. 2 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 № 792, Наказом від 30.07.2020 № НТ200730 [PERSON] було знято з обліку в Суворовському районному центру зайнятості та та припинено виплату допомоги по безробіттю з 30.07.2020 року. Під час здійснення верифікації та моніторинг достовірності інформації, поданої [PERSON] під час реєстрації було встановлено, що [PERSON] під час знаходження на обліку в центрі зайнятості в статусі безробітного з 29.04.2020 року по 30.07.2020 року та отримання допомоги по безробіттю, також отримувала соціальну допомогу на дитину з інвалідністю за догляд з 19.05.2008 року. У зв`язку з вищезазначеним, відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової служби України 13.02.2009 № 60/62 (далі - Порядок № 60/62), та постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням» Одеською філією Одеського обласного центру зайнятості було проведено розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення [PERSON] . За результатом розслідування Одеською філією Одеського обласного центру зайнятості було складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 31.03.2023 № 29. Із зазначеного вбачається, що [PERSON] порушила ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а саме - нею не було своєчасно подано відомості про обставини, що впливають на умови виплати їй матеріального забезпечення та надання соціальних послуг (отримання соціальної допомоги по догляду за дитиною). Відповідно до п.1, п.8, п.9 ч.І ст.45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного припиняється у разі зайнятості особи, встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, у разі встановлення факту виконання ним оплачуваної роботи (надання послуг). Абзацом 18 п.п. 1 п. 30 цього Порядку встановлено, що центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного в разі встановлення факту подання зареєстрованим безробітним недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг; Згідно абз. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. Згідно ч. З ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Також відповідно до абз. 1 п. 6 «Порядку № 60/62), у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно абзацу 3 п.6 цього Порядку якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку. 12.04.2023 року Одеською філією Одеського обласного центру зайнятості був виданий Наказ № 99 про повернення коштів [PERSON] за період з 29.04.2020 по 13.07.2020 у сумі 2486 грн. 03 коп.. Відповідачу було направлено лист від 17.04.2023 року за вих. № 1177/01-20/06-23, в якому запропоновано сплатити зазначену суму в розмірі 2484,03 грн. в добровільному порядку. Таким чином, розмір витрат на допомогу по безробіттю які є збитками позивача, за наслідком порушення відповідачем ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» складає 2484,03 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят чотири гривні 03 копійки). Станом на теперішній час залишок суми заборгованість не повернуто. Суд застосовуючи норми матеріального права виходить з такого. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; Відповідно до ч. 2 цієї ж статті статус безробітного надається зазначеним у ч. 1 ст. 43 особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані у встановленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У ч. 5 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» зазначено, що допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи у встановленому порядку в державній службі зайнятості. У п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону. Відповідно ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» - застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення відносяться, зокрема, особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, непрацюючі працездатні особи, які фактично здійснюють догляд за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, та отримують допомогу, компенсацію та/або надбавку відповідно до законодавства; В результаті приховування інформації щодо перебування у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «БЕЛОГВІ» [PERSON] під час перебування на обліку в Іванівській районній філії Одеського ОЦЗ було незаконно отримано матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю у сумі 15432,22 грн. (п`ятнадцять тисяч чотириста тридцять дві грн. 22 коп.). У ч. З ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати відповідно до Закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. Згідно ч. З ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» - сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Також абз. 1 п. 6 № 60/62 встановлено, що у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно абз. З п.6 цього ж Порядку - якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до п. 7 цього Порядку. Відповідно до правових позицій, викладених в постанові Верховного суду України від 26.09.2018 № 545/164/17-ц, неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною, свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до ч. 3 ст 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З приведеного вище аналізу досліджених судом відомостей сукупно випливає, що існує законне підґрунтя для задоволення вимог. Відповідачем, всупереч ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано доказів щодо добровільного погашення заборгованості. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався представник позивача, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до матеріалів справи позивачем при подачі позову сплачено судовий збір за розгляд справи у розмірі 2684,00 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями, доданими до матеріалів справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати: судовий збір в розмірі 2684,00 грн. понесені позивачем при звернені до суду з даним позовом, що підтверджується платіжними дорученнями.

Outcome: approved