Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

У червні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого посилалася на те, що 25 червня 2014\~року вона зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого вони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату почуттів любові та поваги один до одного. Шлюб має формальний характер. Фактично позивач проживає окремо від відповідача. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 16 червня 2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін і відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив на позовну заяву (а.с. 14). Сторони відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив суду не подавали, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Позивач [PERSON] одночасно з позовною заявою подала заяву, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила проводити розгляд справи у її відсутності (а.с. 5). Відповідач [PERSON] , засобами поштового зв`язку, подав суду заяву, у якій позовні вимоги заявлені позивачем визнав у повному обсязі, просив розірвати укладений шлюб з позивачем та проводити розгляд справи у його відсутність (а.с.\~16). Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з таких обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 червня 2014 року, про що виконавчим комітетом Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, складено відповідний актовий запис №\~19 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 25 червня 2014\~року (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про її народження, наданого суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 8). За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, ураховуючи втрату ними почуття любові один до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім`ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З урахуванням указаних обставин справи, а також з урахуванням визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам сторін, сім`я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 536,80 грн., решта суми підлягає відшкодуванню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved