Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.08.2022 року позовну заяву Приватного Акціонерного Товариства «Українська Транспортна Страхова Компанія» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу разом із додатками надіслано за підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва. Ухвалою від 30.09.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Вивчивши матеріали цивільної справи, ухвалою суду від 22.11.2022 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 22.10.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4983183. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «BMW Х70», д.н.з. [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 08.04.2019 року, 29.01.2019 року о 21 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Микільського-Слобідська, [PERSON] , керуючи автомобілем «BMW Х70», д.н.з. [NUMBER] з ознаками алкогольного сп`яніння, перед зміною напрямку руху був неуважний та допустив зіткнення з автомобілем «Опель», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдання матеріальних збитків та порушення вимог п. 2.3б, 10.1 ПДР України. Власник пошкодженого автомобіля «Опель» - [PERSON] звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування за полісом № АМ/4983183. На підставі страхового акту №32-19К-а власнику автомобіля «Опель» позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 10 678, 63 грн. З огляду на вищезазначене у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати позивачу збитки в порядку регресу в розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування. Зважаючи на викладене позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 10678,63 грн. та судовий збір в розмірі 2481 грн. Відповідачу за адресою місця проживання, яка зазначена в позовній заяві судом була направлена позовна заява з додатками та ухвала суду про відкриття провадження у справі, встановлено строк на подачу відзиву на позовну заяву чи подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Крім того, відповідач про день та час розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду та за допомогою sms- повідомлення. Відзив на позов, заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідачем не подано. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив, справу розглянути у його відсутності, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення судом. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Суд ухвалив, здійснювати заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 22.10.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4983183. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «BMW Х70», д.н.з. [NUMBER] сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.04.2019 р. [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк три роки, а також стягнуто судовий збір в дохід держави. Так, вказаною постановою суду встановлено, що 29.01.2019 року о 21 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Микільського-Слобідська 4- В, [PERSON] , керував автомобілем «BMW Х70», д.н.з. [NUMBER] з ознаками алкогольного сп`яніння, перед зміною напрямку руху був неуважний та допустив зіткнення з автомобілем «Опель», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдання матеріальних збитків та порушення вимог п. 2.3б, 10.1 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124, ч. 2 ст. 130 КпАП України. Отже, особа, яка винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та заподіяння шкоди, встановлена судовим рішенням. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постанова Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що учасник дорожньо-транспортної пригоди зобов`язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо останній не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 23.04.2019 року до ПАТ «Українська Транспортна Страхова Компанія»звернувся із заявою про отримання страхового відшкодування за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4983183 від 22.10.2018 року власник пошкодженого автомобіля «Опель» - [PERSON] . На підставі страхового акту №32-19К-а власнику автомобіля «Опель», позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 10 678, 63 грн. Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 77 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази для суду не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України ). Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Частина 2 ст. 1166 ЦК України встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК). Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України). Після виплати страхового відшкодування позивач отримав право вимоги до винуватця ДТП, тому і вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просив стягнути з відповідача 10 678,63 грн. за відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок ДТП в порядку регресу та судові витрати у справі. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Матеріалами справи підтверджено, що позовні вимоги заявлено, виходячи з фактичних витрат, що були здійснені для відновлення транспортного засобу. Відповідачем розрахунки, надані позивачем, не були спростовані належними, допустимими та переконливими доказами. Таким чином, за результатами розгляду справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними належними та допустимими доказами, яким дана правова оцінка, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 10 678,63 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 2 481 грн., який сплачений при подачі позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved