Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 30.05.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 729. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У шлюбі у сторін народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , яка проживає та зареєстрована з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає, дочка проживатиме позивачем. Позивач стверджує, що з грудня 2018 року сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують. Між позивачам та відповідачем виникають постійні непорозуміння. Спільного господарства позивач з відповідачем не ведуть.Позивач вказує, що продовження шлюбу буде свідчити про порушення їхніх інтересів. Тому позивач просить позов задовольнити, розірвати шлюб та залишити прізвище після розірвання шлюбу « [PERSON] ». Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 19.07.2023 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. Належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. До суду представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач у судове засідання не прибув, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідачу надсилались копія ухвали суду про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатками за місцем його реєстрації. Конверт із вищевказаними документами повернувся до суду із зазначенням причини: «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотань про відкладення чи про розгляд справи у відсутності відповідача до суду не надходило. Суд вжив всіх можливих заходів для належного і вчасного повідомлення відповідача про судові засіданні, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому, відповідач, в силу п.4 ч.8 ст.128, ч.9 ст.130 ЦПК України, вважаються належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи до суду не надходило. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин, суд розглядає справу за відсутності такого учасника Суд вважає, що справу можливо слухати у відсутності представника позивача та відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до положень ч.2 ст. 104, ч.3 ст. 105, ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що 30.05.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 729, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі в сторін народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із змісту позовної заяви, з грудня 2018 року сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують. Позивач та відповідач по різному розуміють, що таке сімейне життя, мають рiзнi погляди на сiмейне життя та обов`язки, основоположні цінності, визначення пріоритетів. Між позивачам та відповідачем виникають постійні непорозуміння. Спільного господарства позивач з відповідачем не ведуть. Шлюб носить формальний характер Продовження шлюбу буде свідчити про порушення їхніх інтересів. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя №11 від 21.12.2007 р., проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача та відповідача. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне, з урахуванням вимог ч.1, ч.6 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved