Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

08 квітня 2022 року [PERSON] в особі представника через систему «Електронний суд» звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. В обґрунтування посилаючись на те, що 22.03.2020 року близько 19 год. 03 хв. в м. Дніпро, по вул. Героїв Сталінграда, 5 відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21104», р.н. [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок ДТП [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. За фактом ДТП Слідче управління ГУПН в Дніпропетровській області внесло до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020040000000299 відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Наразі досудове розслідування триває. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 21104», р.н. [NUMBER] , була застрахована у Відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/1073151. В результаті ДТП та наслідків від нього, мати потерпілого [PERSON] - [PERSON] , зазнала шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок Відповідача. Відповідач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 56676,00 грн., витрати на поховання 5320,00 грн. та витрати на спорудження нагробного пам`ятника 9100,00 грн. Страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника виплачено не було. На день смерті [PERSON] мати загиблого [PERSON] була непрацездатною особою, пенсіонером за віком та мала права на одержання від загиблого утримання. [PERSON] в шлюбі не перебував та дітей не мав. На момент смерті [PERSON] не працював. Оскільки ліміт відповідальності Страховика за договором обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів становить 200000 грн., а відповідач здійснив у досудовому порядку виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 71096,00 грн., то до стягнення з відповідача належить 128904,00 грн. Просила стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача [PERSON] 128 904 грн. 00 коп. страхового відшкодування витрат у зв`язку із втратою годувальника. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2023 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. 22 березня 2023 року на адресу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська засобами поштового зв`язку надійшла заява адвоката Пилипця Антона Юрійовича в інтересах Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»про перегляд заочного рішення від 16.02.2023 року. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2023 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2023 року скасовано і справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. При новому розгляді справи, 03 липня 2023 року від представника позивача надійшли письмові пояснення по справі. Вказав, що ознайомившись з доводами викладеними відповідачем у заяві про перегляд заочного рішення, вважає їх необґрунтованими. Так посилання на те, що довідка по склад сім`ї за відсутності доказів, що допомога померлого в ДТП була основним і постійним джерелом існування для позивача, не є достатнім доказом перебування позивача на утриманні останнього є безпідставною. Позивач вважає, що його позовні вимоги по стягненню з відповідача страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника ґрунтуються на нормах чинного законодавства та правових висновках Верховного Суду по аналогічних справах, тому підлягають задоволенню. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав наведених в позові та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи були повідомлені на електронну пошту, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа 26.06.2023 в 19:26:18. Про причину неявки суд не повідомили. Заяв та клопотань до суду не надійшло. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.03.2020 року близько 19 год. 03 хв. в м. Дніпро, по вул. Героїв Сталінграда, 5 відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21104», р.н. [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки від 21.08.2020 року №614 аз/ш/12/2020 [PERSON] загинув. Відповідно до Свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) [PERSON] , помер [INFO] , актовий запис 526. За фактом настання вказаної дорожньо-транспортної пригоди було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020040000000299 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Матеріали справи містять поліс № АО1073151 діючий станом на 22.03.2020, яким у ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» застрахована цивільно-правова відповідальність пов`язана з експлуатацією транспортного засобу марки «ВАЗ 21104», р.н. [NUMBER] . Отже, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди відповідальність водія [PERSON] за спричинену шкоду здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються нормами спеціального закону - Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-ІV. Відповідно до п.2.1 Закону відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими Законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Так, за приписами ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1, п. 22.2 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. З огляду на викладене, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Згідно зі ч.2 ст.27 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно. Згідно з ч.2 ст.1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Матеріали справи містять поліс № АО1073151 діючий станом на 22.03.2020. Отже, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди відповідальність водія за спричинену шкоду здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Як встановлено з наданих суду позивачем доказів та не оспорювалося відповідачем, особою, яка має право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю [PERSON] є: мати - [PERSON] , моральна шкода в розмірі 56676,00 грн. відповідачем виплачена позивачу, про що позивачем зазначено в позові. Також, як зазначає позивач, відповідачем їй виплачено витрати на поховання в розмірі 5320,00 грн. та витрати на відшкодування та виготовлення нагробного пам`ятника в розмірі 9100,00 грн. Позивачем заявлено відшкодування шкоди, заподіяної смертю особи у розмірі мінімально гарантованого загального розміру страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника з урахуванням вже сплачених коштів. Згідно довідки №514 від 08.05.2020 року виданої Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, за даними державного реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про шлюб та народження дітей громадянина [PERSON] , [INFO] відсутній. У відповідності до довідки про доходи №64431147709322419 виданої пенсіонеру [PERSON] , вона перебуває на обліку в Лівобережному об`єднаному управлінні ПФУ в м. Дніпрі в Дніпропетровській області і отримує пенсію за віком. Відповідно до довідки про доходи №6443114709322419, розмір щомісячної виплати позивачу: квітень 2020 - 2256,64 грн., травень-червень 2020 -2356,64 грн., липень-листопад 2020 - 2361,53 грн., грудень 2020 -лютий 2021 - 2438,48 грн., березень 2021 -2538,48 грн. [PERSON] на день смерті свого сина [PERSON] , була пенсіонеркою, тобто у розумінні положень національного законодавства, є непрацездатною особою, тому мала право на утримання від померлого сина. На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі : з 1 січня 4723,00 грн. Отже, мінімально гарантований розмір страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника становить 170028,00 грн. Оскільки ліміт відповідальності Страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів становить 200 000,00 грн., а страховиком сплачено 71096,00 грн., то відшкодуванню підлягають витрати пов`язані з втратою годувальника в розмірі 128904,00 грн. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, які викладені в заяві про перегляд заочного рішення про те, що позивач, як непрацездатна особа, в період з квітня 2020 року по березень 2021 року мала дохід (пенсію), що перевищувала встановлений законом прожитковий мінімум на місяць, а отже вважається такою, що не потребує матеріальної допомоги та не набула права на утримання від [PERSON] . Також суд критично відноситься до доводів представника відповідача про те, що позивач не надала жодних доказів, що свідчать про перебування позивача на утриманні свого сина, який не працював та не мав офіційного доходу, та те, що така допомога була основним та постійним джерелом існування та її потреби у матеріальній допомозі, оскільки відповідно до ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Зазначена стаття СК України не містить визначення, за яких обставин особа може вважатися такою, що потребує матеріальної допомоги. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 05 вересня 2019 року у справі №212/1055/18-ц, провадження №61-2386сво19, під час встановлення того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. . Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позивачем по справі надані належні та допустимі докази, які підтверджують, що вона дійсно знаходилась на утриманні свого сина [PERSON] , який помер [INFO] і, його доходи на день смерті були основним джерелом засобів для її існування, виходячи із вищевикладеного позов [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні та підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ, 1. Судовий збір справляється: у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом. При поданні позову позивачем судовий збір не сплачувався, а тому оскільки позовні вимоги позивача задоволені, то з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1289,04 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved