Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

Заявниця звернулась в суд із заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] , просить вжити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме заборонити йому перебувати в місці проживання постраждалої особи у квартирі [ADDRESS] , заборонити наближатись на відстань менше 50 м до місця проживання постраждалої особи, заборонити вести телефонні переговори з постраждалою чи контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Мотивує заяву тим що вона проживає у власній квартирі разом з донькою, зятем, двома малолітніми онуками. Протягом останніх чотирьох років її зять [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняє відносно неї та доньки систематичне психологічне насильство, ображає нецензурними словами та погрожує фізичною розправою. Все це відбувається в присутності малолітніх внуків. Зазначає, що поведінка [PERSON] по відношенню до заявниці супроводжується агресією, його неадекватність та непередбачуваність дій зробили її життя нестерпним, вона побоюється за себе, за доньку та внуків. Оскільки така поведінка не припиняється і після проведення профілактичних бесід працівниками поліції з [PERSON] , він становить безпосередню небезпеку для заявниці та її доньки, тому просить в судовому порядку вжити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] , що є єдиною можливістю її захисту. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала, вказала, що чоловік її доньки зловживає алкогольними напоями і від того стає агресивним. Незважаючи на заходи адміністративного впливу спільне проживання з ним є нестерпним. Просить заяву задовольнити і врахувати, що чоловік її доньки вчиняє насильницькі дії по відношенню до неї та доньки, вона побоюється за свою безпеку і безпеку доньки. Представник заявниці - адвокат Константинов І.В, який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги № 287 від 12.04.2023, в судовому засіданні заяву підтримав, вказав, що заявниця неодноразово зверталась із заявами до правоохоронних органів з приводу вжиття заходів до [PERSON] , який вчиняє відносно неї та її доньки протиправні дії. За наслідками розгляду заяв працівники правоохоронних органів двічі виносили заборонні приписи. Вважає, що заборона [PERSON] перебувати в місці проживання заявниці з дочкою та внуками, заборона наближатись до квартири постраждалої, заборона спілкування з заявницю телефоном не буде порушенням прав кривдника, а лише тимчасовим захисним заходом. Просить заяву задовольнити. [PERSON] в судове засідання не прибув, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Заслухавши вступне слово заявниці, її адвоката, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~зареєстрована та\~проживає за\~адресою [ADDRESS] ,\~є співвласником\~вказаної квартири,\~де також проживає\~її донька\~ [PERSON] \~з чоловіком\~ [PERSON] \~ і\~двома дітьми. Встановлено, що на час розгляду справи [PERSON] тимчасово проживає за місцем реєстрації у с.Ков`ярі, однак зять приходить до заявниці, вчиняє домашнє насильство. З копій постанов Сихівського районного суду м.Львова від 08.01.2020, 08.06.2021, 18.01.2023, 29.05.2023 вбачається, що [PERSON] притягали до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, до нього застосовувались два термінові заборонні приписи як до кривдника. З`ясовано,\~що тривалий\~час між\~заявницею і\~чоловіком її\~доньки виникають\~конфлікти,\~що впливають\~на психо-емоційний\~стан як\~заявниці,\~так і\~всієї сім`ї. Встановлено, що заявниця неодноразово повідомляла правоохоронні органи про домашнє насильство в сім`ї, вчинене її зятем. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно статті 3 Європейської Конвенції Україна має зобов`язання захистити громадян від нелюдського і принизливого поводження і ставлення шляхом вжиття заходів для забезпечення того, щоб особи не піддавалися такому поводженню, включаючи нелюдське і принизливе поводження зі сторони інших осіб (не представників держави). Такі заходи повинні передбачати ефективний захист і включати кроки по попередження нелюдського та принизливого ставлення про яке влада знала чи повинна була знати. У рішенні Європейського Суду по справі Опуз проти Туреччини №33401/02 від 09 червня 2009 року, суд дав характеристику зобов`язань держави у зв`язку з насильством в сім`ї, визнавши серйозність домашнього насильства в Європі, та підкресливши відповідальність, з якою держави повинні вживати відповідних заходів з метою протидії цьому порушенню прав людини. У своєму рішенні Суд підкреслив, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також вказав, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливим є наявність ефективних механізмів їх реалізації. Суд також проголосив, що нездатність держави захистити жінок від домашнього насильства порушує їх право на рівний захист перед законом, навіть за відсутності наміру такої дискримінації. У рішенні Європейського Суду по справі Б. проти республіки Молдова (п. 51), та інших справах Європейський Суд також вказує, що необхідно визначити, чи національна влада знала чи повинна була знати про насильство, від якого потерпала заявниця, та про загрозу повторного насильства, і у випадку якщо так, то чи були вжиті всі розумні заходи для її захисту та покарання винного. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні доказів убачається наявність вчинення протиправних дій [PERSON] по відношенню до заявниці, що мало наслідком звернення заявниці із заявами до поліції, що дає суду підстави дійти висновку про наявність ризиків повторного вчинення домашнього насильства, зокрема за місцем проживання заявниці. Оскільки суд вважає доведеним факт, що існує загроза продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалих осіб, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. Враховуючи наведене вище, суд погоджується із доводами заявниці та вважає, що саме наведені заходи обмежувальних приписів будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист постраждалої особи від кривдника. Відтак, заява підлягає до задоволення у повному обсязі і до [PERSON] слід застосувати обмежувальний припис шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника строком на 6 місяців. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Outcome: approved