Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов [PERSON] до\~Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області, у якому просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду завдану незаконним звільненням у розмірі 75 000 грн 00 коп. Ухвалою\~Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 лютого 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та вирішено здійснювати розгляд справи з викликом сторін. Від відповідача 21 лютого 2023 року надійшов відзив на позов, у якому він просить відмовити у задоволенні позову з огляду на його необґрунтованість У судове засідання з`явився представник відповідача [PERSON] , позивач до суду не з`явився. Від позивача 12 червня 2023 року надійшла заява, у якій він зазначає, що проходить офіцерську службу в лавах Збройних Сил України, тому не впевнений що зможе особисто прийняти участь у судовому засіданні у справі № 490/672/23 до Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області про стягнення моральної шкоди справедливим, таким, що відповідає вимогам законодавства України, практиці ЄСПЛ та просить суд задовольнити його у повному обсязі. Секретарем судового засідання 24 липня 2023 року об 16:17 год, здійснено телефонний дзвінок позивачу [PERSON] , під час якого він повідомив, що не буде присутнім у судовому засіданні та зазначив, що у матеріалах справи наявна його заява від 27 червня 2023 року про задоволення позовних вимог. Під час телефонного дзвінка заяв про відкладення розгляду справи від [PERSON] не поступало. З огляду на зазначене, враховуючи відсутність на час розгляду справи у суді першої інстанції заяв [PERSON] про відкладення розгляду чи зупинення провадження у справі, суд вважає, що заява позивача від 12 червня 2023 року є заявою з прохання справу розглядати без участі позивача та з проханням позов задовольнити. Від представника [PERSON] будь-яких заперечень щодо можливості розгляду справи за відсутності позивача не надходило. За такого, суд дійшов висновку про можливість проведення розгляду справи за відсутності позивача. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на його необґрунтованість. Представник [PERSON] зазначив, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з Регіональним офісом водних ресурсів у Миколаївській області, неодноразово звільнявся та був поновлений на посаді провідного юрисконсульта за рішенням суду. Так, 10 листопада 2021 року його звільнено за власним бажанням з посади провідного юрисконсульта з 15 листопада 2021 року на підставі пункту 3 статті 38 КЗпП України. Відповідач погодився на звільнення на такій підставі, оскільки позивач перебуваючи у трудових відносинах не виконував свої обов`язки та створював конфліктні ситуації на роботі. Будь-яких порушень трудового законодавства зі сторони відповідача не було. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. Наказом Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області від 10 листопада 2021 року № 179-П [PERSON] звільнено з посади провідного юрисконсульта служби правового забезпечення за власним бажання на підставі ч. 3 ст.38 КЗпП України. Надалі [PERSON] перебував на обліку у Миколаївському центрі зайнятості та з 10 січня 2022 року йому надано статус безробітного. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). Будь-який клопотань про витребування доказів у справі до початку розгляду справи по суті від сторін до суду не надходило. Пунктом 9 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди як спосіб захисту цивільних прав та інтересів. У\~статті 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з частиною першою\~статті 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Частиною другою\~статті 1166 ЦК України, згідно з якою особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, закріплено дію презумпції моральної шкоди. Тобто, моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 лютого 2021 року в справі №761/24143/19 (провадження № 61-17538св20). Звертаючись до суду із цим позовом, позивач вказує на те, що відповідач не виконував вимоги трудового законодавства України щодо забезпечення належних умов для праці. При цьому позивач не вказує в чому саме (із зазначенням конкретних випадків), полягали такі порушення. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на постанову Верховного Суду від 20 січня 2023 року № 490/624/22. Постановою Верховного Суду від 20 січня 2023 року № 490/624/22 касаційну скаргу\~\~ [PERSON] залишити без задоволення. Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2022 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року\~залишити без змін. Предметом спору у цій справі була правомірність наказу Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області № 179-П від 10 листопада 2021 року про звільнення [PERSON] . За результатами судового розгляду суди першої, апеляційної та касаційної інстанцій дійшли висновку про відсутність підстав для скасування цього наказу. Будь-яких висновків щодо наявності порушень відповідачем трудового законодавства під час перебування [PERSON] у трудових відносинах з відповідачем Верховним Судом у вказаній постанові не наведено. \~ \~ \~ \~Доказів вчинення відповідачем таких порушень позивачем не надано і під час розгляду цієї справи. З огляду на це позов є необґрунтованим, підстав для його задоволення суд не вбачає. \~ \~ \~ \~Підсумовуючи викладене у задоволені позову слід відмовити, судові витрати віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed