Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15.10.2005 року Мар`ївською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області, актовий запис №8. Від спільного проживання мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позову позивач вказала, спільне життя з відповідачем не склалося, відсутнє взаєморозуміння, мають різні погляди на життя, на ґрунті непорозумінь виникають сварки. З вересня 2022 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.01.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, повідомлена судом про час та місце розгляду справи належним чином, надала через канцелярію суду заяву щодо розгляду справи без її участі, позов підтримала та наполягала на розірванні шлюбу, на примирення категорично не згодна. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи належним чином, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, через канцелярію суду подав заяву, якою просив відкласти розгляд справи на інший день, оскільки за станом здоров`я не може з`явитись. Однак, доказів поважності причин неявки в судове засідання не надав. Викладене свідчить про відсутність поважних причин неявки до суду. Крім того, вирішуючи питання про можливість відкладення розгляду справи, суд приймає до уваги те, що межі відкладення розгляду справи не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Беручи до уваги викладене, враховуючи вимоги закону щодо строків розгляду справ, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, із наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 15.10.2005 року було укладено шлюб, який зареєстровано Мар`ївською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області, актовий запис №8. Від спільного проживання мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч.1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За приписом ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Частиною 1 ст. 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Майнового спору сторонами не заявлено. За таких обставин, суд враховує, що позивачем подано позовну заяву до суду у грудні 2022 року, провадження у справі було відкрито 11.01.2023 року. За досить тривалий час перебування справи в провадженні суду сторони не примирилися, відсутні будь-які доводи та докази, що відповідачем вживались заходи спрямовані на примирення з позивачем з метою налагодження та підтримання шлюбних стосунків, а відтак приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя та інтересам їх дітей. Таким чином, суд вважає, що шлюб розпався, існує лише формально, а тому його слід розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 992,40 грн. внесеного судового збору.

Outcome: approved