Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

27 лютого 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 19 листопада 1994 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №423. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06 грудня 2021 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] . У цьому шлюбі дітей не мають. Зазначає, що шлюб з відповідачем виявився невдалим, причиною цього стали непорозуміння, що виникали між ними та несумісність їх характерів. На даний час вони остаточно припинили сімейні відносини, разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Вважає, що за таких обставин примирення та подальше подружнє життя неможливе, тому просить суд розірвати шлюб в судовому порядку та стягнути з відповідача в її користь понесені судові витрати у справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, позов підтримала, не заперечила щодо заочного розгляду справи (а.с. 30). У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням розміщеним на офіційному сайті судової влади (а.с. 34). Відповідно до ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~ \~ \~ \~Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Врахувавши наведені норми права, дослідивши письмові докази у справі, а саме: копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області від 20 березня 2019 року (а.с.7), копію паспорта позивача (а.с.4), копію довідки про реєстрацію місця проживання позивача (а.с.5), суд приходить до висновку, що сумісне проживання подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить інтересам позивача, сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, а тому суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] . Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] 1073,60 грн. судового збору, що сплачений позивачем при подачі позову до суду та підтверджуються документально (а.с.3).

Outcome: approved