Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що 15.02.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатівим О.Л. було відкрито виконавче провадження № 68667520 на підставі Виконавчого напису № 5139 від 15.01.2022, виданого Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», якому право вимоги перейшло згідно договору факторингу від ТОВ «МІЛОАН», заборгованості за кредитним договором в сумі 13474,32 грн. Загальна сума заборгованості за виконавчим написом становить 13974,32 грн. Позивач зазначає, що нею не було укладено нотаріально посвідчених угод ні з ТОВ «Вердикт Капітал», ні з ТОВ «МІЛОАН». З виконавчого напису неможливо зрозуміти, на підставі яких первинних документів проводився розрахунок заборгованості. Позивач категорично не погоджується з розрахунком заборгованості. Позивач зазначає, що даний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог \~Закону України "Про нотаріат"\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі вчинених написів нотаріусів. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався, що заборгованість являється безспірною, оскільки відповідач для вчинення даного напису надав нотаріусу кредитний договір, який не був нотаріально посвідчений. Також позивач стверджує, що не отримувала офіційних повідомлень про наявність боргу, а також не отримувала жодних повідомлень від нотаріуса чи сторін по справі про те, що до нотаріуса звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису. Оскільки нотаріусом при винесенні даного виконавчого напису не було дотримано вимог законодавства, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 5139, вчинений 15.01.2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. Ухвалою суду від 25.05.2023 провадження у справі відкрито за правилами глави 10 ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також витребувано у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. нотаріальну справу про стягнення з [PERSON] заборгованості перед відповідачем, в рамках якої було вчинено виконавчий напис. Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Також в заяві зазначив, що не наполягає на витребуванні у приватного нотаріуса матеріалів справи, в рамках якої було вчинено виконавчий напис. Відповідач Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Вердикт\~Капітал» відзиву\~на позов\~у встановлені\~судом строки\~не подав,\~його представник\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~хоча відповідач\~повідомлявся про\~час та\~місце розгляду\~справи у\~визначеному чинним\~законодавством порядку,\~в тому\~числі шляхом\~розміщення оголошення\~на офіційному\~сайті судової\~влади.\~Відповідач причини\~неявки представника\~суду не\~повідомив,\~з заявою\~про розгляд\~справи у\~його відсутність\~до суду\~не звертався. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, та не повідомив суд про причини своєї неявки, жодних пояснень щодо даного спору не надав. Також ним не було надано суду матеріалів, які витребовувались. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатів Олекса Любомирович в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, та не повідомив суд про причини своєї неявки, жодних пояснень щодо даного спору не надав. Оскільки, у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.\~ Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 30.06.2021 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» було укладено Договір про споживчий кредит № 4331136. Згідно даного договору, Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» було надано [PERSON] фінансовий кредит в розмірі 5000,00 грн. строком на 30 днів, тобто до 30.07.2021 року, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в строк до 30.07.2021 року (а.с.13). 15.01.2022 року приватний нотаріус\~Івано-Франківського\~міського нотаріального\~округу Личук\~Т.В.вчинив виконавчий запис № 5139 про стягнення на користь ТОВ «Вердикт Капітал» (Стягувач) заборгованості, що виникла за Кредитним договором № 4331136 від 30.06.2021 року, який укладений між ТОВ «Мілоан» (правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал»), та [PERSON] (Боржник), [INFO] . Згідно виконавчого напису запропоновано стягнути з [PERSON] за період з 29.11.2021 року по 22.12.2021 року включно суму у розмірі 13974,32 грн., в тому числі: 4584,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 8890,32 грн. заборгованості за нарахованими та невиплаченими процентами та комісією, а також плату за вчинення виконавчого напису (а.с.12). 15.02.2022 Приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатівим О.Л. було відкрито виконавче провадження № 68667520 щодо примусового виконання виконавчого напису № 5139, вчиненого 15.01.2022 приватним нотаріусом\~Івано-Франківського\~міського нотаріального\~округу Личуком\~Т.В. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» 13974,32 грн. боргу (а.с.9-11). Також судом встановлено, що позивач заперечує факт укладення нотаріально посвідчених договорів з ТОВ «Вердикт Капітал» чи ТОВ «Мілоан». Відповідачем не надано жодних заперечень та доказів для спростування даного твердження. Стаття 50\~Закону\~України\~«Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Тому, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак\~сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону\~України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У відповідності до приписів ч. 2\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012\~визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус\~Івано-Франківського\~міського нотаріального\~округу Личук\~Т.В. керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29.06.1999\~№ 1172 (далі за текстом Перелік). Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених\~постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною\~Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. За приписами ч.2\~ст.265 КАС України\~у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі №757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Укладений між\~позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан»\~\~договір \~не був посвідчений нотаріально.\~\~Таким чином, в даному випадку у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, в матеріалах справи відсутнє підтвердження направлення позивачу [PERSON] повідомлень про погашення заборгованості та повідомлення про намір вчинення виконавчого напису за кредитним договором. Також з позовної заяви вбачається, що позивач [PERSON] не погоджується із розміром вказаної у виконавчому написі заборгованості. Тобто у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що між позивачем та відповідачем існує безспірна заборгованість за кредитним договором. Ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. З огляду на наведене суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~«Про\~нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Враховуючи, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне визнати його таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~з відповідача слід також стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у вигляді 1073,60 гривень судового збору, сплаченого за подання позовної заяви (а.с.4). На підставі викладеного,

Outcome: approved