Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свою позовну заяву мотивувала тим, що сторони перебувають в зареєстровану шлюбі, мають спільну дитину. Подружні стосунки між сторонами не склались, через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на життя. На даний час сторони не підтримують шлюбні відносини та припинили ведення спільного господарства. При цьому, згоди стосовно забезпечення умов життя сина та участі у його вихованні між сторонами не досягнуто, а відтак позивачка вимушена звернутись до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 30.05.2023 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні. Позивачка подала суду письмову заяву, в якій позовну заяву підтримала в повному обсязі. Відповідач подав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, крім того через канцелярію суду подав заяву з доданими до неї копіями квитанцій про сплату добровільних виплат у червні-липні 2023 року. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, зареєстрований 17.05.2019 року Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві (а/з № 522), що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. Сторони мають спільного малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а/з № 1982), що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Зі змісту позовної заяви, позивач та відповідач тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні відносини та не ведуть спільного господарства. Згідно з вимогами ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів позивачки та відповідача, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно викладеного позивачкою в позові, сторони в добровільному порядку не дійшли згоди, щодо утримання спільного малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ст.ст. 180, 182 СК, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. При цьому мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , враховуючи вік дитини, працездатний вік відповідача, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25.05.2023 року, з урахуванням здійснених [PERSON] коштів у червні-липні 2023 року у добровільному порядку. Отже, таким чином, суд вважає, що позовні вимоги, щодо стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню судом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення судовий збір у сумі 1073, 60 грн. Відповідно до вимог ст.ст.141, 142 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073, 60 грн., за вирішення позовної вимоги немайнового характеру про стягнення аліментів (за сплату якої позивач звільнена на підставі Закону України "Про судовий збір"). На підставі викладеного та

Outcome: approved