Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом - позивач) звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] (далі за текстом - відповідач) про визнання права власності в порядку перерозподілу спадщини. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він є племінником [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина на частину житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2021 року у справі № 334/6052/21, позивачеві визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю в три місяці з дня набрання рішенням законної сили. В межах визначеного судом додаткового строку, а саме 17 листопада 2021 року позивачем надіслано до Шостої Київської державної нотаріальної контори, в провадженні якої знаходиться спадкова справа № 62877834 на майно та майнові права спадкодавця, заяву про прийняття спадщини. Згідно із листом нотаріальної контори № 3917/06-14 від 01.12.2021 заяву про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , прийняла відповідач, як спадкоємиця четвертої черги - особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України). 23 жовтня 20018 року відповідач отримала в нотаріальній конторі п`ять свідоцтв про право на спадщину на законом, однак, до складу майна, стосовно якого видані вказані свідоцтва, згадана вище 1/2 частина належного спадкодавцеві будинку у м. Запоріжжя не увійшла 01 грудня 2021 року за клопотанням позивача державним нотаріусом направлено до Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації запит № 3918/02-14 з приводу належності вказаного будинку спадкодавцеві, на що листом вих. № 10874 від 03.12.2021 зазначена установа підтвердила цю інформацію, додавши до своєї відповіді копії правовстановлюючих документів на спірний будинок. 23 грудня 2021 року позивачем направлено на адресу Шостої Київської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а також всі наявні у позивача документи, що підтверджують родинні відносини із спадкодавцем та вартість спадкового майна. Листом № 65/01-14 від 13 січня 2021 року державний нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної контори фактично відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право власності на належну Спадкодавцеві половину будинку та порекомендував звернутися за захистом своїх прав до суду. У зв`язку із викладеними обставинами, позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно. Відповідач відзиву на позов не надав. Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов до таких висновків. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до частин 2 і 3 статті 1300 ЦК України на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину, що є підставою для видачі нотаріусом нових свідоцтв про право на спадщину. Згідно зі статтею 1259 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, причому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1280 ЦК України встановлено правило, згідно з яким якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке зберіглося або сплати грошової компенсації. Пунктом 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року №5 роз`яснено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Оригінал договору дарування від 06.03.1993 року, згідно з яким спадкодавець отримав у власність 1/2 будинку [ADDRESS] в розпорядженні позивача, дійсно, відсутній. Відновити цей документ, враховуючи давність правочину, а також смерть власника, який міг би звернутися до архівної установи з приводу отримання дубліката, фактично неможливо. Матеріалами справи встановлено, що позивач у встановлений законом строк вчинив усі належні дії для оформлення спадщини, але не зміг зареєструвати своє право з незалежних від нього обставин, за таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Outcome: approved