Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

До суду надійшов позов до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням (стягнення витрат на лікування особи. яка потерпіла від злочину). Позивач посилається на те, що вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області від 07.10.2021 року у справі № 714/501/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296 та ч.1 ст.122 КК України, з призначенням покарання за ч.1 ст.296 КК України у виді 2 років обмеження волі, за ч.1 ст.122 КК України у виді 3 років обмеження волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 3 років обмеження волі На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки. Вищевказаним судовим рішенням встановлено, що 04.05.2021 о 21 год. [PERSON] , діючи умисно з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи існуючі у суспільстві загальновизнані правила поведінки, проявляючи особливу зухвалість, знаходячись на території господарства по [ADDRESS] , яке належить [PERSON] , умисно безпричинно наніс один удар лівою рукою в праву частину голови [PERSON] , внаслідок чого остання вдарилась лівою частиною голови об стіну будинку. В подальшому, [PERSON] , продовжуючи свої протиправні дії, не звертаючи увагу на вимоги [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] припинити хуліганські дії та покинути територію господарства, кричав, виражався нецензурною лайкою в адресу останніх, почав штовханину із [PERSON] , в ході якої наніс останньому один удар ногою в ліву частину тулуба. Після чого, вийшов за ворота господарства і наніс удари ногами по хвіртці вказаних воріт, як наслідок пошкодив хвіртку. В подальшому, продовжуючи свої хуліганські дії [PERSON] знову зайшов на територію вищевказаного господарства, підійшов до [PERSON] та наніс їй один удар кулаком в праву частину обличчя та один удар ногою в ліве стегно. В результаті протиправних дій [PERSON] потерпілій [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синців в потиличній ділянці зліва та по зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині, які згідно висновку експерта № 401 екс від 06.05.2021 року відносяться до легких тілесних ушкоджень; гематоми навколо правого ока з переходом на праву щоку, перелому внутрішньої стінки гайморової пазухи справа, які згідно висновку експерта № 401 екс від 06.05.2021 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що потягли довготривалий розлад здоров`я. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в підрозділі офтальмології обласного комунального некомерційного підприємства «Чернівецька обласна клінічна лікарня» з 08.05.2021 року по 17.05.2021 року з діагнозом: контузія середньої ступені важкості правого ока, що становить 9 ліжко-днів та підтверджується інформацією ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» № 2154 від 03.11.2021 року, зокрема, довідкою-розрахунком щодо витрат за перебування хворої в офтальмологічному підрозділі № 2148 від 02.11.2022 року. Так, витрати за 9 ліжко-днів склали 5617,89 (9 дн. X 624,21 грн) гривень. Аналізи та обстеження проведено на загальну суму 1000,98 гривень в тому числі: загальний аналіз крові - 223,96 грн (2 х 111,98 грн); коаулограма - 136,01 грн; біохімічний аналіз крові - 512,42 грн, ПРС - 23,17 грн; загальний аналіз сечі - 48,75 грн; консультація лікаря-невропатолога - 56,67 гривень. Таким чином загальна сума витрачених бюджетних коштів за час стаціонарного лікування становить 6618,87 гривень. Лікування потерпілої здійснювалось за рахунок коштів НСЗУ (державний бюджет), що підтверджується інформаціями ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» № 2154 від 03.11.2022 та НСЗУ № 39802/2-14-22 від 18.11.2022. Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілої в межах даного кримінального провадження не заявлявся. Прокурор в судове засіданні не з`явився, але подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, але подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та не заперечував проти задоволення вимог заяви. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Тому суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. Розгляд справи проведено у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без участі сторін та фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 128 КПК України передбачено, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦПК держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. Частиною 3 статті 1206 ЦК України передбачено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № II від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до п.2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно з п.4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Відповідно до листів ОКПП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» № 2154 від 03.11.2022 року та НСЗУ № 39802/2-14-22 від 18.11.2022 року лікування потерпілої [PERSON] здійснювалось за рахунок коштів, отриманих згідно договору про медичне обслуговування за програмою медичних гарантій, укладеного на виконання Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» між ОКПП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» та Національною службою здоров`я України (далі - НСЗ України) № З 167-Е421-Р000 від 05.05.2021 року. Відповідно до умов Договору № 3167-Е421-Р000 надавач (ОКПП «Чернівецька обласна клінічна лікарня») надає медичні послуги за програмою медичних гарантій пацієнтам, а замовник (НСЗ України) оплачує такі послуги/, відповідно до встановленого тарифу та коригувальних коефіцієнтів. Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних інших медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій. Тобто, послуги ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня», пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено НСЗ України як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України. Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Реалізація програми державних гарантій медичного обслуговування населення» (КПКВК 2308060) визначено «Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті на реалізацію програми державних гарантій медичного обслуговування населення», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 року № 1086. НСЗУ є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня та відповідальним виконавцем бюджетної програми. В той же час, оскільки ПСЗУ витратила державні (бюджетні) кошти при наданні медичних послуг - лікування потерпілої, яка перебувала на стаціонарному лікуванні з вини [PERSON] - на підставі договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеного між НСЗУ (замовник) та ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня», дані кошти необхідно стягнути з [PERSON] та зарахувати до Державного бюджету України. З інформації, отриманої від Головного управління державної казначейської служби України у Чернівецькій області № 05-08-06/5203 від 19.12.2022 вбачається, що кошти, витрачені на лікування осіб, потерпілих від злочинів, на підставі договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, за рахунок коштів Державного бюджету України зараховуються до загального фонду державного бюджету за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження» в розрізі бюджетів Чернівецької області. Відповідно до ч.3 ст.56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Відповідно до ч.4 ст.56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Конституційний Суд України у рішенні №3-рп/99 від 08.04.1999 року у справі №1-1/99 визначив, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. При цьому інтереси держави можуть збігатися повністю, частково, або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати у постанові від 07.12.2018 року у справі № 924/1256/17 зробив висновок, що наведене Конституційним Судом України розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст.131-1 Конституції України та ст.23 Закону України «Про прокуратуру». Європейський суд з прав людини у справі «Менчинська проти Російської Федерації» висловив таку позицію: «...сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у разі захисту інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси значного числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави...». Згідно зі ст.18 Основ законодавства про охорону здоров`я фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері. Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я - бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства. Відповідно до ст.87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 5 частини другої статті 67-1 цього Кодексу), зокрема належать видатки на програму державних гарантій медичного обслуговування населення. Частиною 4 статті 13 Конституції України визначено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Враховуючи вищевикладене, невідшкодування витрат, здійснених OKНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» за рахунок державного бюджету на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] , негативно впливає на фінансування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів. Таким чином, єдиною можливістю захистити державні інтереси є звернення прокурора до суду з відповідним позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину з відповідача. Таке звернення до суду є виправданим, оскільки в даному випадку захисту потребують державні інтереси. Дані спірні правовідносини, які виникають при здійсненні діяльності у бюджетній сфері, зачіпають інтереси держави та є порушенням загальнодержавних інтересів, що у відповідності до ст.131-1 Конституції України покладає на прокурора обов`язок представництва в суді. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому надано повноваження органу виконавчої влади. Належним суб`єктом владних повноважень для захисту інтересів держави є не будь-який орган, що уповноважений державою здійснювати певні функції контролю у певній сфері, а лише той, який має відповідні повноваження для захисту таких інтересів. Уповноважені державні та інші органи зобов`язані вживати (реалізувати) комплекс організаційно-правових та інших заходів, спрямованих на створення умов для такого захисту прав. Згідно з Положенням про Національну службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 року № 1101 (далі - Положення), Національна служба здоров`я України (НСЗУ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони здоров`я, який реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення. Основними завданнями НСЗУ є: 1)реалізація державної політики у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення (програма медичних гарантій); 2)виконання функцій замовника медичних послуг та лікарських засобів за програмою медичних гарантій; 3)внесення на розгляд Міністра охорони здоров`я пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення. НСЗУ відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: укладає, змінює та припиняє договори про медичне обслуговування населення та договори про реімбурсацію; здійснює заходи, що забезпечують цільове та ефективне використання коштів за програмою медичних гарантій; здійснює оплату згідно з тарифом за надані пацієнтам медичні послуги (включаючи медичні вироби) та лікарські засоби за договорами про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. Відповідно до ч.5 п.14 Положення НСЗУ з метою організації своєї діяльності забезпечує в установленому порядку самопредставництво НСЗУ в судах та інших органах через осіб, уповноважених діяти від її імені, у тому числі через посадових осіб юридичної служби НСЗУ, а також забезпечує представництво інтересів НСЗУ в судах України та інших органах через представників. Згідно зі ст. 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Підставою представництва прокурором інтересів держави у суді відповідно до ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» є нездійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. У справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила таке. Відповідно до ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1)якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. Зокрема, звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку звернення визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як значущість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Чернівецькою окружною прокуратуро, листом № 52/1-1197вих-22 від 08.11.2022 року повідомлено Національну службу здоров`я України про виявлені порушення та тим самим надано можливість відреагувати на порушення інтересів держави. У наданій НСЗУ інформації №39802/2-14-22 від 18.11.2022 року зазначено, що нормами Положення про Національну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1101, не наділено повноваженнями НСЗУ представляти інтереси держави у справах про відшкодування коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Дана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, згідно з якою положення нормативних - правових актів не можуть визначати конкретні предмети і підстави позовів, з якими уповноважений орган має право звернутися до суду, оскільки зазначене було б неправомірним обмеженням повноважень такого органу у визначенні способу захисту та забезпеченні здійснення судового захисту інтересів держави. Разом з тим, в вищезазначеній інформації НСЗУ повідомлено, що заходи претензійно-правового характеру, спрямовані на стягнення витрат на лікування, на даний час не вживались. Одночасно зазначено, що НСЗУ не заперечує щодо звернення до суду в інтересах держави Чернівецькою окружною прокуратурою стосовно відшкодування витрат на лікування потерпілих від кримінальних правопорушень. Вказане свідчить про бездіяльність Національної служби здоров`я України та відсутність наміру звернення до суду, оскільки окружною прокуратурою запитом фактично повідомлено про виявленні порушення. Відсутність претензійно-позовної роботи з боку Національної служби здоров`я України свідчить про нездійснення уповноваженим державним органом покладеного на нього законом обов`язку із захисту державних інтересів у сфері раціонального використання бюджетних (державних) коштів, внаслідок чого не надходять кошти до державного бюджету, порушуються інтереси держави в галузі охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. Чернівецькою окружною прокуратурою на виконання вимог п.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» направлено до Національної служби здоров`я України повідомлення про намір звернення до суду з позовною заявою в інтересах НСЗУ до [PERSON] про відшкодування витрат, на лікування потерпілої від злочину [PERSON] . У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Згідно ст.53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть бути залучені до участі у справі зокрема за заявою учасників справи, в якій зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. У зв`язку з тим, що медичні послуги потерпілій від кримінального правопорушення надавались за програмою медичних гарантій ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» то лікарню необхідно залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Згідно із ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам. Відповідно до вимог ч.3 ст.28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди. Усе наведене вище підтверджується інформаціями ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня», національної служби здоров`я України, Головного управління державної казначейської служби України у Чернівецькій області, вироком Герцаївського суду Чернівецької області від 07.10.2021. Відповідно до п. 6 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Окрім того, на виконання п.10 ч.3 ст. 175 ЦПК України повідомляю, що позивачем не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Заходи щодо забезпечення доказів або позову не здійснювались. На підставі викладеного,

Outcome: approved