Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж по 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що, від шлюбу з відповідачем у них народилися двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , які постійно проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач, добровільно не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання їхніх дітей. Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий рівень вона одна не може забезпечити. Відповідач на сьогоднішній день працює та може сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі щомісячно на кожну дитину. Інших дітей, окрім їхніх дітей, у відповідача немає. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що визнає позовні вимоги частково та згідний сплачувати аліменти в розмірі 1700 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Свій відзив мотивує тим, що ініціатором розлучення виступає його дружина. Фактично все, що він надбав разом і позивачкою впродовж життя, залишив їй та їхнім дітям. Із собою він не взяв нічого. Внаслідок чого він перейшов проживати до свого брата у чужу сім`ю. Постійного місця роботи у нього немає. Його доходи є незначними та хаотичними, в залежності від тих обставин, кому і що потрібно зробити. У вільний час він допомагає ремонтувати пошкоджені автомобілі, які доставляють із зони проведення бойових дій, і за це кошти йому не оплачують. У зв`язку з чим, його доходи є мізерні, на мінімальному рівні, а тому і аліменти на дітей він може сплачувати на мінімальному рівні, не більше 1700,00 грн. Окрім цього, зазначає, що позивачка разом з батьками має дві торгові точки на ринку, де вони торгують дитячим взуттям та сезонним дорослим взуттям, у зв`язку з чим її дохід є постійним. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.06.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. 17.07.2023 відповідач подав до суду відзив, в якому позовні вимоги визнав частково. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 09.06.2012, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Калуш Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 141, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.06.2012 (а.с. 7). За час шлюбу у сторін по справі народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.11.2012 (а.с. 8) та дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.07.2017. (а.с. 9). Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов від 12.07.2023 комісією було проведено обстеження умов проживання [PERSON] , який зареєстрований в житловому будинку по [ADDRESS] , крім нього, за даною адресою фактично проживають без реєстрації: [PERSON] , - брат, [PERSON] дружина брата, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] племінниці. Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні їхніх малолітніх дітей. Оцінка суду: дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частинами 1, 2 статті 27 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180\~СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 липня 2023 року установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 2833,00 гривень на місяць. Тобто, на даний час мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років становить 2833,00 гривень. Статтею 183\~СК України визначено, що у випадку, коли платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу отримує в натурі, або за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що доньки: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають з нею. Відповідач проживає окремо та на сьогоднішній день не надає коштів на утримання дітей, відмовляється добровільно сплачувати аліменти в розмірі, встановленому законом. Даючи оцінку викладеному, суд приймає до уваги також, що відповідач є здоровою, працездатною особою, інші утриманці, яких він зобов`язаний утримувати у відповідності до вимог закону, у нього відсутні, а, отже, він може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Від відповідача надійшла заява про часткове визнання позову в розмірі по 1700,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Разом з тим, на думку суду, відповідачем не доведено, що у нього наявні виключні обставини, які б свідчили про те, що він спроможний надавати допомогу дітям лише на мінімальному рівні. Позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі по 3500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, проте не обґрунтовує вказаний розмір, не надає доказів, які б підтверджували можливість відповідача сплачувати аліменти саме в такому розмірі. З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що позов необхідно задоволити частково та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500,00 гривень на кожну дитину щомісяця до досягнення доньками повноліття. Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дитини та не буде непомірним тягарем для відповідача. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.\~430\~ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат між сторонами: згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 1073,60 грн. стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 289, 430 ЦПК України, суд

Outcome: partial