Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

Представник Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Городенківської міської ради звернулася до суду з позовом в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до відповідачки [PERSON] та просить ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] аліменти на малолітніх дітей у розмірі частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи стягнення з 10 квітня 2023 року до досягнення повноліття кожною дитиною, які перераховувати на особові рахунки дітей, відкриті в Івано-Франківському обласному управлінні АТ «Ощадбанк». В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що малолітні діти відповідачки у період з 19.03.2013 по 15.10.2013, з 26.04.2016 по 17.01.2017 та з 08.04.2019 по 17.06.2020 перебували на обліку Служби у справах дітей Городенківської РДА як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах. 01.12.2016 малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були вилучені з сім`ї та влаштовані в Івано-Франківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей обласної державної адміністрації, де вони перебували до 05.01.2017 року. 30.09.2021 малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були вилучені із сім`ї та влаштовані у Івано-Франківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей служи у справах дітей обласної державної адміністрації. Рішенням Городенківського районного суду від 10.03.2022, яке набрало законної сили 11.04.2022, малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відібрано у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Городенківської міської ради від 12.05.2022 №346 малолітнім дітям надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Городенківської міської ради від 28.06.2022 №383 малолітніх дітей влаштовано на повне державне утримання у Долинський обласний центр соціальної підтримки дітей та сімей «Теплий дім» Івано-Франківської обласної ради (далі - Центр), де вони і перебувають на даний час. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї будинок, у якому проживає відповідачка, знаходиться у аварійному стані та на даний час покращень не відбулося. Відповідачка офіційно працевлаштована з 09.09.2022 у ПФГ «Поточище» та її середньомісячний заробіток складає 9240 гривень, тому вона мала можливість привести житло у відповідний стан. Також представник органу опіки та піклування зазначила, що відповідачка перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який відбуває покарання у місцях позбавлення волі. За час перебування дітей у Центрі відповідачка їх відвідувала декілька разів, періодично телефонувала, привозила солодощі. Представник органу опіки та піклування зазначила, що після ухвалення судового рішення про відібрання дітей працівниками служби роз`яснено процедуру повернення дітей у сім`ю, проте матір не здійснила жодних кроків для повернення дітей. Також відповідачка не виконує покладених законом на батьків обов`язків: не піклується про фізичних і духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідного догляду, повноцінного харчування, медичного догляду, здобуття освіти, гідних умов проживання та належного виховання, що можна розцінювати як ухилення від виховання дітей, свідомого нехтування своїми обов`язками. Також вказала, що орган опіки та піклування Городенківської міської ради вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав щодо її малолітніх дітей. Провадження у даній справі відкрито 12.04.2023, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09.05.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 21.06.2023 протокольною ухвалою задоволено клопотання представника позивачки [PERSON] , заявлене нею при поданні позовної заяви, про виклик у судове засідання як свідків фахівця відділу соціальної роботи КЗ ЦСО «Центр соціального обслуговування» Городенківської міської ради [PERSON] , старосту Поточищенського старостинського округу [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача - начальник Служби у справах дітей Городенківської міської ради Боднарчук О.Л. позов підтримала в повному обсязі з наведених у ньому підстав, просить задовольнити. Наголосила, що відповідачка неналежно виконує свої батьківські обов`язки та вважає, що є підстави для позбавлення її батьківських прав. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснили, що дійсно одна кімната її будинку знаходиться у аварійному стані, проте фінансової можливості зробити там ремонт вона не має. Зверталася за допомогою до представників Служби у справах дітей, проте їй відмовили. Пояснила, що дітей дуже любить та хоче повернути додому. Запевнила, що намагатиметься виправити ситуацію з житлом. У судовому засіданні 21.06.2023 допитано свідка [PERSON] , яка пояснила, що сім`я [PERSON] під соціальним супроводом з 21.04.2021 року та за цей час умови проживання нею покращено не було, тому 30.09.2021 дітей вилучено із сім`ї. З 28.09.2022 відповідачка погодилась на продовження соціального супроводу, придбала певні речі для дітей, прислухалась до порад, провела газ, проте не усунула аварійні несправності у будинку. Також свідок пояснила, що відповідачка не забезпечила достатню кількість спальних місць, адже у будинку два ліжка, а дітей п`ятеро, причому різної статі. Свідок повідомила, що відповідачці неодноразово радили орендувати інше житло, придатне для проживання дітей, проте вона не дослухалась до порад. Також у судовому засіданні 21.06.2023 допитаний як свідок [PERSON] , який пояснив, що до кола його обов`язків, як голови сільської ради, входив огляд будинків неблагополучних сімей, до який належала відповідачка. Неодноразово робили зауваження щодо приведення будинку до ладу, проте ситуація не покращувалась. На території господарства [PERSON] є два будинки: в одному проживає її матір, а в іншому відповідачка. Саме у її будинку є непридатною одна із двох кімнат, де впала стіна будинку. На запитання суду, чи зверталась відповідачка з проханням допомогти відремонтувати аварійну стіну, свідок пояснив, що такої можливості сільська рада не має. Також зауважив, що відповідачка конфліктує із сусідами. Свідку відомо, що чоловік відповідачки перебуває у місцях позбавлення волі за умисне вбивство. Суд, вислухавши представника позивача, відповідачку та свідків, дослідивши письмові докази, вважає за доцільне зазначити наступне. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи законних інтересів. Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис №11 від 15.06.2009, [PERSON] , [INFO] , актовий запис №1 від 07.02.2011 є [PERSON] та [PERSON] , батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис №12 від 01.11.2012, є [PERSON] та [PERSON] , батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис №3 від 12.04.2018, [PERSON] , [INFO] , актовий запис №4 від 10.01.2020 є [PERSON] та [PERSON] , що стверджено копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого 15.06.2009 року виконкомом Поточищенської сільської ради, серії [NUMBER] , виданого 07.02.2011 виконкомом Поточищенської сільської ради, серії [NUMBER] , виданого 01.11.2012 виконкомом Поточищенської сільської ради, серії [NUMBER] , виданого 12.04.2018 виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради, серії [NUMBER] , виданого 10.01.2020 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відповідно. Згідно довідки начальника Городенківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області державна реєстрація народження [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Згідно копії довідки №12-408, виданої 29.06.2022 Поточищенським старостинським округом, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (не проживає), [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок № [NUMBER] від 11.03.1990 року жилий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами, який розташований по [ADDRESS] належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 03.03.2020 року Івано-Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 03.03.2020 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище чоловіка/дружини після реєстрації шлюбу: [PERSON] , [PERSON] . За даними начальника державної установи «Коломийська виправна колонія №41» засуджений 02.07.2020 року Богородчанським районним судом Івано-Франківської області за ч.2 ст.115, п.п.2,12,75 КК України до 10 років позбавлення волі [PERSON] , 2000 року народження, відбуває покарання у даній установі. [PERSON] прибувала до засудженого на побачення 14 разів, 16 разів передавала засудженому продукти харчування, тютюнові вироби, предмети гігієни та одяг. Рішенням виконавчого комітету Городенківської міської ради Івано-Франківської області від 12.05.2022 №346 надано малолітнім: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Городенківської міської ради Івано-Франківської області від 28.06.2022 №383 влаштовано дітей, позбавлених батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на повне державне утримання у Долинський обласний центр соціальної підтримки дітей та сімей «Теплий дім» Івано-Франківської обласної ради 05.07.2022 року. Згідно пояснень представника позивачка згодом інші діти відповідачки також передані на утримання у Долинський обласний центр соціальної підтримки дітей та сімей «Теплий дім» Івано-Франківської обласної ради. Згідно листа в.о. директора Долинського обласного центру соціальної підтримки дітей та сімей «Теплий дім» Івано-Франківської обласної ради від 06.03.2023, №70, 18.07.2023 №274 з вихованцями центру [PERSON] та [PERSON] проведено індивідуальні бесіди: діти вважають маму доброю, щедрою, життєрадісною, згадують дбайливе ставлення до себе, бажають повернутися у сім`ю з такими умовами проживання як були раніше. Чоловіка матері діти за власним бажання називають «татом». За час перебування дітей у закладі матір відвідувала дітей 9 разів: 11.08.2022, 29.09.2022, 20.10.22, 24.11.2022, 28.01.2023, 31.03.2023, 07.05.2022, 02.06.2023, 09.07.2023. Підтримує стосунки з дітьми, цікавиться їхнім життям та розвитком, систематично телефонує дітям та вихователям. Зі слів дітей прослідковується позитивне ставлення до факту повернення у сім`ю. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частин першої, четвертої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Звернувшись до суду із позовом про позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] щодо її малолітніх дітей, представник позивача посилається на те, що відповідачка не виконує покладених законом на неї обов`язків: не забезпечує їм необхідного догляду, повноцінного харчування, медичного догляду, здобуття освіти, гідних умов проживання та належного виховання. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Такий висновок зробив Верховний Суд у справі № 522/10703/18 від 29.04.2020 року. Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин від 14.02.2023 №12-41, 28.02.2023, 10.04.2023, 17.07.2023 житловий будинок по [ADDRESS] , де проживає відповідачка [PERSON] , перебуває в аварійному стані. Матеріально-побутові та санітарно-гігієнічні умови проживання незадовільні. Відсутні умови для повернення дітей у сім`ю. За час відсутності дітей мати не привела будинок у належний для проживання стан. На час обстеження 28.02.2023, 17.07.2023 [PERSON] відсутня. Рішенням Городенківського районного суду від 10.03.2022 відібрано малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав та передано малолітніх дітей для вирішення питання щодо їх подальшого влаштування - Органу опіки та піклування Городенківської міської ради Івано-Франківської області. Згідно копії характеристики, виданої 16.02.2023 за №12-44 старостою Поточищенського старостинського округу Городенківської міської ради, [PERSON] 1988 р.н., зареєстрована по [ADDRESS] . Проживає разом із мамою. Поступали усні заяви сусідів щодо аморального способу життя [PERSON] . Через неналежне виконання батьківських обов`язків п`ятьох її неповнолітніх дітей відібрано без позбавлення батьківських прав. Стоїть на обліку у Службі у справах дітей Городенківської міської ради. Перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який відбуває покарання у місцях позбавлення волі. Також у судовому засіданні представник позивача надала копії вигляду будинковолодіння та городу відповідачки. З вказаний фотокопій видно, що частина будинку знаходиться у аварійному стані (одна стійна обвалилась), фактично придатною для проживання є одна жила кімната, у якій знаходиться одне ліжко та деякі меблі. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, якщо вони за станом свого психічного здоров`я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку. Статтею 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Такий висновок має рекомендаційний характер, а тому не може бути безумовною підставою для задоволення позову та позбавлення одного із батьків батьківських прав. Згідно висновку Органу опіки та піклування Городенківської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради від 15 березня 2023 р. № 594, орган опіки та піклування Городенківської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Суд звертає увагу на те, що висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав оцінюється судом як один із доказів, і суд може не погодитись з таким висновком, якщо він є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини. У судовому засіданні з`ясовано обставини, що свідчать про неналежні, з вини матері - відповідачки [PERSON] , умови проживання для її неповнолітніх дітей, оскільки у сім`ї є двоє хлопчиків та троє дівчаток та немає відповідної кількості спальних місць, місць для навчання. Також суд вважає, що аварійна стіна будинку несе пряму загрозу життю і здоров`ю дітей. Оскільки відповідачка не надала доказів намагання вирішити ситуацію з житлом, привівши його до належного стану, тому суд вважає такі дії умисним ухиленням від виконання покладених на неї батьківських обов`язків . Крім цього, перебування чоловіка відповідачки у місцях позбавлення волі за вчинення умисного злочину (вбивство), суд також розцінює як негативний фактор впливу на психіку дітей, які мають зростати у безпечному середовищі. Також суд враховує, що з часу відібрання дітей у відповідачки без позбавлення її батьківських прав, за рішенням суду, минуло більше року, проте жодних покращень у її житлі, що свідчили б про намагання повернути дітей додому, не відбулося. Таким чином, позивач в особі органу опіки та піклування, на підставі належних та допустимих доказів, підтвердила неналежне виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків та вважає, що є підстави для позбавлення її батьківських прав. Правилами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, та суд зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Разом з тим, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, як передбачено частиною другою статті 166 СК України. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. За приписами частини третьої ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Водночас, згідно з частиною другою ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до встановлених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову і у частині стягнення із [PERSON] аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , у твердій грошовій сумі, у розмірі частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи стягнення з 10 квітня 2023 року до досягнення повноліття кожною дитиною, які перераховувати на особові рахунки дітей, відкриті в Івано-Франківському обласному управлінні АТ «Ощадбанк». Такий розмір аліментів, на думку суду, буде достатнім для забезпечення першочергових потреб життєдіяльності дітей. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Отже, з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2147, 20 гривень. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного, ст.ст. 150, 155, 164-166 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved