Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій просила винести обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , на строк 6 (шість) місяців, у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав, з покладенням на нього наступних обов`язків: заборонити [PERSON] , [INFO] , перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] , а саме у квартирі за адресою [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] , [INFO] , наближатися на відстань ближче 50 метрів до [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] , та переслідувати її у будь-який спосіб; заборонити [PERSON] , [INFO] , вести листування (поштові листи, електронні листи, надсилання інших повідомлень у соціальних мережах), телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] ., [ADDRESS] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити [PERSON] , [INFO] , особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначила, що відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17 серпня 2007 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить по 1/6 квартири за адресою [ADDRESS] на праві спільної часткової власності. Також відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 27 серпня 2018 року в порядку спадкування за законом до [PERSON] переходить 1/6 квартири за адресою [ADDRESS] , яка належала на праві спільної часткової власності [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину від 11 червня 2021 року в порядку спадкування за законом до [PERSON] переходить 1/6 квартири за адресою [ADDRESS] , яка належала на праві спільної часткової власності [PERSON] . Отже, заявниця та заінтересована особа, а також [PERSON] , [PERSON] є співвласниками вказаної квартири на праві спільної часткової власності. Між [PERSON] та [PERSON] склались неприязні стосунки через те, що останній упродовж тривалого часу вчиняє стосовно заявниці - психологічне, фізичне та економічне насильство, шляхом систематичних принижень намагається зробити життя заявника у власному житлі нестерпним. Кілька років поспіль заінтересована особа чинить щодо заявниці психологічне насильство, що виявляється у постійних погрозах, залякуванні, цькуванні, застосовуванні сили, чиненні перешкод у користуванні житлом. [PERSON] постійно напружена, схвильована, перебуває у стресовому стані. Заявниці страшно перебувати вдома, вона боїться за своє життя та здоров`я, оскільки неодноразово зверталася в правоохоронні органи за захистом. Фізичне насильство відображається в тому, що [PERSON] неодноразово застосовує до [PERSON] силу, вимагає гроші, погрожує себе вбити. Психологічне насильство полягає в тому, що заінтересована особа при щоденному спілкуванні із заявницею веде себе агресивно по відношенню до неї, обзиває її нецензурними лайками, погрожує розправою, безпідставно обмежує у користуванні її власним майном, зокрема закриває на ключ і не дає їй можливості користуватись кімнатою, телевізором, меблями, речами домашнього вжитку. [PERSON] звертає увагу суду на ухвалені Тернопільським міськрайонним судом постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, видачу обмежувального припису ( вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування); справа № 607/14014/21 (постанова суду від 25 серпня 2021 року); справа № 607/567/23 (постанова суду від 02 березня 2023 року) За таких обставин, [PERSON] вважає обґрунтованим ризик можливого вчинення [PERSON] в майбутньому домашнього насильства щодо неї, а тому, вона як жертва домашнього насильства потребує захисту з боку держави шляхом видачі судом обмежувального припису на строк 6 місяців із визначенням заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. Ухвалою судді від 20 липня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] про видачу обмежувального припису. Постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження. Заявниця [PERSON] у судовому засіданні вимоги, викладені у заяві підтримала, просила задовольнити з підстав, у ній наведених. Пояснила, що її син [PERSON] продовжує вчиняти домашнє насильство щодо неї - погрожує, ображає, останній раз замахнувся рукою. Такі його дії мали місце 14 липня 2023 року у зв`язку із чим працівники поліції склали щодо заінтересованої особи терміновий заборонний припис, який ним не виконується. [PERSON] приходить до квартири, дзвонить у двері, стукає, це все відбувається вночі. Заявниця побоюється за своє життя і здоров`я, а тому разом із дочкою перебуває у кризовій кімнаті до вирішення заяви судом. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак про день та час слухання справи повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання, що відповідає змісту ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Отож, неявка заінтересованої особи не перешкоджає вирішенню заяви про видачу обмежувального припису. Допитана в судовому засіданні в процесуальному статусі свідка [PERSON] суду показала, що є фахівцем із соціальної роботи Тернопільського міського центру соціальних служб. При цьому центрі діє кризова кімната, де можуть перебувати особи, які є в критичних життєвих ситуаціях, не можуть проживати у себе вдома. [PERSON] була доставлена до центру близько 18.00 год. 19 липня 2023 року, вона перебувала у шоковому стані, постійно плакала. При спілкуванні з нею заявниця висловлювала побоювання, що син може здійснити свої погрози - задушити чи вбити її перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння. Перед тим між [PERSON] та її сином були сварки про брак коштів. В такій ситуації заявниця вже вдруге, а тому заінтересована особа викликалася до центру для бесіди, однак жодного разу [PERSON] не з`явився. Через постійні скандали сина заявниця не могла залишатися із дочкою у квартирі, де проживають, а тому на даний час перебуває у кризовій кімнаті, термін такого перебування становить 10 днів. Заслухавши пояснення заявниці, покази свідка, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Заявниця [PERSON] є власником 3/6 часток квартири за адресою: [ADDRESS] , що вбачається із: Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15624180 від 17 серпня 2007 року, виданого ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації»; свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 серпня 2018 року, виданого державним нотаріусом Другої тернопільської державної нотаріальної контори; свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 червня 2021 року, виданого державним нотаріусом Другої тернопільської державної нотаріальної контори. Співвласниками цього житла є також [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Спільне проживання заявниці та заінтересованої особи свідчить про те, що [PERSON] піддавалася домашньому насильству, яке вчинялося [PERSON] стосовно неї. Так, Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області приймалися рішення за результатами розгляду протоколів у справах про адміністративне правопорушення, які складалися щодо [PERSON] за чинення ним домашнього насильства стосовно матері [PERSON] , що підтверджується постановами: у справі № 607/14014/21 від 25 серпня 2021 року; у справі № 607/567/23 від 02 березня 2023 року. 14 липня 2023 року стосовно [PERSON] винесено терміновий заборонний припис серія АА № 279857 за вчинення заінтересованою особою домашнього насильства відносно своєї матері [PERSON] строком на 10 діб з 00.10 год. 14 липня 2023 року по 00.10 год. 24 липня 2023 року. Відтак, до виниклих правовідносин підлягають застосуванню наступні норми процесуального та матеріального права. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Верховним Судом у постанові № 753/4405/20 від 12 квітня 2022 року зазначено, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За змістом п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Стаття 26 зазначеного Закону визначає, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Верховний Суд у постанові № 299/3692/19 від 30 червня 2021 року вказав, що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Згідно із ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 зроблено висновок, що відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Звертаючись до суду, [PERSON] обґрунтовувала підстави для видачі судом обмежувального припису стосовно [PERSON] нормами статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відтак, суд оцінивши доводи заяви, проаналізувавши надані документи, встановив, що [PERSON] , який заявниці приходиться сином, неодноразово за місцем проживання [PERSON] вчиняв щодо матері домашнє насильство психологічного характеру, що вбачається із вищенаведених постанов Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Дії [PERSON] полягали у образах [PERSON] нецензурними словами, погрозах фізичною розправою. Всі ці дії в сукупності, а також обставини, на які посилається заявниця, а саме невиконання [PERSON] термінового заборонного припису серія АА № 279857 від 14 липня 2023 року вказують на те, що заінтересована особа продовжує вчиняти домашнє насильство щодо [PERSON] , що викликало у постраждалої особи побоювання за свою безпеку та стало причиною її звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Отож, [PERSON] як жертва домашнього насильства, з урахуванням та оцінкою наявних ризиків потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки ігнорування [PERSON] застосованих судом заходів впливу до нього, порушення вимог термінового заборонного припису, дають підстави вважати вірогідним продовження чи повторне вчинення кривдником щодо неї психологічного насильства. Зазначене підтверджується фактичними обставинами справи, які встановлено судом в ході заслуховування пояснень заявниці, показів свідка та під час дослідження письмових доказів. Тривалість протиправної поведінки [PERSON] щодо [PERSON] є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». З огляду на вказані обставини, суд доходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису, а тому заява [PERSON] підлягає задоволенню частково. Слід видати обмежувальний припис щодо [PERSON] на строк 2 (два) місяці, яким встановити наступний захід тимчасового обмеження прав кривдника: заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] , а саме у кватирі за адресою: [ADDRESS] ; заборонити[PERSON] наближатися на відстань ближче 50 метрів до [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Водночас, при прийнятті такого рішення суд звертає увагу на те, що життя та здоров`я, недоторканність і безпека заявниці як найвища соціальна цінність переважають над правом заінтересованої особи на її житло, а тому допускається його обмеження, оскільки втручання держави у це право через механізм обмежувального припису є виправданим, якщо суд встановив підстави для застосування цього обмежувального припису (постанова Верховного Суду у справі № 531/352/22 від 22 лютого 2023 року). Заява у частині встановлення заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] шляхом заборони заінтересованій особі: вести листування (поштові листи, електронні листи, надсилання інших повідомлень у соціальних мережах), телефонні переговори із заявницею, або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; особисто і через третіх осіб розшукувати заявницю, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, до задоволення не підлягає, оскільки докази на обґрунтування таких обставин в матеріалах справи відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: partial