Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулась позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути завдану матеріальну шкоду у сумі 158 590 грн. 44 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 13.08.2018 року, квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] . 08.11.2018 року [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси з усіх питань, з усіма необхідними для цього повноваженнями стосовно нагляду за належними [PERSON] об`єктами нерухомого майна - квартирами, що знаходяться в м.Тернопіль та у м. Львові та вести від її імені всі справи у всіх судових органах, що підтверджується довіреністю №1509, посвідченою приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Чікало Н.М. Позивач зазначає, що 28.02.2018 року [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси у всіх питань щодо розпорядження всім її майном, зокрема передавати майно у користування, що підтверджується довіреністю. 18.11.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди квартири за адресою: [ADDRESS] , на умовах якого орендодавець передав, а орендар прийняв у платне строкове користування квартиру за адресою: [ADDRESS] , в порядку та на умовах, визначених договором. Умовами вказаного договору передбачено, що квартира та майно, що орендуються, передається орендодавцем та приймається орендарем протягом одного дня. Згідно п. 10.3 Договору, строк цього Договору починає свій перебіг з 24.10.2018 року та закінчується 23.10.2019 року, однак сторони продовжили термін дії даного договору, що підтверджується квитанціями про оплату орендної плати за 2020 рік. Тобто з 24.10.2018 року по серпень 2020 року [PERSON] орендував квартиру за адресою: [ADDRESS] . Востаннє відповідач здійснив оплату за оренду квартири за березень 2020 року. Відповідач на даний час не сплатив орендну плату, а серпня припинив виходити на зв`язок із позивачем та не повернув ключі від квартири. У п.5.1. Договору передбачено, що з сьомого місяця з дати укладення договору орендної плати складає 11 500, 00 грн. Таким чином, заборгованість по сплаті орендної плати становить 57 500,00 грн. Крім цього, позивач вказує,що відповідач не сплачував також комунальні послуги за квартиру за адресою: [ADDRESS] . Загальна заборгованість відповідача по оплаті комунальних послу становить 5 090, 44 грн. Позивач стверджує, що відповідачем було суттєво пошкоджено ремонт орендованої квартири та частково меблі, чим доведено квартиру до нежитлового стану. Вартість виконання ремонтних робіт становила 50,000, 00 грн. Згідно висновку №18-20 Д від 27.10.2020 року, різниця між ринковою вартістю квартири за адресою: [ADDRESS] , з ремонтом та без ремонту становить 81 395,00 грн. Загальна сума проведених робіт по ремонту квартири за адресою: [ADDRESS] становить 96 000,00 грн. Таким чином, загальна сума матеріальної шкоди нанесено відповідачем через умисне невиконання умов Договору становить 158 590,44 грн. Просить позов задовольнити. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 20.07.2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, скеровано до Галицького районного суду м. Львова за підсудністю. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 29.09.2021 року прийнято справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди до розгляду та відкрито загальне позовне провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. 24.12.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що, відповідно до Договору оренди квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON] ,18.10.209 року [PERSON] орендував квартиру [ADDRESS] з 24.10.2018 року по 23.10.2019 року. Вказана квартира належить на праві приватної власності [PERSON] , яка довіреністю від 28.02.2018 року уповноважила [PERSON] від її імені представляти її інтереси у всіх установах, організаціях всіх форм власності стосовно вказаної квартири. Відповідно до умов Договору, [PERSON] здав, а [PERSON] прийняв у тимчасове платне користування квартиру для здачі її в суборенду для проживання третіх осіб. Відповідач вказує, що згідно умов Договору, орендна плата становила 10 500,00 грн., а відповідно до інших умов договору: протягом другого - шостого місяців включно орендар додатково сплачував завдаток за останній місяць оренди квартири, загальна сума становить 5 500,00 грн. Останній платіж по завдатку був сплачений в березні 2019 року. Після цього була піднята орендна плата і орендар сплачував 11 500, 00 грн. за місяць. Строк дії Договору закінчився 23.10.2019 року. Заперечень щодо продовження користування квартири від сторін не надходило, згідно усних погоджень між орендодавцем та орендарем договір було продовжено на той самий термін. Платежі за орендну плату орендар вносив на банківську картку [PERSON] . За час оренди квартири, до середини лютого 2020 року, орендар співпрацював лише з представником [PERSON] - [PERSON] . Жодних претензій орендодавець до орендаря не пред`являв. 23.02.2020 року власниці квартири [PERSON] за допомогою месенджеру «Вайбер» написала повідомлення до дружин орендаря, що [PERSON] не буде більше займатись квартирним питанням і тепер всіма справами займатиметься [PERSON] .Орендар з дозволу орендодавця за свої кошти виконав ремонтні роботи: пошпаклював стіни в кухні та двох кімнатах; пофарбував стіни фарбою «Тріора»; виклав у великій кімнаті стіни декоративними цеглинами; зробив обрамівку по периметру двох вікон великої кімнати; зробив дрібний ремонт в ванній кімнаті - заміна змішувача, комплекту для користування душем в душовій кабіні;пошпаклював та пофарбував двері до ванної кімнати; зробив санітарні роботи про знищенню плісняви та грибка в санвузлі; замінив всі електричні лампи в квартирі на енергозберігаючі. Відповідач зазначає,що через пандемію коронавірусу в орендаря зменшилися замовлення на оренду квартири, відтак вони вирішили домовитись з власником квартири про зменшення орендної плати і домовились, що орендар за березень місяць 2020 року сплачує орендну плату в розмірі 7 000,00 грн., яку сплачено 03.03.2020 року. У зв`язку із введенням карантину, орендар почав нести збитки і знову домовився з власником квартири про те, що він через форс - мажорні обставини не може користуватись квартирою та сплачувати оренду, комунальні платежі та квартирну плату. Відповідач вказує, що орендар з орендодавцем домовились, що він не буде отримувати він нього грошові кошти за орендну плату, а також за комунальні платежі та квартплату, оскільки в квартирі ніхто не проживає а отже не користується комунальними послугами. Така домовленість була досягнута на період трьох місяців - квітень, травень, червень. Відповідач зазначає, що він з орендодавцем домовився, що підшукає орендарів на 1 - три місяці, однак це не вдалось. Відповідач вказує, що власник квартири не заперечувала, щоб орендар не сплачував плату ще і за липень місяць, таким чином вважає, що у нього відсутня заборгованість по сплаті орендної плати. В липні 2020 року власник квартири попередила, щоб орендар звільнив квартиру до 26 липня 2020 року, після кінцевих розрахунків, буде складено акт прийому - передачі квартири і тоді ордер поверне ключі від квартири. Разом з тим, 27.07.2020 року, відповідачу стало відомо, що власник квартири викликала поліцію і зірвала замок у квартиру, після того він із власником квартири не спілкувався. Відповідач зазначає, що власник квартири не висловлювала претензій стосовно неналежного стану квартири, та матеріали справи не містять належних доказів цього факту. Просить позові відмовити повністю. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 17.01.2022 року продовжено процесуальний строк розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 02.03.2023 року залучено до участі у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди [PERSON] у якості позивача. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 03.05.2023 року, підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, з мотивів, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити повністю. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженими в судовому засіданні, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 13.03.2018 року [PERSON] та [PERSON] , в особі представника [PERSON] уклали договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Красовською А.В, реєстровий номер 1143. [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси з усіх питань, з усіма необхідними для цього повноваженнями стосовно нагляду за належними їй об`єктами нерухомого майна - квартирами, що знаходяться у м.Львові та м. Тернополі, що підтверджується довіреністю, посвідченою 08.11.2018 року приватним нотаріусом Тернопільского міського нотаріального округу Чікало Н.И., реєстровий номер 1509. [PERSON] уповноважила [PERSON] бути її представником в усіх установах, підприємства, організаціях будь - якої організаційно - правової форми власності, перед усіма фізичними та юридичними особами, в тому числі в органах місцевого самоврядування, органах бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в органах нотаріату, комунальних органах того, з будь - яких питань щодо, придбання та розпорядження нерухомим та рухомим майном, а також відповідними майновими правами а зазначене майно, за цінами та на умовах уповноваженого представника, що підтверджується довіреністю, посвідченою 28.02.2018 року, нотаріусом Навдеп Кар Гілл, м. Лондон, Велика Британія. 18.10.2018 року [PERSON] (орендодавець) та [PERSON] (орендар) уклали договір оренди квартири (житлового приміщення), що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.2.1 Договору оренди, квартира, що орендується надається орендарю для проживання, здачі в суборенду. Згідно із п.2.1. Договору оренди, орендар зобов`язується, своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, забезпечувати збереження орендованого приміщення та майна квартири, запобігати його пошкодженню і псуванню, тримати приміщення та майно квартири в порядку, передбаченому санітарними нормами та правилами пожежної безпеки, підтримувати орендоване майно та приміщення квартири в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, здійснювати заходи протипожежною небезпеки. Згідно до п.10.3 Договору, строк договору починає свій перебіг з 24.10.2018 року та закінчується 23.10.2019 року, однак сторони продовжили дію даного договору, що підтверджується, квитанціями про оплату орендної плати за 2020 рік. З висновку №18-20Д експертного оціночно - будівельного дослідження за договором з [PERSON] , складеного ФОП [PERSON] від 27.10.2020 року,вбачається, що різниця між ринковою вартістю житлової квартири [ADDRESS] з ремонтом та без ремонту становить 81 395,00 грн. Крім того, судом були допитані свідки, які пояснили наступні обставини. У судовому засіданні допитаний свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] та [PERSON] є його племінницями. В березні 2020 року до нього зателефонувала [PERSON] та попросила сходити з нею у квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка здавалась в оренду. Свідок зазначив, що коли він увійшов у квартиру, то вона була у незадовільному стані, диван був поламаний, були пошкоджені світильники (лампи), стіни були брудними та на них були відбитки взуття. На думку свідка, квартира була не придатна для подальшого у ній проживання, у зв`язку із її незадовільним станом. Свідок вказав, що з відповідачем [PERSON] він не знайомий і раніше його не бачив. У судовому засіданні допитана свідок [PERSON] , яка пояснила, що є знайомою [PERSON] . В березні 2020 року, [PERSON] зателефонувала їй та попрохала допомогти їй з прибиранням у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка здавалась в оренду. З показів свідка вбачається, що коли вони приїхали до квартири, там було брудно, зокрема у ванній були грибкові відкладення, душова кабіна була брудна, туалет був несправний, полиці були поламані, двері подряпані. Свідок вказала, що вони з [PERSON] робили у квартирі прибирання, зокрема мили стіни, підлоги, ванну кімнату та чистили м`які меблі. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є дружиною відповідача [PERSON] . Свідок зазначила, починаючи з 2013 року вона і її чоловік [PERSON] займаються здачею в оренду квартир подобово. Деякі з квартир знаходяться у їх власності, а інші знаходяться у суборенді, які вони знаходять з допомогою ріелторів. 24.10.2018 року вони з [PERSON] уклали з [PERSON] договір оренди квартири за адресою: [ADDRESS] . З [PERSON] вони домовились зробити у квартирі невеликі ремонтні роботи, для покращення її стану, а саме:пофарбувати стіни, наповнили квартиру декором, у малій кімнаті закупили новий килим та картини. В лютому 2020 року [PERSON] сказав, що відтепер усі питання стосовно квартири необхідно буде вирішувати з [PERSON] , бо вона є власником квартири. Свідок зазначила, що всі кошти за оренду перераховувались на картковий рахунок [PERSON] . В подальшому у зв`язку із введенням карантину корона вірусу, клієнтів для оренди квартири не було. Відтак, [PERSON] попросила знайти людей, які погодяться винайняти квартиру за 8 000, 00 грн., з окремою оплатою комунальних послуг. Свідок зазначила, що [PERSON] дозволила не оплачувати оренду квартиру, певний період часу, у зв`язку із введенням карантину. [PERSON] не хотіла подальшої співпраці і в травні 2020 року, поросила повернути ключі від квартири, вказує, що вона не могла передати їй ключі протягом двох місяців, оскільки у [PERSON] постійно змінювались плани. Свідок зазначила, що вони домовились здійснити передачу ключів 27.07.2020 року о 15.00 год., однак [PERSON] зателефонувала раніше призначеного часу і повідомила, що вже очікує коло квартири і зараз працівниками поліції буде здійснюватись демонтаж дверей. Після цього свідок більше у квартирі не була. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Згідно із статтею 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 ЦК України). Відповідно частини першої до ст.810 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Договір найму житла укладається у письмові формі (ч. 1 ст. 811 ЦК України) та на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 821 ЦК України). Предметом договору найма житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. (ч.1 ст.812 Цивільного кодексу України) Згідно положень ч. 2 ст. 821 ЦК України, договір найму житла, укладений на строк до одного року, визначається як короткостроковий найм, та до нього не застосовуються положення ч. 1 ст.816, положення ст. 818 та статей 822-824 цього Кодексу. Договір найму (оренди) житла належить до двосторонніх правочинів, тому він має відповідати умовам дійсності правочинів і договорів, а саме положенням ст.ст.202, 203 та глави 52 Цивільного кодексу України. До істотних умов договору належать умови про предмет договору, дані про осіб, які проживатимуть разом із наймачем, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Сторонами договору найма житла є наймодавець, - особа, яка є власником житла, і наймач - особа, якій передається житло в користування. Якщо власниками житла є кілька осіб, вони можуть бути наймодавцями у договорі. Відповідно до ст.762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч.1 ст.782 Цивільного кодексу України встановлено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. При цьому пунктом 1 ч. 2 ст. 825 ЦК України визначено, що договір найму житла може бути розірвано за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази. У п.5.1. Договору передбачено, що з сьомого місяця з дати укладення договору оренди плати складає 11 500, 00 грн. Відповідач не здійснював оплату за оренду квартири з квітня 2020 року. Таким чином, заборгованість по сплаті орендної плати становить 57 500,00 грн. На підтвердження порушення відповідачем зобов`язань за договором оренди , позивачем долучено розрахунки за комунальні послуги, оплата яких, згідно умов договору, покладена на відповідача. Згідно п.5.6 Договору, вартість комунальних послуг не входить до орендної плати Так, заборгованість по оплаті за комунальні послуги в орендованій відповідачем у позивача квартирі виникла в липні 2020 року та складає 5090,44 грн., що підтверджується: довідкою ВП ТОВ «Львівгаз збут» від 17.09.2020 року по особову рахунку № [NUMBER] , згідно якого заборгованість за спожитий газ становить 2010 грн.72 коп.;претензійним листом від 10.07.2020 року, заборгованість з оплати послуг централізованого водопостачання та водовідведення становить 1149 грн. 42 коп.;станом на 01.08.2020 року - заборгованість становила 1 327 грн.01 коп.; заборгованість за оплату житлово - комунальних послуг становила 1 138 грн.92 коп.;заборгованість по оплаті з постачання електроенергії становила 613 грн.80 коп. Суд не приймає до уваги долучені позивачем фотокопії повідомлень із застосунку для обміну дзвінками і повідомленнями «Vіber», оскільки такі не є належними та допустимими доказами, а лише свідчать про листування між сторонами щодо здійснення оплати за орендною платою та комунальних платежів. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за проведення ремонтних робіт, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частини першої ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювана шкоди. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача; вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Для відшкодування шкоди необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно правового змісту положень ст.ст.12,81,82 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Outcome: partial