Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

Позивач\~ [PERSON] через свого представника-адвоката Козлюк М.В. звернувся в суд з позовом до\~ Відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги позову мотивували тим, що 19 липня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 162. Дошлюбне прізвище відповідача\~« [PERSON] ». Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Через різні погляди на життя непорозуміння в сімейних відносинах, позивач вирішив шлюб розірвати. Спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо один від одного. На підставі викладеного вище, просив шлюб, укладений між ним та відповідачем\~розірвати. Ухвалою суду від 01.08.2023 року відкрито провадження по справі та її призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін. Надано термін для подачі відзиву на позов та заяв по суті справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відзив на позов не подано. Відпвідач надіслала до суду заяву, в якій зазначила, що строк на примирення не потрібен, погоджується на розірванні шлюбу, також при ухваленні рішення, просила відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 19 липня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 162. Дошлюбне прізвище відповідача\~« [PERSON] ». Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Через різні погляди на життя непорозуміння в сімейних відносинах, позивач вирішив шлюб розірвати. Спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо один від одного. Оскільки спільне життя у сторін по справі не склалось, тому позивач вважає, що подальше проживання та збереження шлюбу є неможливим. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер. Встановлено, що вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, а тому шлюб може бути розірвано. Частиною третьою статті 105\~СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1ст. 110 СК України). Частиною другою ст.\~112\~СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення, оскільки намірів зберегти сім`ю сторони не мають, примирення між ними неможливе. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Статтею 113 СК України\~визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач виявила бажання після розірвання шлюбу відновити собі дошлюбне прізвище « [PERSON] », що не суперечить нормам чинного законодавства, а тому така вимога підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved