Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що згідно кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №420201610100000309 від 24.12.2020р., відповідач вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.406 КК України, відносно [PERSON] , який внаслідок отриманих тілесних ушкоджень знаходився на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону, де йому надавалася медична допомога, на яку з урахуванням вартості медикаментів, лабораторних і клінічних досліджень, а також загальногосподарських та комунальних витрат, було витрачено кошти у розмірі 20659,79грн. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 13.12.2021р. вказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку із передачею [PERSON] на поруки, а заявлений прокуратурою у кримінальному провадженні цивільний позов залишено без розгляду. 10.10.2022р. Одеська спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону звернулася до позивача з листом щодо вжиття заходів для відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, посилаючись на те, що вказане кримінальне провадження відносно відповідача було закрито з нереабілітуючих підстав. З огляду на зазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на стаціонарне лікування потерпілого у розмірі 20659,79грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.37). Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином (а.с.34), про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за його відсутністю не подав. За таких обставин, враховуючи неявку відповідача, повідомленого належним чином, приймаючи до уваги згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.1 ст.280\~ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав. В матеріалах справи міститься копія листа Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону від 10.10.2022р. №5-4-3683ВИХ-22, адресованого позивачеві, з якого вбачається, що прокуратурою під час судового розгляду кримінального провадження №420201610100000309 від 24.12.2020р. в інтересах держави в особі Військово-медичного клінічного центру Південного регіону було заявлено цивільний позов до [PERSON] про стягнення витрачених центром грошових коштів на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] у розмірі 20659,79грн. (а.с.4). Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 13.12.2021р. вказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку із передачею [PERSON] на поруки, а заявлений прокуратурою у кримінальному провадженні цивільний позов було залишено без розгляду (а.с.5). Позивач надав довідку-розрахунок стаціонарного лікування №548/5726 від 08.12.2022р., згідно якої [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 01.12.2020р. по 18.12.2020р., яке проводилось за рахунок бюджетних коштів Міністерства оборони України, а його вартість склала 20659,79грн. (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст.1166\~ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося (ч.ч.1, 3 ст.1206 ЦК України). Статтею 284\~КПК передбачено\~вичерпний перелік\~підстав для\~закриття кримінального\~провадження,\~які поділяються\~на реабілітуючі\~та нереабілітуючі.\~Реабілітуючими є ті\~підстави,\~що пов`язані\~з констатацією\~факту того,\~що підозрюваний/обвинувачений\~не вчинив\~злочин.\~На противагу\~цьому нереабілітуючими є ті, що позитивно вирішують питання про вчинення особою злочину. До реабілітуючих належать лише три підстави: встановлено відсутність події кримінального правопорушення; встановлено відсутність у діянні складу кримінального правопорушення; не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпано можливості їх отримати. Відповідно, всі інші підстави є нереабілітуючими і передбачають констатацію факту вчинення особою кримінального правопорушення. Зі змісту ухвали Малиновського районного суду м.Одеси від 13.12.2021р. вбачається, що кримінальне провадження у відношенні [PERSON] було закрито у зв`язку із передачею його на поруки, тобто за нереабілітуючою підставою, а факт вчинення ним кримінального правопорушення не заперечувався. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995р. №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993р. Пунктом 3 цього порядку визначено, що у разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. За правилами ст.12,\~ч.1\~ст.81\~ЦПК України цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, щодо подання відзиву. Проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: approved