Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа- Приватний нотаріус Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Степанчук Олена Юріївна про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що з 18 січня 1986 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 2015 року здоров?я мого чоловіка почало занепадати, останній перебував під наглядом сімейного лікаря. У березні 2021 року стан здоров?я [PERSON] погіршився, внаслідок втрати активності лівих кінцівок, він чоловік втратив здатність самостійно пересуватися постійно перебував в положенні лежачи на ліжку та потребував сторонньої допомоги. Не транспортабельність останнього позбавляла можливості зробити необхідні консультації та обстеження в обласній лікарні м. Харкова. В грудні 2021 року стан здоров?я [PERSON] різко погіршився, а в січні-лютому 2022 року останній захворів на Covid-19, двубічну нижньодольову полісегментарну пневмонію, що супроводжувалася вираженою інтоксикацією, вираженою легеневою недостатністю. В результаті чого [INFO] [PERSON] помер. Після смерті чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина на майно, зокрема, на трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка раніше на праві приватної власності належала його батькові [PERSON] . Позивач зазначила, що [INFO] свекор, батько її чоловіка [PERSON] помер, Хоча на момент смерті [PERSON] був зареєстрований в квартирі один, вона з чоловіком [PERSON] проживали протягом тривалого часу разом з останнім в належній йому квартирі, без реєстрації, оскільки свекор в силу свого похилого віку (85 років) та відсутності інших членів сім?ї потребував стороннього догляду та допомоги. У зв?язку з постійним проживанням чоловіка разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , на час смерті останнього [PERSON] фактично вступив у спадщину. В подальшому тяжкий стан здоров?я чоловіка і втрата ним можливості самостійно пересуватися взагалі позбавили останнього можливості нотаріально оформити спадщину після смерті батька. На теперішній час позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема і на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Причина відмови зумовлена тим, що з поданих нею документів не вбачається факт прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON] після смерті батька [PERSON] . Враховуючи вище вказане, [PERSON] була вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, надано сторонам час для подання заяв по суті, витребувано у нотаріуса матеріали спадкової справи. У підготовче судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Відповідач у підготовче судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Заяву про визнання позову надано відповідачем до розгляду справи по суті. Третя особа у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила вирішити справу на розсуд суду, надала до суду належним чином засвідчену копію спадкової справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, з урахуванням визнання позову відповідачем, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. 3 18 січня 1986 року [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , зареєстрованого міським відділом запису актів громадянського стану м.Лозова Харківської області, актовий запис №27(а.с.19). Як зазначила у позові [PERSON] , починаючи з 2015 року здоров?я [PERSON] почало занепадати, останній перебував під наглядом сімейного лікаря. У березні 2021 року стан здоров?я [PERSON] погіршився, зникла певна активність рухів у лівій руці та лівій нозі, з?явилась слабкість, головні болі, нудота, блювання, болі в серці. Встановлено діагноз: гостре порушення мозкового кровообігу, ішемічний інсульт з лівобічним геміпарезом. Внаслідок втрати активності лівих кінцівок, мій чоловік втратив здатність самостійно пересуватися навіть по кімнаті, постійно перебував в положенні лежачи на ліжку та потребував сторонньої допомоги. Не транспортабельність останнього позбавляла можливості навіть зробити необхідні консультації та обстеження в обласній лікарні м. Харкова. В грудні 2021 року стан здоров?я [PERSON] різко погіршився, а в січні-лютому 2022 року останній захворів на Covid-19, двубічну нижньодольову полісегментарну пневмонію, що супроводжувалася вираженою інтоксикацією, вираженою легеневою недостатністю. В результаті чого [INFO] [PERSON] помер. На підтвердження вище викладеного позивачем надано копію виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого та копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Лозівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №521(а.с.21-25). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, зокрема, на трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка раніше на праві приватної власності належала його батькові [PERSON] , відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 29 жовтня 2014 року Лозівською міською радою Харківської області(а.с.26). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис 184(а.с.20). Позивач вказала, що на момент смерті [PERSON] був зареєстрований в квартирі один, однак, вона з чоловіком [PERSON] проживали протягом тривалого часу разом з останнім в належній йому квартирі, без реєстрації, оскільки свекор в силу свого похилого віку (85 років) та відсутності інших членів сім?ї потребував стороннього догляду та допомоги. [PERSON] надала акт про фактичне проживання особи від 07.04.2023 року, письмові заяви [PERSON] та [PERSON] , в яких підтверджено факт того, що позивач з чоловіком проживали разом зі свекром. У звязку з вище викладеним [PERSON] на час смерті батька фактично вступив у спадщину, однак вподальшому тяжкий стан здоров?я і втрата ним можливості самостійно пересуватися позбавили можливості нотаріально оформити спадщину після смерті батька. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, про що свідчать матеріали нотаріально засвідченої копії спадкової справи (а.с.77-108). Відповідач [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті батька. Позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема і на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Однак, постановою приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Степанчук О.Ю. №61/02-31 від 07.02.2023 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Причина відмови зумовлена тим, що з поданих мною документів не вбачається факт прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON] після смерті свого батька [PERSON] (а.с.30-32). Встановлення факту проживання [PERSON] разом з батьком [PERSON] по день його смерті тягне для позивача юридичні наслідки. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При вирішенні спору суд враховує також, що за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тобто, суд вправі задовольняти заяви про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною ч. 1 ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч.2 ст.1220 та ч.1 ст.1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, за місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, та згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи наведене, спадкування є передбаченою законом підставою для набуття права власності. Таким чином,у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги що розгляд справ здійснюється в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі,суд приходить до висновку про те,що позовні вимоги щодо встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом ґрунтуються на законі та підтверджуються зібраними у справі доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги вказане в позові позивачем, судом вирішуватися питання про стягнення з відповідача на користь позивача 50 % суми сплаченого при поданні позову судового збору не буде. Враховуючи наведене,

Outcome: approved