Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1. 25 травня 2023 року на адресу Шумського районного суду Тернопільської області за підсудністю із Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшла цивільна справа №607/4769/23 за позовом [PERSON] , від імені якої діє адвокат Стародуб Ірина Володимирівна, до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів. 2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу до 2014 року і [INFO] у них народився син [PERSON] . Судовим наказом від 12 лютого 2019 року з [PERSON] в користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини, сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.02.2019 до досягнення дитиною повноліття. Як зазначає позивачка в позовній заяві, з моменту винесення судового наказу та по теперішній час [PERSON] сплачує аліменти на утримання сина лише 1350 грн щомісячно. Дану суму позивачка вважає неприпустимо малою для виховання та розвитку неповнолітньої дитини. На даний час неповнолітній син навчається в школі, а тому потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Два рази на тиждень дитина має платні уроки англійської мови з викладачем, відвідує спортивний гурток, відповідно всі заняття є платними. Також в період війського стану дитина має стресовий стан від повітряних тривог, що в свою чергу потребує покращеного харчування та вживання вітамінів. Позивачка власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати сина, виконувати всі інші обов`язки покладені на неї законом для належного утримання дитини. Також позивачка наголошує, що окрім сина на її утриманні перебуває двоє літніх батьків. В свою чергу, відповідач взагалі уникає спілкування з сином, ніяким чином не бере участі в утриманні та вихованні сина. Також відповідач постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, належної матеріальної допомоги не дає, а з лютого 2022 року [PERSON] має підвищені доходи з виплати пенсії. [PERSON] вважає, що батько дитини має фінансову можливість допомагати сину збільшивши суму аліментів, однак уникає розмов з цього приводу, що змушує позивачку звертатися з позовом про збільшення розміру аліментів до суду. З цих підстав, [PERSON] просить змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 3. 21 червня 2023 року відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву [PERSON] . У своєму відзиві відповідач погоджується на часткове збільшення розміру аліментів, а саме погоджується сплачувати щомісяця аліменти на утримання сина в розмірі 2000 грн, наголосивши, що у позовній заяві, в тому числі в прохальній частині позову вказане ім`я не його сина. Також зазначає, що від сплати аліментів він не відмовляється і за проханням позивачки згоден додатково допомагати дитині. Не заперечує того факту, що його дохід зріс за рахунок перерахунку пенсії, однак це його єдиний дохід, з якого він оплачує аліменти на дитину, комунальні послуги, свої потреби для життя та постійне лікування. Крім того оплачує лікування та продукти своєї матері, оскільки її пенсії вистачає лише на комунальні послуги. А батьки позивачки навпаки мають додатковий дохід, оскільки матір зареєстрована ФОП, а батько має досить не малу пенсію, як пенсіонер МВС. Відповідач не погоджується із твердженням позивачки про те, що він не спілкується із сином, оскільки, як вказує відповідач, позивачки сама заборонила телефонувати до сина, так як у неї є інший чоловік і можуть виникнути конфлікти. На її прохання у додатковій допомозі сину, він не відмовляв і не відмовляє й тепер. А про те, що син відвідує додаткові заняття, позивачкою не надано жодних доказів щодо оплати цих занять та гуртків. З цих підстав, [PERSON] просить відмовити [PERSON] у позовних вимогах, прийняти рішення про стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000 грн. 4. 13 липня 2023 року адвокатом Іриною Стародуб, яка діє від імені позивачки [PERSON] було подано відповідь на відзив відповідача [PERSON] , у якій адвокат не погоджується із твердженням відповідача про додаткове надання ним коштів на утримання сина та бажання його спілкуватися із дитиною, оскільки таке жодними документами не підтверджено. Також вказує, що статки батьків позивачки не маєть жодного відношення до сплати відповідачем аліментів на утримання свого сина, а те що він допомагає фінансово своїй матері, то це його обов`язок, а не право. Тим більше, що неповнолітній [PERSON] є єдиним неповнолітнім сином відповідача, і сума аліментів в розмірі 2000 грн, на яку погоджується відповідач є мізерною, з врахуванням того, що заробітна плата позивачки є мінімальною і її не вистачає на повноцінне забезпечення сина. 5. Крім того, 13 липня 2023 року адвокатом Іриною Стародуб, яка діє від імені позивачки [PERSON] було подано заяву про зміну позовних вимог, у котрій остання просить суд змінити розмір аліментів і стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , у розмірі частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 6. 21 липня 2023 року від відповідача [PERSON] надійшло заперечення на відповідь на відзив, у котрому останній наголошує, що позивачка заборонила навідувати сина та спілкуватися із ним, налаштовує його негативно, син в телефонному режимі говорить, що відповідач не його батько і в нього є інший тато. До себе на подвір`я позивачка його не пускає і відмовляється привезти сина до нього в гості, хоча він неодноразово просив про це. Відповідач погоджується на сплату аліментів в розмірі 3000 грн. ІІ. Процесуальні дії у справі. 7. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області цивільну справу №607/4769/23 передано на розгляд Шумського районного суду Тернопільської області за підсудністю. 8. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 29 травня 2023 року провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, судовий розгляд по суті призначено на 20 червня 2023 року. 9. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 20 червня 2023 року судовий розгляд було відкладено на 25 липня 2023 року. 10. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивачка [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі та без участі її представника. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] також у своєму запереченні на відповідь на відзив просив справу розглядати без його участі. 11. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. 12. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 13. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Шумськ Шумського району Тернопільської області, в графі «батьки» вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шумського районного управління юстиції Тернопільської області. 14. Відповідно до Постанови про відкриття виконавчого провадження № ВП №58619001 від 14.03.2019, винесеної головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Гайдою А.Б. вбачається, що відкрито виконавче провадження на підставі судового наказу №609/164/19 від 01.03.2016 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.02.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. 15. Довідкою №59906 від 12.06.2023, наданою Відділом ДВС у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції підтверджується, що станом на 01.06.2023 заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] - відсутня. 16. Із довідки про розрахунок пенсії [PERSON] , наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області за №1900-0901-7/25047 від 12.06.2023 вбачається, що сума пенсії [PERSON] за 2022 рік становить всього 177657,71 грн. 17. Із довідки про доходи №10 від 28.06.2023, наданої Комунальною установою Центр надання соціальних послуг Шумської міської ради слідує, що [PERSON] займає посаду соціального робітника і її заробітна плата за період з грудня 2022 року по травень 2023 року включно становить 43600,94 грн. 18. На підтвердження того факту, що відповідач окрім аліментів надає додаткову фінансову допомогу своєму сину, ним дадано до матеріалів справи копію квитанції від 09.12.2021 про поштовий переказ 2000 грн для сина [PERSON] . Інші докази, а саме: Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 червня 2022 року у справі №500/2187/22 з Єдиного державного реєстру судових рішень, інформацію з інтернетресурсу YouControl про стан ФОП [PERSON] , копію пенсійного посвідчення [PERSON] серії [NUMBER] , копію довідки про доходи [PERSON] , копію паспорта [PERSON] , копя свідоцтва про народження [PERSON] , заключення ЛКК на [PERSON] , консультативні висновки спеціаліста на [PERSON] , довідку-заключення ЛКК на [PERSON] , які долучено відповідачем [PERSON] , суд до уваги не бере, оскільки такі не мають відношення до предмету спору. ІV. Оцінка Суду. Вирішуючи питання на предмет задоволення позову, суд враховує наступне. 19. Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 20. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 21. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 22. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 23. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 24. Як передбачено ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 25. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 26. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 27. Згідно із ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. 28. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 29. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 30. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. 31. За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. 32. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 33. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. 34. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. 35. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 36. Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні аліментів в новому розмірі, суд враховує матеріальне становище відповідача, те, що відповідач отримує регулярний дохід у вигляді пенсії, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку встановленого законодавством, а також положення ст.180 СК України про те, що обов`язок утримувати дітей є рівним обов`язком як матері так і батька. Крім того, суд враховує ті обставини, що в державі постійно відбувається зростання споживчих цін, у зв`язку з чим, збільшуються витрати, які несе позивач на утримання неповнолітнього сина. З дня ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір прожиткового мінімуму істотно збільшився і визначений раніше судом розмір аліментів вже не задовольняє мінімальні потреби дитини. Відповідач не спростував доводи позивачки, про його спроможність сплачувати більший розмір аліментів. Суд не бере до уваги довідки/висновки, надані відповідачем про стан його здоров`я, оскільки вони не доводять його непрацездатності чи неможливості працевлаштуватись з метою отримання додаткових доходів, з огляду на недосягнення відповідачем на день розгляду спору пенсійного віку. 37. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. 38. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.181,192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). 39. Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. 40. Згідно з ч.ч.1,2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 41. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( частина перша статті 76 ЦПК України). 42. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 43. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 44. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. 45. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Встановивши вказані обставини справи та врахувавши характер спірних правовідносин, надавши оцінку доказам у їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу стягнення аліментів підлягають задоволенню. У контексті вказаної практики суд вважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Інших фактичних даних, які мають значення для справи, немає. Визначаючи розмір частки заробітку (доходу) відповідача [PERSON] , яка буде стягуватися як аліменти на утримання неповнолітнього сина, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, її вік; матеріальне становище відповідача, який є пенсіонером та отримує постійний дохід у вигляді пенсії, річний розмір якої становить 177657,71 грн, не подав жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що він не спроможний сплачувати аліменти, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Саме такий розмір аліментів дозволить відповідачу утримувати свою неповнолітню дитину та найбільш повно відповідає вимогам законодавства з врахуванням можливостей обох батьків щодо утримання дитини. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 46. Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеним вимогам. На підставі ст.ст. 7, 180, 181, 182, 185, 192 Сімейного кодексу України, суд,

Outcome: approved