Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

20.04.2023 [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] , в якому просить: - позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є рідним дядьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , мати якої померла [INFO] . Батько дитини - [PERSON] , близько 10 років підряд ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, свідомо не спілкується з нею, не цікавиться її розвитком, фізичним та психічним здоров`ям, не виявляє жодного інтересу до її внутрішнього світу. Також позивач зазначає про те, що відповідач наразі переїхав з України до Республіки Узбекистан, де постійно проживає і наміру повертатися в Україну немає. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.05.2023. 23.05.2023 підготовче засідання відкладено на 08.06.2023 у зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.06.2023 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 25.07.2023. 25.07.2023 розгляд справи відкладено на 07.08.2023 у зв`язку з неявкою сторін. У судове засідання, призначене на 07.08.2023, сторони не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщались у встановленому законом порядку. Позивач подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, зазначивши про підтримку позову щодо позбавлення батьківських прав, дав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач відзиву не подав, причин неявки суду не повідомив. Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій не заперечував проти задоволення позову. За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України). За правилом частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.08.2023 позов [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів залишено без розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 17.12.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції(а.с. 11). Матір дитини - [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с. 13). Із свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] та свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] вбачається, що їхніми батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9, 10). Отже, позивач [PERSON] є рідним дядьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що після смерті його рідної сестри, малолітня [PERSON] знаходиться на його утриманні та постійно проживає в його сім`ї. У свою чергу, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, вихованням доньки не займається, не цікавиться її життям, не проявляє жодної ініціативи щодо зустрічі з донькою, фактично усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Крім того, на теперішній час зв`язок з відповідачем втрачено, місцем його фактичного проживання є Республіка Узбекистан, де він проживає разом зі своєю сім`єю та повертатися в Україну не збирається. Як убачається з довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 22.03.2023, виданої Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Із довідки Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 Чернігівської міської ради Чернігівської області від 23.03.2023 № 16 убачається, що племінниця [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , навчається в 6-А класі Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5. Учениця регулярно відвідує заняття в школі. Дитина завжди охайна і доглянута. Дядько, [PERSON] , завжди спілкується з педагогами, які навчають племінницю, цікавиться шкільним життям та приділяє багато уваги вихованню і навчанню [PERSON] завжди відвідує батьківські збори, приходить на виклики до школи. Батько учениці, [PERSON] , не бере участі у вихованні малолітньої дитини - [PERSON] , а саме: контакту зі школою не підтримує, успішністю дочки [PERSON] не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. За весь час навчання дитини у школі про його існування не мали жодної інформації (а.с. 14). Таким чином, відповідач вихованням та матеріальним утриманням доньки не займається, не цікавиться станом здоров`я дитини, її фізичним, моральним та духовним розвитком, фактично усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Вихованням та утриманням дитини займається позивач, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, вважає за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , про що складений висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету міської ради від 03.08.2023 № 497. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частини другої статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно з пунктом другим частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до частини сьомої та восьмої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. В силу статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК (2947-14). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За таких обставин, ураховуючи ухилення відповідача від виконання обов`язків по вихованню [PERSON] , суд вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно дитини. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved