Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є споживачем банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», а саме власником рахунків: картка/рахунок в гривні № [NUMBER] ; картка/рахунок у гривні № [NUMBER] . На початку квітня 2022 позивачу стало відомо, що його карткові рахунки відкриті у АТ КБ «Приватбанк». Засобами електронної пошти на адресу відповідача позивачем було направлено листа (вх. № 494-ВБ від 06.04.2022). Листом від 08.04.2022 № 20.1.0.0.0/7-220406/1883 відповідач повідомив, що банк припинив обслуговування платіжної картки позивача на підставі п. 2.1.4.2.3 Умов і правил надання банківських послуг. Позивач зауважує, що станом на 12.04.2022 на картковому рахунку в гривні № [NUMBER] знаходилось 372000,00 грн. та на картковому рахунку в гривні № [NUMBER] - 69100,00 грн., якими він не може розпоряджатися з квітня 2022 по теперішній час. [PERSON] , посилаючись на те, що за час договірних відносин з відповідачем ним не порушувались Умови і правила надання банківських послуг, а також правила забезпечення безпеки платежів, встановлені відповідачем, не порушував жодного правила з 23 правил «Заходи безпеки при використанні банківських продуктів», розміщених на сайті відповідача, просить: визнати дії та бездіяльність акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» таким, що порушили права споживача фінансово-банківських послуг [PERSON] - користувача платіжної картки № [NUMBER] відкритої у гривнях; визнати дії та бездіяльність акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» таким, що порушили права споживача фінансово-банківських послуг [PERSON] - користувача платіжної картки № [NUMBER] відкритої у гривнях; зобов`язати акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» відновити обслуговування споживача фінансово-банківських послуг [PERSON] - користувача платіжної картки № [NUMBER] відкритої у гривнях; зобов`язати акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» відновити обслуговування споживача фінансово-банківських послуг [PERSON] - користувача платіжної картки № [NUMBER] відкритої у гривнях. Ухвалою суду від 20.07.2022 відкрито провадження в указаній цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. 02.08.2023 до суду від представника відповідача надійшов відзив на вказану позовну заяву, в якому останній просить у позові [PERSON] відмовити, посилаючись на те, що позовні вимоги є безпідставними та спрямовані на примушення банку до порушення законодавства про фінансовий моніторинг, оскільки, під час аналізу діяльності позивача на підставі наявних документів та відомостей банк встановив позивачу неприйнятно високий ризик, у зв`язку із чим прийняв рішення про відмову від підтримання ділових відносин із позивачем. Таким чином, приписи Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», як норми спеціального закону, та погоджені сторонами умови договору банківського обслуговування, прямо наділяють банк правом та навіть обов`язком відмовитися від ділових відносин з клієнтом з неприйнятно високим ризиком та розірвати договір, що також кореспондується положеннями ст.ст. 651, 1075 ЦК України. Разом з тим, до відзиву не може бути наданий висновок Напрямку «Фінансовий моніторинг» АТ КБ «Приватбанк» від 13.04.2022 відносно [PERSON] , оскільки він є документом з обмеженим доступом та містить розширений аналіз діяльності позивача та рішення, які прийняті за наслідком відповідного аналізу. Крім того, у лютому 2023 року позивач звернувся до відділення АТ КБ «Приватбанк» із заявами про перерахування залишків коштів та закриття рахунків, таким чином, позивач своїми діями схвалив в розумінні ст. 241 ЦК України спірний односторонній правочин про припинення правовідносин між сторонами. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином . Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач був споживачем банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» та мав наступні платіжні картки/рахунки № [NUMBER] , № [NUMBER] . Відповідно до повідомлення АТ КБ «Приватбанк» від 08.04.2022 № 20.1.0.0.0/7-220406/1883 позивачу зазначено, що банк припинив обслуговування його платіжної картки. Правовою підставою для припинення обслуговування є п. 2.1.4.2.3 Умов і правил надання банківських послуг. Згідно з пунктом 2.1.4.2.3 Умов і правил надання банківських послуг, у випадках порушення клієнтом вимог чинного законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення несанкціонованого овердрафту банк має право зупинити здійснення розрахунків за карткою (заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у встановленій банком частині у разі невиконання клієнтом своїх боргових зобов`язань та інших зобов`язань за цим договором. Крім того, 24.02.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про закриття рахунків та перерахування залишків коштів. Відповідно до ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами. Частинами 1, 2 ст. 1068 ЦК України, встановлено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 1075 ЦК України банк має право вимагати розірвання договору банківського рахунка у випадках, встановлених договором або законом. Згідно з ч. 5 ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банку надано право відмовитися від встановлення (підтримання) договірних відносин (у тому числі шляхом розірвання договірних відносин) чи проведення фінансової операції у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право відмовитися від проведення фінансової операції у разі, якщо фінансова операція містить ознаки такої, що згідно з цим Законом підлягає фінансовому моніторингу; від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин) або проведення фінансової операції у разі ненадання клієнтом необхідних для вивчення клієнтів документів чи відомостей або встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику. Таким чином, враховуючи положення ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», норми яких є спеціальними в регулюванні спірних правовідносин, банк наділений правом в односторонньому порядку відмовитися від ділових відносин з клієнтами з неприйнятно високим ризиком, в тому числі шляхом розірвання договорів. Судом встановлено, що підставою для припинення відносин з клієнтом - [PERSON] стало встановлення неприйнятно високого рівня ризику за результатами фінансового моніторингу. Разом з тим, документи, пов`язані з проведенням АТ КБ «Приватбанк» фінансового моніторингу відносно [PERSON] , не були долучені до відзиву , оскільки вони є документами з обмеженим доступом та містять розширений аналіз діяльності позивача та рішення, які прийняті за наслідком відповідного аналізу. Розголошення визначених АТ КБ «Приватбанк» заходів належної перевірки клієнтів моніторингу ділових відносин та фінансових операцій суперечить положенням ст.ст. 8, 16 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та можуть призвести до можливого уникнення особою процедури фінансового моніторингу та вивчення такою особою відповідних критеріїв (аналогічно, особі, відносно якої встановлено неприйнятно високий ризик не може бути розголошено відповідне рішення, як і мотиви прийняття рішення). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, наявними в матеріалах справи документами належним чином підтверджуються викладені в односторонньому правочині обставини щодо розірвання ділових відносин між клієнтом та банком, з посиланням на наявність підстав для припинення правовідносин сторін, у зв`язку із встановлення клієнту [PERSON] неприйнятно високого ризику, що вказує на відповідність такого правочину положенням ст. 203 ЦК України. Крім того поданням заяви від 24.02.2023 про закриття рахунків і перерахування залишків коштів позивач фактично схвалив в розумінні ст. 241 ЦК України спірний односторонній правочин про припинення правовідносин між сторонами. Отже, за викладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв`язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed