Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 11 березня 2014 року між сторонами зареєстровано шлюб. В шлюбі у сторін народилась дочка [PERSON] . Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами практично припинилися шлюбні стосунки, кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, вони перестали вести спільне господарство і проживають окремо. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, що має істотне значення. Також, просила відновити прізвище після розірвання шлюбу належне їй до реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 липня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/12399/23. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, у якій просив розгляд цивільної справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав повністю, щодо розірвання шлюбу не заперечив. Частини 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначають, що відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку\~з неявкою\~учасників справи,\~з підстав\~передбачених ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони 11 березня 2014 року зареєстрували шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 257. У шлюбі в сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20 вересня 2016 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя та примирення є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечив щодо розірвання шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. При реєстрації шлюбу можна вибрати прізвище: дружина чоловіка, або чоловік дружини, тобто вони вільні у виборі прізвища, в тому числі і подвійного (ст. 35 Сімейного кодексу України). Право подружжя після розірвання шлюбу взяти своє дошлюбне прізвище або залишити шлюбне належить йому при розірванні шлюбу як в судовому засіданні, так і в органі реєстрації актів цивільного стану, що також передбачено ст. 113 Сімейного кодексу України. Відтак, суд вважає за можливе відновити позивачці дошлюбне прізвище [PERSON] . У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Так, як відповідач визнав позов, слід повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору 536,80 грн. та стягнути з відповідача на користь позивачки 536,80 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved