Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулась до Хмельницького міськрайонного суду із позовною заявою про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 000 000 (один мільйон) грн. Обґрунтовуючи свої вимоги в позовній заяві зазначає, що Радомишльським відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), порушуються права [PERSON] . Так, вона починаючи з 2012 року є стягувачем по виконавчому провадженню № 40560330 про зобов`язання [PERSON] повернути паркан та попередні межі між земельними ділянками [PERSON] (правонаступник стягувача [PERSON] [PERSON] ). Позивач вважає затягування виконавчих дій більше 10 років по виконавчому листу № 2-18/2011 (АСВП: 40560330) протиправним та таким, що порушує права стягувача [PERSON] , оскільки, виконавчі дії у встановлені строки не проводилися, окрім того часто змінювалися державні виконавці і таким чином рішення суду не виконується більше 10 років. Неправомірні дії Радомишльського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), які виразилася у тривалому й безпідставному затягуванні розумних строків проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 40560330, про зобов`язання [PERSON] повернути паркан та попередні межі між земельними ділянками [PERSON] (правонаступник стягувача [PERSON] - [PERSON] ) та ділянкою [PERSON] , визначені у технічній документації та відновити стан зазначених належних [PERSON] земельних ділянок, потягло за собою порушення нормального режиму роботи й відпочинку позивача та змусило витрачати свій вільний час та кошти на захист свого порушеного права, в результаті чого їй спричинена моральна шкода, пов`язана з явкою до судових інстанцій в розмірі 1 000 000 грн., які просить стягнути з відповідачів. Ухвалою судді від 24.06.2022 року справу передано за підсудністю на розгляд Радомишльського районного суду Житомирської області. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Радомишльського районного суду від 12.12.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 22.06.2023 залучено до участі в справі в якості правонаступника Радомишльського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) - Коростишівський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали. Представник відповідача Коростишівський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, подали заяву в якій проти задоволення позову заперечили, надали письмовий відзив на позовну заяву. Представники відповідачів Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заяв і клопотань до суду не подали. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню\~з наступних підстав. Відповідно\~до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.12, ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх\~вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України»\~(п. 64, заява N 40450/04, від 15 жовтня 2009)\~Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Таким чином, відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 2 цієї статті встановлено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За змістом ст.\~1173\~ЦК України\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, а також незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Сферою застосування зазначених норм є правовідносини із заподіяння шкоди фізичній чи юридичній особі у зв`язку з прийняттям зазначеними суб`єктами незаконних рішень, вчинення ними незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ними своїх владних повноважень,\~визначених\~Конституцією\~і законодавством\~України. Отже, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за вказаними нормами доказуванню підлягають: а) наявність шкоди; б) незаконність рішень (дій, бездіяльність) наявність заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та прийняттям незаконних рішень (дій, бездіяльності) заподіювачем. Наявність чи відсутність вини заподіювача в даному випадку правового значення не має. Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір. При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 5\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею). На підтвердження своїх вимог позивачем надано лист Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області МЮ від 06.10.2021 зі змісту якого слідує, що у Радомишльському відділі дійсно перебував на виконанні виконавчий лист Радомишльського районного суду Житомирської області № 2-18/201 від 08.05.2012 про зобов`язання [PERSON] повернути паркан та попередні межі між земельними ділянками [PERSON] та ділянкою [PERSON] , визначені у технічній документації. Відновити стан зазначених належних [PERSON] земельних ділянок (АСВП: 40560330). 30.04.2021 державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження згідно п. 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з наявною інформацією про смерть боржника (актовий запис про смерть від 01.04.2020 № 00140898737). Також в листі зазначено: щодо надання інформації про кінцеві рішення по виконавчим листам № 2-18/2011 (АСВП: 32264482) та 2-20/2011 (АСВП: 32264691), державним виконавцем разом з інженером землевпорядником, який був залучений для вчинення виконавчих дій, здійснювався вихід по місцю проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що був складений відповідний акт державного виконавця у присутності довіреної особи: Бойка Володимира Володимировича, який представляє інтереси [PERSON] , про те, що заміри земельної ділянки землевпорядником були здійснені по факту, але встановити межові знаки здійснених замірів не вбачалося можливим, оскільки боржником не було надано доступу на територію земельної ділянки. Державним виконавцем Маліневською Т.В., на жовтень місяць заплановано здійснення повторного виходу по місцю проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , для вчинення виконавчих дій щодо встановлення межових знаків здійснених замірів із залученням інженера землевпорядника Радомишльського відділу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та працівника відділення поліції №3 (м. Радомишль) Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Житомирській області, про що винесено відповідні постанови, які направлено до відповідних установ. До позовної заяви позивач також долучив Постанову старшого державного виконавця Радомишльського ВДВС від 03.12.2021 про скасування документу «Постанова про закінчення виконавчого провадження» від 30.04.2021 ВП № 40560330 по виконавчому листу №2-18/2011 від 08.05.2021. В ході розгляду справи позивачем додатково надано ухвалу Радомишльського районного суду від 05.01.2023, справа № 289/2440/22, згідно якої в задоволенні скарги [PERSON] на дії старшого виконавця у виконавчому провадженні № 40560330 відмовлено. З ухвали слідує, що у виконавчому провадженні проводяться виконавчі дії, які боржник оскаржує. З додатково наданої позивачем відповіді начальника Радомишльського ВДВС від 16.01.2023 слідує, що Радомишльським відділом\~державної виконавчої\~службу у\~Житомирському районі\~Житомирської області\~Центрального міжрегіонального\~управлінняМіністерства юстиції (м. Київ), на виконання виконавчого провадження № 40560330 з виконання виконавчого листа № 2-18/2011, виданого 08.05.2012 Радомишльським районним судом Житомирської області - 11.01.2023 року при повторному виїзді за місцем знаходження домогосподарства боржника [PERSON] за адресою [ADDRESS] , встановлено, що рішення суду не виконано, земельні межі не відновлено та винесено постанову про накладення штрафу в подвійному розмірі в сумі 3400,00 грн. Згідно п.3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. 11.01.2023\~державним виконавцем\~рекомендованою кореспонденцієюнаправлено повідомлення\~до Радомишльського\~відділення поліціїКоростишівського відділу\~поліції ГУ\~НП у\~Житомирській області\~про вчинення\~кримінального правопорушення\~за ст.\~382Кримінального кодексу\~України та\~винесено постанову\~про закінченнявиконавчого провадження на підставі п. 11 ст. 39 Закону України «Про виконавши провадження». Станом на 16.01.2023 відомостей про оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження до відділу не надходило. Будь яких інших доказів на підтвердження заявлених вимог позивачем не надано. Згідно витягу з АСВП, виконавче провадження № 40560330 відкрите 31.10.2013 року значиться в стані «Завершено». Витребувані за клопотанням позивача від Радомишльського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), матеріали виконавчих проваджень № 32264482 та № 32264691 про відновлення меж земельної ділянки площею 0,10 га, яка знаходиться в [ADDRESS] і належить на праві приватної власності [PERSON] та оглянуті в судовому засіданні, доказового значення у даній справі не мають, оскільки відкриті на підставі виконавчих листів за № 2-20/2011 у справі за позовом [PERSON] до іншого боржника - [PERSON] . Також позивачем не надано доказів, зокрема і рішень судів, якими б була встановлена бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби в частині належного та ефективного виконання судового рішення у виконавчому провадженні № 40560330 відкритому 31.10.2013 року, що свідчить про відсутність усіх складових цивільно-правової відповідальності, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди. Зокрема на цьому наголошує Верховний Суд в постанові по справі № 761/7165/17від 12 серпня 2020 року на яку також посилається позивач. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Частиною першою\~статті 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Тобто, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Однак, обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди, зокрема щодо заподіяння посадовими особами Радомишльського відділу ДВС (правонаступник Коростишівський відділ ДВС) моральної шкоди, протиправності дій останніх та наявності причинного зв`язку між шкодою заподіяною позивачу і протиправною бездіяльністю Радомишльського відділу ДВС, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах. Сам факт тривалого невиконання рішення суду не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між несвоєчасним виконанням рішення, яке набрало законної сили, та заподіянням моральної шкоди. З огляду на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову не знайшли свого підтвердження, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Питання про розподіл інших судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed