Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що шлюбні стосунки між сторонами не склались, а тому позивач вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб розірвати. У сторін є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Відповідач участі в утриманні дитини за час подружнього життя не брав, а тому позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісяця. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31.05.2023 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вручено відповідачу позов з доданими до нього документами та ухвалу суду про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази суд, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, враховуючи таке. 01 червня 2017 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Після укладення шлюбу прізвище дружини " [PERSON] ". Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.11). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.12). Той факт, що дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2023/004057383 від 29.05.2023 (а.с.24). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Враховуючи положення вказаної вище норми, те що позивач вважає збереження сім`ї неможливим, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення вимоги про розірвання шлюбу. Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В частині 3 статті 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2272 гривні. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні даного спору суд враховує те, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, усі діти є рівними в своїх правах, в тому числі у праві на отримання відповідного утримання від батьків. З огляду на викладене та зважаючи на положення ст. 141, 180-182, 191 СК України, зокрема, щодо солідарного обов`язку батьків на утримання неповнолітніх дітей, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не скористався своїм правом на подачу відзив на позов, не надав до суду будь-яких заперечень, суд вважає, що наявні підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідач аліментів на утримання малолітньої дитини. Разом з тим, відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 12 вересня 2018 року у справі №459/2181/17 суд ухвалюючи рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі не зазначає про стягнення аліментів у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки таке правило стосується лише стягнення аліментів у частці від усіх видів доходу. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, дані витрати, згідно ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, рішення суду щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved