Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

У квітні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія (далі - ТОВ «ФК) «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором. В обґрунтування позову вказувало, що 15 січня 2020 року ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] уклали кредитний договір № 3062515703/764030. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача. 12 серпня 2022 року ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали Договір факторингу № 12082022, відповідно до якого ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні права вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 12 серпня 2022 року до Договору факторингу № 12082022 від 12 серпня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 14 162,50 грн. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. За таких обставин просило стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 3062515703/764030 від 15 січня 2020 року в розмірі 14 162,50 грн., з яких: 5 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 662,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Крім того, зазначило, що 08 січня 2022 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 06219-01/2022. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача. 31 січня 2023 року ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали Договір факторингу № 31012023, відповідно до якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні права вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 31012023 від 31 січня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 27 450,00 грн. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. За таких обставин просило стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 06219-01/2022 від 08 січня 2022 року в розмірі 27 450,00 грн., з яких: 12 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 450,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 квітня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідачу [PERSON] ухвала про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками направлялась на її зареєстроване місце проживання згідно відомостей Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб: [ADDRESS] . Згідно наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення останнє отримано Відповідачем 15.05.2023 року (а.с. 53). 29 травня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] заперечила проти заявленого позову та просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що суми заборгованостей за вказаними у позові кредитними договорами є необґрунтованими та не відповідають чинному. Звертає увагу на те, що проценти за вказаними договорами продовжували нараховуватися після закінчення терміну кредитування, що також не відповідає чинному законодавству. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази отримання нею грошових коштів за вказаними договорами, а позивачем не доведено факту виникнення будь-яких зобов`язань між нею та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що саме нею було застосовано електронний підпис, зокрема, відсутні докази того, який саме електронний підпис вона використовувала при підписанні кредитних договорів, а також відсутні докази її реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача. Будь-яких доказів того, що суми позики або кредитів бали зараховані на її поточний рахунок матеріали справи не містять. Розрахунки заборгованості, наявні в матеріалах справи, складені позивачем, а не первісними кредиторами, що не дає можливості встановити реальну суму заборгованості, яка була на момент передачі права вимоги за кредитними договорами (а.с. 55-66). ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» через свого представника - Панченко Д.Ю. 05 червня 2023 року подало відповідь на відзив. Просило позов задовольнити, заперечило проти доводів відповідача, оскільки вважає їх необґрунтованими (а.с. 68-94). 30 червня 2023 року до суду від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких остання просила відмовити у задоволенні позову повністю, врахувавши обставини, викладені нею у поданих відзиві та запереченнях на відповідь на відзив. Від представника позивача 06.07.2023 року на офіційну електронну адресу суду надійшли додаткові пояснення, в яких сторона позивача просила суд залишити заперечення відповідача без розгляду та задоволення, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 25.07.2023 року на адресу суду від відповідачки надійшли заперечення на додаткові пояснення, в яких вона просила відмовити повністю у задоволення позову. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 15 січня 2022 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 3062515703/764030, за умовами якого остання отримала в позику грошові кошти в розмірі 5 500,00 грн. строком на 25 днів до 08 лютого 2022 року та зобов`язалася повернути позику та сплатити проценти в розмірі 912,5 % річних. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільний телефону [PERSON] [NUMBER] (а.с. 7-9). Відповідно до п. 2.4. вказаного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. 12 серпня 2022 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 12082022, відповідно до умов якого ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 11-13-18). Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 12 серпня 2022 року до договору факторингу № 12082022 від 12 серпня 2022 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 3062515703/764030 від 15 січня 2022 року в розмірі 14 162,50 грн., з яких: 5 500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 662,50 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 14). 08 січня 2022 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 06219-01/2022, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 12 000,00 грн. строком на 25 днів до 28 січня 2022 року, зі сплатою 456,25% річних. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону [PERSON] [NUMBER] (а.с. 20-23). Відповідно до п. 2.5. вказаного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. 31 січня 2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 31012023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с. 24-27). Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 31 січня 2023 року до договору факторингу № 31012023 від 31 січня 2023 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № 06219-01/2022 від 08 січня 2022 року в розмірі 27 450,00 грн., з яких: 12 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 15 450,00 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 28). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] було укладено ряд кредитних договорів, зокрема, договір про надання фінансового кредиту № 3062515703/764030 від 15 січня 2022 року, договір про надання фінансового кредиту № 06219-01/2022 від 08 січня 2022 року, за умовами яких відповідач отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на банківські карткові рахунки (реквізити платіжної банківської карти), зазначені у вказаних договорах клієнтом. Вказані договори було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону [PERSON] [NUMBER] . Отже, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказані договори прирівнюються до укладених в письмовій формі. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звертаючись до суду з позовом зазначало, що [PERSON] через особистий кабінет на веб-сайті первісних кредиторів подавала заявки на отримання кредитів за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого первісні кредитори надсилали [PERSON] за допомогою засобів зв`язку на зазначений нею номер телефону - [NUMBER] , одноразові ідентифікатори у вигляді смс-кодів (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), які відповідач використовувала для підтвердження підписання вищевказаних договорів. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає доведеним, що договір про надання фінансового кредиту № 3062515703/764030 від 15 січня 2022 року та договір про надання фінансового кредиту № 06219-01/2022 від 08 січня 2022 року були підписані позичальником [PERSON] за допомогою одноразових паролів-ідентифікаторів, які були надіслані первісними кредиторами на номер телефону, зазначений [PERSON] при реєстрації на сайті кредитодавців, на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договорів містяться коди ідентифікатори відповідачки, що і є її безпосереднім підписом. При цьому, суд звертає увагу на те, що зазначений у вказаних договорах номер телефону - [NUMBER] , за допомогою якого здійснювалася ідентифікація [PERSON] , шляхом направлення на зазначений номер одноразових ідентифікаторів у вигляді смс-кодів, [PERSON] зазначала як контактний у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив, поданих до суду. Заперечуючи проти позову, [PERSON] не спростовувала того факту, що вона є держателем банківських карткових рахунків, зазначених у вищевказаних договорах, на які первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів. Крім того, договір про надання фінансового кредиту № 3062515703/764030 від 15 січня 2022 року та договір про надання фінансового кредиту № 06219-01/2022 від 08 січня 2022 року [PERSON] не були оспорені. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Отже, суд встановив, що перед укладенням договорів про надання фінансового кредиту [PERSON] була ознайомлена з усіма їх умовами і погодилась укласти договори саме на таких умовах, про що свідчить її електронний підпис одноразовим ідентифікатором у кредитних договорах. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] порушено умови укладених нею вищевказаних договорів, в зв`язку з чим виникла заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 3062515703/764030 від 15 січня 2022 року в розмірі 14 162,50 грн., з яких: 5 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 662,50 грн. - сума заборгованості за відсотками, та за договором про надання фінансового кредиту № 06219-01/2022 від 08 січня 2022 року в розмірі 27 450,00 грн., з яких: 12 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 450,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Судом встановлено, що право вимоги за вказаними договорами про надання фінансового кредиту на підставі відповідних договорів факторингу первісними кредитодавцями було відступлено позивачу. Відповідно до п. 1.2 Договору факторингу № 31012023 від 31 січня 2023 року та п. 1.2. Договору факторингу № 12082022 від 12 серпня 2022 року перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. У відповідності до витягу з Реєстру боржників від 12 серпня 2022 року до договору факторингу № 12082022 від 12 серпня 2022 року боржником є [PERSON] із загальною сумою заборгованості у розмірі 14 162,50 грн. У відповідності до витягу з Реєстру боржників від 31 січня 2023 року до договору факторингу № 31012023 від 31 січня 2023 року боржником є [PERSON] із загальною сумою заборгованості у розмірі 27 450,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 3062515703/764030 від 15 січня 2022 року за період з 12 серпня 2022 року по 31 березня 2023 року заборгованість не погашена, залишок заборгованості складає 14 162,50 грн. (а.с. 15). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 06219-01/2022 від 08 січня 2022 року за період з 31 січня 2023 року по 31 березня 2023 року заборгованість не погашена, залишок заборгованості складає 27 450,00 грн. (а.с. 29). Свої зобов`язання зі сплати заборгованості [PERSON] не виконала, кошти не повернула. Доказів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надала. На підтвердження позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало: Індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту № 3062515703/764030 від 15 січня 2022 року; Додаток № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 3062515703/764030; правила надання грошових коштів у ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група»; договір факторингу № 12082022 від 12 серпня 2022 року; акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 12082022 від 12 серпня 2022 року; витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 12082022 від 12 серпня 2022 року; розрахунок заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 3062515703/764030 від 15 січня 2022 року; договір про надання фінансового кредиту № 06219-01/2022 від 08 січня 2022 року; Додаток № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 06219-01/2022; правила надання грошових коштів у ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ»; договір факторингу № 31012023 від 31 січня 2023 року; акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 31012023 від 31 січня 2023 року; витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 31012023 від 31 січня 2023 року; розрахунок заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 06219-01/2022 від 08 січня 2022 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Належних та допустимих доказів на спростування зазначеного позивачем розміру заборгованості відповідач не надав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало належні та достатні докази на підтвердження права вимоги до [PERSON] за про надання фінансового кредиту № 3062515703/764030 від 15 січня 2022 року та про надання фінансового кредиту № 06219-01/2022 від 08 січня 2022 року. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заперечуючи проти позову, [PERSON] не спростувала належними доказами наведений ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» розмір заборгованості за вищевказаними договорами. При цьому, посилання [PERSON] на те, що нараховування процентів за вказаними договорами не відповідає положенням чинного законодавства, зокрема, проценти продовжували нараховуватися після закінчення терміну кредитування, є безпідставними, оскільки, як вбачається зі змісту вищевказаних договорів, нарахування процентів за користування кредитами здійснювалося відповідно до умов цих договорів. Укладаючи кредитні договори, сторони погодили нарахування процентів і після настання строку повернення кредиту, такі умови не були оспорені відповідачем, а отже, відповідно до ст. ст. 628, 629 ЦК України, є обов`язковими до врахування. Враховуючи, що отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 41 612,50 грн. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач надає суду платіжну інструкцію № 36337 від 11 квітня 2023 року, зі змісту якої вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило платіж у розмірі 2 684,00 грн. із призначенням платежу «… судовий збір за позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» …». Зважаючи на те, що інших доказів на підтвердження судових витрат позивач не надає, суд розглядає питання щодо розподілу судових витрат у межах сплати судового збору. Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача [PERSON] у розмірі 2 684,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved