Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

17 квітня 2023 представник позивача адвокат Гончар Л.В., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 25 лютого 2011 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки припинені в зв`язку з тим, що кожен з них має різні погляди на життя, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі, тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним і відповідачем. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.04.2023 справу передано за підсудністю до Зарічного районного суду м.Суми . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03.07.2023 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У встановлений законом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні учасниками справи не подано. Відповідач 10.07.2023 року подав на електронну пошту суду заяву, в якій визнав позов, просить судове засідання провести без його участі. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 25 лютого 2011 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 185, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.10) . Мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідно до\~частини 1\~статті 24\~СК України\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з вимогами ст.ст. 110, 112 \~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя \~і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя \~чи інтересам дітей сторін. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася. Сторони не підтримують подружніх стосунків, між ними відсутнє взаєморозуміння. Визнання відповідачем позову є свідченням того, що примирення між подружжям та збереження їх сім`ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Позивач в позовній заяві просить після шлюбу залишити їй прізвище - « [PERSON] » . \~Відповідно до ст. 113\~Сімейного Кодексу (СК) України, право на вибір прізвища після розірвання шлюбу особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу й надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання позивача залишити прізвище, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « [PERSON] ». На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України 50 % судових витрат, понесених позивачем при зверненні до суду за розірвання шлюбу, підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved