Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

В провадження Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшов цивільний позов [PERSON] до Харківського обласного центру зайнятості, в якому він просить поновити його на роботі на посаді провідного юрисконсульта Харківської районної філії з 20 лютого 2023 року та визнати наказ Харківського обласного центру зайнятості від 17.02.2023 року № 310-к про звільнення таким, що підлягає скасуванню з моменту його видання. Також позивач просить забов`язати Харківський обласний центру зайнятості виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.02.2023 року по дату прийняття рішення суду про поновлення на роботі, виходячи з розміру середньоденного заробітку у розмірі 630,00 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 26.03.2020 року позивач працював на посаді провідного юристконсульта Харківської районної філії Харківського обласного центру зайнятості . 19.02.2023 року наказом від 17.02.2023 року №310-к позивача було звільнено з посади за скороченням штатів відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України . Підставою для звільнення вказані наказ від 26.12.2022 року №894 «Про зміни в організації праці Харківської обласної служби зайнятості» та заява позивача. 29.12.2022 року позивач був ознайомлений з текстом наказу від 26.12.2022 року №894 , але на думку позивача цей наказ ніяким чином не містить посилання на те, що посада позивача підлягає скороченню , а також підстав для такого скорочення . Так даний наказ у преамбулі має посилання на накази та лист Міністерства економіки України , але позивач не був ознайомлений зі змістом зазначених документів. З тексту наказу №894 жодним чином не вбачається які саме зміни відбуваються в організації праці відповідача , які є підстави для скорочення посади позивача . Цей наказ лише покладає обов`язок на начальника відділу по роботі з персоналом повідомити працівників зазначених у додатках , про можливе наступне вивільнення 26.02.2023 року .Позивач з цими додатками ознайомлений не був. Також п.п.1.2 п.1 наказу №894 передбачено обов`язок запропонувати працівникам посади яких підлягають вивільненню , переведення на існуючі вакантні посади , але позивачу до дати звільнення не було запропоновано будь-яких пропозицій про переведення на вакантні посади. Також позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу . Ухвалою суду від 24 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду , відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін . 10 квітня 2023 року ухвалою суду клопотання позивача про проведення судових засідань в режимі відеоконференції задоволено . 24 квітня 2023 року до суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що відповідно до наказу Мінекономіки України від 24.10.2022 № 4132 «Про реорганізацію державних установ Державної служби зайнятості» Харківський міський та Лозівський міськрайонний центри зайнятості реорганізовано шляхом їх приєднання до Харківського обласного центру зайнятості. Відповідно до наказу Мінекономіки України від 06.12.2022 № 5064 «Про реорганізацію державних установ Державної служби зайнятості» Ізюмський міськрайонний центр та Куп`янський міськрайцентр зайнятості реорганізовано шляхом їх приєднання до Харківського обласного центру зайнятості. Листом Мінекономіки України від 27.10.2022 № 2802-11/72027-03 «Щодо припинення філій регіональних центрів зайнятості» погоджено припинення шляхом ліквідації 22 філій Харківського обласного центру зайнятості, у тому числі Харківської районної філії, в якій працював позивач. Відповідно до наказу Мінекономіки України від 02.11.2022 № 4325 «Про утворення філій регіональних центрів зайнятості Державного центру зайнятості» та відповідно до адміністративно-територіальних громад Харківської області утворено відокремлені структурні підрозділи - 7 філій Харківського обласного центру зайнятості (Богодухівська, Ізюмська, Красноградська, Куп`янська, Лозівська, Харківська, Чугуївська). Були розроблені організаційні структури та штатні розписи зазначених філій, які наказом Харківського обласного центру зайнятості від 26.12.2022 № 940-к «Про введення в дію організаційних структур та штатних розписів філій Харківського обласного центру зайнятості» введені в дію з 26 грудня 2022 року. Харківським обласним центром зайнятості видано наказ від 26.12.2022 № 894 «Про зміни в організації праці Харківської обласної служби зайнятості» (далі - наказ № 894) та накази про припинення філій Харківського обласного центру зайнятості, у тому числі, наказ № 921 «Про припинення Харківської районної філії Харківського обласного центру зайнятості» (про що 20.03.2023 внесено запис 1004801040036039720 в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань). Таким чином 20.03.2023 року запис про Харківську районну філію Харківського обласного центру зайнятості виключено з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.Усі працівники 22 філій, які ліквідовані, та 4 базових центрів зайнятості, які реорганізовані, були попереджені про можливе наступне вивільнення. Було видано 7 наказів (відповідно до кількості утворених філій) «Про зміни в організації праці Харківської обласної служби зайнятості», додатками до яких були списки усіх працівників (620 чол.) філій, які ліквідовані, та центрів зайнятості, які реорганізовані. Пунктом 1.1 наказу № 894 передбачено на підставі статті 492 КЗпП України попередити під особистий підпис із зазначенням дати ознайомлення працівників, Харківського міського центру зайнятості та філій Харківського обласного центру зайнятості, зазначених у додатках, посади яких підлягають виведенню, про можливе наступне вивільнення 26 лютого 2023 року у зв`язку зі змінами в організації праці Харківської обласної служби зайнятості. Оскільки, оптимізація торкнулась всієї служби зайнятості в Харківській області, роботодавець пропонував вакантні посади кожному працівнику, які підлягали вивільненню. Фотокопії наказів із листом-роз`ясненням, хто з яким наказом повинен ознайомитись, були розіслані в усі групи працівників та керівників обласної служби зайнятості, які створені для комунікацій під час дії воєнного стану в Україні. Позивач з наказом ознайомився 29.12.2022 р., про що надіслав відповідне Viber -повідомлення. Зважаючи на дату ознайомлення, вивільнення повинно відбутись 28.02.2023 р. Працівники юридичного відділу Харківського міського центру зайнятості, які в подальшому були працевлаштовані на посади юридичного відділу Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості, були ознайомлені з вказаним наказом від 26.12.2022 року. 27.12.2022 року в телефонному режимі начальником юридичного відділу Харківського обласного центру зайнятості Назаренко П.О. в присутності начальника відділу по роботі з персоналом Харківського обласного центу зайнятості Бураковської В.С. позивачу була запропонована робота на посаді провідного юрисконсульта Чугуївської філії Харківського обласного центру зайнятості. Позивач від запропонованої роботи відмовився. 17.02.2023 року через Viber надійшла власноруч написана Позивачем заява про звільнення, від 13.02.2023 р. в якій він просив скоротити термін попередження про вивільнення та звільнити його за скороченням штату. 19.02.2023 р. заява була задоволена. Наказом Харківського обласного центру зайнятості від 17.02.2023 № 310-к «Про звільнення [PERSON] » Позивача було звільнено за скороченням штатів 19 лютого 2023 року (п.1 ст.40 КЗпП України), виплачена вихідна грошова допомога та компенсації за невикористані щорічні та додаткові оплачувані відпустки. Позивач подавши відповідну заяву про скорочення такого строку виявив свою волю на припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України із 19 лютого 2023 року.Подання позивачем заяви свідчить про його бажання розірвати трудовий договір з відповідачем та відсутність згоди на продовження роботи у відповідача. У випадку неподання позивачем вказаної заяви, роботодавцем були б запропоновані йому вакантні посади в філіях Харківського обласного центру зайнятості. 02 травня 2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив , в якій позивач зазначив, що відповідачем у відзиві жодним чином не доведений факт пропонування ним позивачу вакантних посад, або повідомлення його про відсутність таких посад з моменту попередження про вивільнення до дати звільнення. Посилання у відзиві на те, що позивачу 27.12.2022 року в телефонному режимі начальником юридичного відділу Назаренко П.О. була запропонована посада юрисконсульта Чугуївської філії відповідача не має відношення до обставин сі які стосуються процедури скорочення посади позивача. Наданий відповідачем Акт від 27.12.2022 року не містить посилання на підстави пропозиції позивачу роботи на посаді юрисконсульта Чугуївської філії, у ньому не зазначено що така пропозиція пов`язана зі скороченням посади Позивача зв`язку з виданням наказу від 26.12.2022 № 894 «Про зміни в організації Харківської обласної служби зайнятості» . Відповідач у відзиві підтверджує, що позивач був ознайомлений з текстом наказу 894 лише 29.12.2022, тобто станом на 27.12.2022 позивачу не було відомо про скорочення його посади. При цьому наказ № 894 уповноважує начальника юридичного відділу Назаренко П.О. пропонувати вакантні посади працівникам, які підлягають вивільненню. Акт від 27.12.2022 не може розглядатися, як виконання відповідачем вимоги ч.2 ст. 40 Кодексу законів про працю України КЗпП України. Позивач вважає, що безпідставним ствердження відповідача про те, що отримана 17.02.2023р. заява позивача від 13.02.2023 про скорочення терміну попередження про вивільнення та звільнення його за скороченням штату 19.02.2023р., "свідчить про його бажання розірвати трудовий договір з відповідачем та відсутність згоди на продовження роботи у Відповідача". На підставі заяви від 13.02.2023р. відповідач лише мав право звільнити позивача раніш передбаченого ст. 492 КЗпП України терміну попередження про вивільнення так як чинним законодавством не надано право роботодавцю з власної ініціативи звільнити працівника раніше двомісячного строку попередження про звільнення. При цьому підставою звільнення у даному випадку, незалежно від бажання позивача є ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Вказаний висновок підтверджується тим, що підставою для видання наказу від 17.02.2023р. № 310-к про звільнення позивача зазначений у першу чергу наказ № 894. Таким чином, наявність заяви позивача від 13.02.2023р. не звільняла відповідача від обов`язку щодо виконання ним вимог ч.2 ст. 40, ст. 42 та ч.2 ст.492 КЗпП України. У відзиві не спростовано ствердження про наявність у введеному з 26.12.2022 штатному розкладі посад у юридичному відділі Харківської філії відповідача, які були вакантні на момент ознайомлення позивача з наказом № 894. Відповідач в порушення вимог ч.9 ст.83 ЦПК не надав позивачу копії наданих ним до відзиву наказів від 20.09.2021 № 635 та від 28.02.2023 № 175, тому він позбавлений можливості ознайомитися з повноваженнями заступника директора, який підписав накази № 894 та № 310-к. 22 травня 2023 року до суду надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив від представника відповідача , в яких представник посилалася на те, що звертаючись до відповідача із заявою позивач від 13 лютого 2023 року щодо скорочення строку попередження про звільнення, позивач мав зважати на правові наслідки подання такої заяви. Як вказано у відповіді на відзив, норми КЗпП України не вимагають від роботодавця отримання згоди від працівника на звільнення його за п.1 ст. 40, а також права працівника вимагати від роботодавця розірвання трудового договору на підставі п. 1 ст.40 КЗпП України. Відповідно до листів Міністерства соціальної політики та праці України від 25.05.2010 № 107/06/186-10, Міністерства соціальної політики України від 15.02.2012 № 18/06/186-12 за наявності письмового прохання працівника скоротити термін попередження про наступне звільнення, який є обов`язковим тільки для адміністрації, працівник може бути звільнений до його закінчення на підставі пункту 1 статті 40 КЗпПУ так і за власним бажанням (стаття 38 КЗпП), у зв`язку з переводом (п. 5 статті 36 КЗпП), за угодою сторін (п. 1 статті 36 КЗпП).Таким чином, позивач подавши відповідну заяву про скорочення строку виявив свою волю на припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України 19 лютого 2023 року. Відповідно до частини другої ст. 7 Закону №2136-ІХ Позивачем був наданий номер телефону [NUMBER] та адреса електронної пошти. За вказаним номером і відбулося пропонування позивачу 27.12.2022 року роботи на посаді провідного юрисконсульта Чугуївської філії Харківського обласного центру зайнятості, яке мало місце після видання наказу від 26.12.2022 року № 894 «Про зміни в організації праці Харківської обласної служби зайнятості», тобто у зв`язку з вказаними змінами. Харківський обласний центр зайнятості не заперечує наявність у структурі Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості юридичного відділу на посади юрисконсультів якого були переведені працівники юридичного відділу Харківського міського центру зайнятості, які працювали та працюють безпосередньо робочих місцях. 07 червня 2023 року ухвалою суду клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Позивач в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити . Представники відповідача в судовому засідання проти задоволення позову заперечували. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного . Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. ст. 12 і 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом достовірно встановлено та не заперечується сторонами, що позивач [PERSON] з 26.03.2020 року працював на посаді провідного юристконсульта Харківської районної філії Харківського обласного центру зайнятості . У відповідності до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» - розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник, або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Згідно листа Харківського обласного центру зайнятості адресованого начальникам відділі Харківського обласного центру зайнятості , директора базових центрів зайнятості та філій ХОЦЗ проінформовав , що з метою забезпечення виконання п. 2 ст. 7 ЗК «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану (зі змінами) просять організувати написання заяв працівниками щодо надання інформації про доступний спосіб електронної комунікації з питань трудових відносин у період воєнного стану. Заяви працівників надсилати на вайбер /ватсап/телеграм . 08.08.2022 року позивачем подана заява щодо надсилання копій документів та повідомлень з питань трудових відносин у вайбер та на електронну адресу. Згідно Наказу Міністерства економіки України від 24.10.2022 року за №4132 про реорганізацію Харківського міського центру зайнятості, реорганізовано базовий центр зайнятості Харківський міський центр зайнятості шляхом його приєднання до Харківського обласного центру зайнятості . Наказом Міністерства економіки України від 02.11.2022 року за №4325 про утворення філій Харківського обласного центру зайнятості, утворено сім філій, в тому числі і відокремлений підрозділ Харківську філію Харківського обласного центру зайнятості . Наказом Харківського обласного центру зайнятості від 26.12.2022 року за №921 припинено Харківську районну філію Харківського обласного центру зайнятості шляхом ліквідації . З наказу Харківського обласного центру зайнятості від 26.12.2022 року за №894 про зміну в організації праці Харківської обласної служби зайнятості встановлено, що начальнику відділу по роботі з персоналом Харківського обласного центру зайнятості Бураковській В.С. наказано попередити під особистий підпис , із зазначенням дати ознайомлення , працівників Харківського міського центру зайнятості та філій Харківського обласного управління зайнятості , зазначених у додатках , посади яких підлягають виведенню , про можливе наступне вивільнення 26 лютого 2023 року у зв1язку зі змінами в організації праці Харківської обласної служби зайнятості . Як вбачається з акту від 27.12.2022 року засвідченого начальником юридичного відділу Харківського ОЦЗ Назаренко П., начальником відділу по роботі з персоналом Харківського ОЦЗ Бураковською В. та провідним юрисконсультом юридичного відділу Харківського ОЦЗ Нікіфоровою О. , 27.12.2022 року [PERSON] запропонована робота на посаді провідного юрисконсульта Чугуївської філії Харківського обласного центру зайнятості . [PERSON] від запропонованої роботи відмовився. Із заяви [PERSON] від 13.02.2023 року вбачається, що останній просив скоротити термін попередження про вивільнення у зв`язку із скороченням штату та просив звільнити її за п. 1 ст. 40 КЗпП України 19.02.2023 року. Згідно наказу від 17.02.2023 року за №310-к [PERSON] звільнено з посади провідного юрисконсульта Харківської районної філії Харківського обласного центру зайнятості 19 лютого 2023 року за скороченням штатів , п. 1 ст. 40 КЗпПУ. Норми частини першої ст. 49-2 КЗпП України вказують про обов`язкове персональне попередження працівників про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці. Згідно із пунктом 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема у випадку змін організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Суд відхиляє доводи позовної заяви про порушення роботодавцем вимог статей 40, 49-2 КЗпП України оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на роботодавця протягом усього строку попередження про вивільнення, а позивач подавши відповідну заяву про скорочення такого строку виявила свою волю на її звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Також не можуть бути взяті до уваги як необґрунтовані твердження позивача про те, що роботодавцем відповідно до ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про наступне вивільнення з посади не було запропоновано усіх вакантних посад і не враховано її кваліфікаційну (професійну) перевагу на залишення на роботі. Так, 13.02.2023 року позивачем власноручно написано і подано роботодавцю заяву з проханням звільнити його з займаної посади 19.02.2023 року з підстав п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, тобто переконливим та об`єктивним є висновок, що реального наміру продовжувати правовідносини з відповідачем у позивача не було. Звертаючись до роботодавця із заявою від 13.02.2023 року щодо скорочення строку попередження про звільнення, позивач мав зважати на правові наслідки подання такої заяви. Отже, будь-яких порушень при вивільненні [PERSON] із займаної посади за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, які були б достатньою підставою для поновлення його на роботі, відповідачем допущено не було. Оскільки до задоволення не належать вимоги [PERSON] про поновлення на роботі, тому не підлягає до судового захисту і позов у частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, адже ця вимога є похідною від основної, в задоволенні якої слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed