Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить: стягнути зі [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Харкова, на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття та стягнути зі [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Харкова, аліменти на її, [PERSON] , утримання як жінки, з якою проживає дитина та з якою батько дитини не перебуває у шлюбі, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з травня 2019 року з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] народилася спільна дитина - донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04 листопада 2020 р. виконавчим комітетом Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, права та обов`язки. З грудня 2020 року проживають окремо. Згідно довідки № 1592 від 20 травня 2021 року виконавчого комітету Остерської міської ради Остерської об`єднаної територіальної громади Чернігівської області зареєстрована та проживає в [ADDRESS] разом з донькою, дитина постійно проживає з нею. З відповідачем не досягнуто домовленості про визначення способів і виконання батьком обов`язку утримувати дитину. З часу розірвання відносин відповідач матеріальної допомоги не надає. Позивачка на даний час не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, займається доглядом та вихованням доньки, джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною, не має цих коштів в теперішній час зовсім недостатньо для нормального існування та утримання дитини. На даний час не відомо про офіційне працевлаштування [PERSON] . Він займався підприємницькою діяльністю, також має стабільний дохід від продажу вживаних автомобілів, ввезених із-за кордону. Він є особою працездатного віку, не є особою з інвалідністю, від шлюбу, розірваного в 2019 році, має малолітню дитину 9 років. Має можливість надавати матеріальну допомогу. З урахуванням викладеного, просить задовольнити позовні вимоги. У судове засідання позивачка не з`явилася, подавши суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. Позовні вимоги підтримує. Заперечень проти ухвалення заочного рішення не висловлювала. Відповідач, який належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, повторно у судове засідання не з`явився. Причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні було встановлено наступне. [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Вказане підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Остерської міської ради Чернігівської області, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки відділу з питань реалізації державної соціальної політики №2 УСЗН Чернігівської РДА від 21.05.2021, [PERSON] згідно бази даних повинна отримувати допомогу при народженні дитини у розмірі 860,00 грн. щомісяця, але дані про нарахування відсутні. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина, з батька дитини підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Також статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, внесено зміни до ст. 182 Сімейного кодексу України та визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27лютого 1991року №789-ХІІ та набула чинності для України27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 192 СК України вказує, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведеного, виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, з огляду на інтереси дитини, з точки зору стабільності врегулювання правовідносин між сторонами, підходячи системно до даної ситуації, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в частині стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання дитини в розмірі частини заробітку (доходу) необхідно задовольнити. При визначенні розміру аліментів судом враховано, що відповідач є особою працездатного віку. При цьому суд також враховує те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей і відповідач має обов`язок брати участь в утриманні своєї дитини. Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку ст. 192 СК України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів. Питання утримання дружини батьком дитини врегульовано нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Частина 4 ст. 84 СК України визначає право на утримання вагітної дружини, а також дружини, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За правилами ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Отже, для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. При цьому наявність у матері дитини, з якою остання проживає будь-якого доходу, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки незалежно від свого доходу, вона отримує право на утриманні від батька дитини, якщо він має можливість надавати таку допомогу. Положеннями ч.1 ст. 75 СК України визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачкою, а також те, що вона потребує догляду, суд погоджується з її доводами, що у неї виникло право на отримання аліментів від відповідача на утримання, починаючи з подання позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивача, суд, при визначенні розміру аліментів на утримання дружини, що підлягає стягненню з відповідача, має встановити та врахувати обставини, що мають значення по справі, в тому числі й те, чи має можливість відповідач сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Аналізуючи зібрані у справі докази та встановлені судом обставини, суд дійшов до переконання, що відповідач є особою працездатного віку, а тому в змозі утримувати матеріально як дитину, так і дружину, з якою проживає їх спільна дитина. При цьому, суд враховує, що на утриманні у відповідача мається малолітня дитина, як зазначила у позовній заяві позивачка. Тому суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/8 частки доходу платника аліментів, що відповідатиме принципу розумності та справедливості. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на положення ч.6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 908 грн., оскільки позивач при зверненні до суду з даним позовом звільнена від сплати судового збору. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial