Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

17 лютого 2022 року позивач звернулась до Балаклійського районного суду Харківської області з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила те, що вони з відповідачем проживали разом з осені 2012 року по жовтень 2014 року. Під час сумісного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Сторони разом з сином проживали у місті Донецьк, але після військових дій, що почались на весні 2014 року, вони були змушені виїхати до міста Балаклія Харківської області. Приблизно з листопада 2014 року позивач з відповідачем перестали проживати разом. Їх син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно довідки від 14 лютого 2022 року [PERSON] навчається у 1 класі у Балаклійському ліцеї № 5 Балаклійської міської ради Харківської області. Позивач зазначає, що вони з відповідачем домовились між собою, що відповідач буде надавати кошти на утримання сина сам в добровільному порядку. Він надає матеріальну допомогу, але не регулярно. Позивач постійно змушена телефонувати відповідачеві і просити кошти на утримання дитини, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Також, позивач зазначає, що відповідач є працездатною особою, в нього є ще одна дитина від іншої жінки. Позивач вважає справедливим визначити щомісячний розмір аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів [PERSON] , але не меншому ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 18 березня 2022 року № 11/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Балаклійського районного суду Харківської області і визначено Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області. Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явилась, 13 червня 2023 року до суду надійшла заява, у якій вона просила цивільну справу розглянути у судовому засіданні без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву чи клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. Судом установлено, що сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується належним чином засвідченою копією свідоцтва про народження /а.с.5/. Згідно з копією довідки від 20 жовтня 2017 року № 88 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] /а.с.7/. За вказаною адресою також зареєстрована малолітня дитина [PERSON] , що підтверджується копією довідки від 20 жовтня 2017 року № 0000183487 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи /а.с.6/. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. За змістом статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, ураховуючи всі вищевикладені обставини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, те, що відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, відповідач є працездатним, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню, а з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а у разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, а позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved