Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 10000 гривень, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з відповідачем мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із нею. Відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання сина на даний час не надає. Відповідач працевлаштований та має регулярні доходи, у 2022 році придбав земельну ділянку та транспортний засіб марки «Volvo», вартість якого перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зазначене свідчить про платоспроможність відповідача та фінансову можливість виконувати свій батьківський обов`язок по утриманню сина. Провадження в справі відкрито ухвалою від 15 червня 2023 року, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам визначені строки для подання заяв по суті спору у вигляді відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення на відповідь. Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому заявлені позовні вимоги визнав частково. Вказав, що до цього часу надавав позивачу кошти на утримання сина, проте якщо позивач вирішила урегулювати це питання в судовому порядку, проти цього не заперечує, однак не згідний із визначеним у позові розміром аліментів. Зазначив, що працює керівником логістичної компанії, де отримує заробітну плату в розмірі 7000 грн. ФОП « [PERSON] » в даний час не працює і не приносить доходів, проте подає звіти і не закривається з мотивів потенційної можливості відновлення діяльності. На утриманні також має матір-пенсіонерку, якій щомісяця надає допомогу. З урахуванням цього та з огляду на прожитковий мінімум для дітей віком до шести років спроможний і згідний на сплату аліментів на утримання сина в розмірі 3000 грн, що є більшим від мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину та відповідає рівню його доходів. Зазначені у позові земельна ділянка та автомобіль придбані ним за позичені кошти, що підтверджується борговими розписками та водночас доводить джерело походження коштів. 05 липня 2023 року представник позивача подала відповідь на відзив відповідача. У ньому вказала на недоведеність належними доказами факту перебування на утриманні відповідача його матері-пенсіонерки; неналежність боргових розписок як доказів, у тому числі з огляду на сам факт їх перебування у відповідача як боржника, що не відповідає таким правовідносинам, оскільки боргові розписки вочевидь повинні перебувати у кредиторів. За таких обставин вважає недоведеним джерело походження коштів, за які відповідачем придбані земельна ділянка та автомобіль, а додані відповідачем копії банківських квитанцій про перерахування коштів позивачу лише підтверджують його платоспроможність. 10 липня 2023 року відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, у яких вказав, що боргові розписки підписані обома сторонами, тому складалися у двох примірниках, відповідно він надав копії наявних у нього примірників розписок. Оскільки позивач ставить під сумнів укладення ним договорів позики, додав до заперечення копії цих договорів. 17 липня 2023 року представник позивача подала клопотання, у якому просила суд не приймати до уваги надані відповідачем копії договорів позики через подання їх з порушенням визначеного ст.83 ЦПК України строку і не доведення неможливості подання їх разом із відзивом. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] . Дитина проживає з матір`ю, позивачем [PERSON] , та відповідачем ця обставина не оспорюється. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків дохід відповідача [PERSON] у ТОВ «ЛОГІСТИК-ТРАНС-ГРУП» за січень-березень склав 7000,00 грн на місяць. З відомостей форми ОК-5 вбачається відсутність у відповідача у 2023 році іншого, окрім у ТОВ «ЛОГІСТИК-ТРАНС-ГРУП», офіційного доходу. Із цих же відомостей вбачається, що у 2022 році відповідач доходу взагалі не мав, у 2021 році - отримав всього 72500,00 гривень, у 2020 році - 43615,00 гривень. Банківськими квитанціями АТ КБ «Приватбанк» у вигляді платіжних інструкцій підтверджується перерахування відповідачем на користь позивача грошових коштів: 31.12.2022 року - 7035,18 гривень, 10.02.2023 року - 5025,13 гривень, 31.03.2023 року - 10050,00 гривень. Відповідач зазначив, а позивач підтвердила, що ці кошти були перераховані ним на утримання сина [PERSON] . 29 червня 2022 року за відповідачем зареєстрований автомобіль марки «Volvo XC90», 2015 року випуску, номерний знак [NUMBER] , вартістю 455883,38 гривень, що підтверджується наданою на адвокатський запит інформацією РСЦ ГСЦ МВС у Волинській області від 29.05.2023 року. Із витребуваної в порядку ст.84 ЦПК України у приватного нотаріуса копії договору купівлі-продажу земельної ділянки вбачається, що 29 грудня 2022 року відповідач [PERSON] придбав присадибну земельну ділянку площею 0,062 га в селі Світязь Шацького району Волинської області за 11 880,41 гривень. Згідно із копіями розписок відповідач [PERSON] 28 січня 2022 року позичив у [PERSON] 900000,00 грн до 31.03.2028 року, а 09 жовтня 2022 року - у [PERSON] 500000,00 гривень. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч.2 ст.181 СК України). Частина 3 статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). У частині 1 статті 182 СК України визначено перелік обставин, які враховуються при визначенні розміру аліментів, а саме: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Водночас частина 2 статті 182 СК України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина 3 статті 182 СК України передбачає, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до положень ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК). За змістом ч.ч.2, 3 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Приєднані відповідачем до заперечення на відповідь на відзив копії договорів позики грошей суд відхиляє та до уваги не приймає з огляду на положення ч.3 ст.83 ЦПК України та не доведення неможливості їх подання відповідачем разом із відзивом. Також суд не приймає до уваги доводи відповідача про перебування на його утриманні матері-пенсіонерки, оскільки ця обставина окрім власних тверджень відповідача іншими належними та допустимими доказами не підтверджена. Сам по собі статус матері відповідача як пенсіонерки не свідчить про перебування її на утриманні сина, адже для власного забезпечення вона отримує відповідні пенсійні виплати у визначеному державою розмірі. Як свідчать письмові заяви у справі батьки малолітнього Платони взаємної згоди щодо його утримання не досягли, а відтак на його утримання підлягають стягненню аліменти з відповідача, як з батька, який проживає окремо від дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача, суд враховує передбачені ч.1 ст.182 СК України обставини, а також визначений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Станом на дату розгляду справи сину сторін [PERSON] виповнилось 2 роки. Згідно із Законом України "Про Державний бюджет на 2023 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 1 січня 2023 року становить 2272 гривні. Отже, мінімальний гарантований розмір аліментів на сина сторін на даний час становить 1136,00 гривень, а мінімальний рекомендований - 2272,00 гривень. Заявлений у позові розмір аліментів в сумі 10000,00 гривень вищий від мінімального та рекомендованого, тому вимагає доведення наявності у відповідача витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких ним не доведено джерела походження коштів для їх оплати. Вартість придбаного відповідачем у 2022 році рухомого та нерухомого майна вочевидь є не співрозмірним із його доходом, якого згідно наданих ним документів у 2022 році він взагалі не мав, а сукупний дохід за 2020 та 2021 роки як заощадження та з урахуванням необхідності власного утримання вочевидь не спроможний покривати такі його покупки. Надані відповідачем копії боргових розписок суд оцінює критично з огляду на їх характер та предмет спірних правовідносин. Доказів того, що позичені кошти витрачені відповідачем саме на придбання автомобіля та земельної ділянки, по справі не надано, як і не підтверджено обґрунтованої необхідності у здійсненні таких витрат. Також належить зазначити, що боргові зобов`язання батьків можуть бути безмежними, однак обмеження дитини у її праві на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, як це передбачено ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», з причин існування таких боргових зобов`язань є вкрай неприпустимим. Вищенаведене у сукупності із необхідністю відповідача у власному забезпеченні та утриманні належного йому майна свідчить про наявність підстав для застосування положень ч.3 ст.182 СК України, яка надає право суду не обмежуватися розміром заробітку (доходу) платника аліментів. У вирішенні цього питання суд зважує на положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, чч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Разом із цим суд також враховує вимоги ч.2 ст.182 СК України, яка регламентує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Проте, всупереч цієї норми позивач, заявляючи розмір аліментів на рівні 10000,00 грн, не навела жодного належного обґрунтування та не надала підтверджуючих доказів у необхідності здійснення стягнення аліментів у такому розмірі, а обмежилась лише майновим станом відповідача у вигляді здійснених ним витрат на придбання майна. За викладених обставин, оцінивши надані сторонами докази та перевіривши їх доводи, а також ураховуючи вік та потреби дитини у своєму забезпеченні та розвитку, суд вважає необхідним стягувати з відповідача на утримання малолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі 5000,00 гривень. Цей розмір аліментів, на переконання суду, на достатньому рівні забезпечить гармонійний розвиток дитини, виконання відповідачем гарантованого державою батьківського обов`язку і відповідає закріпленим у ч.9 ст.7 СК України засадами справедливості, добросовісності та розумності. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів підлягають частковому задоволенню з огляду на визначений судом розмір їх стягнення. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення про стягнення місячного розміру аліментів підлягає негайному виконанню. Ураховуючи часткове задоволення позову, згідно із ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір по справі слід стягнути з відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 50 % таких вимог.

Outcome: partial