Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача\~ [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 04.08.2007 року вони уклали шлюб, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам`янець Подільському реєстраційної служби Кам`янець Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, про що складено відповідний актовий запис № 613. В шлюбі у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами виявився невдалим, спільне життя між ними не склалось через різні погляди на життя, несумісність характерів, внаслідок чого вони не можуть підтримувати нормальну атмосферу у сім`ї на почуттях любові і поваги один до одного, на даний час шлюб існує формально, спільне господарство не ведеться, подружні стосунки не підтримуються. Окрім того, зазначає, що із урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб дитини, та зважаючи на той факт, що неповнолітня донька проживає з позивачем, просить суд визначити та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 09.05.2023 року відкрито провадження у зазначеній справі та призначено судове засідання. Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що не заперечує стосовно задоволення вимог позивача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Разом із тим звертає увагу суду на те, що відповідачем у повній мірі виконується батьківський обов`язок щодо утримання неповнолітньої доньки. На підтвердження вказаної інформації до відзиву додано платіжні інструкції про переказ грошових коштів на утримання доньки, сума яких за 12 місяців становить 121\~433 грн. Зазначає, що ніколи не ухилявся від виховання та утримання власної дитини. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги позовної заяви, просила такі задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним в такій. Відповідач та його представник в судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доходить переконання про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.08.2007 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам`янець Подільському реєстраційної служби Кам`янець Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, про що складено актовий запис № 613 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). В шлюбі у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Суд також звертає увагу на додані відповідачем до відзиву на позовну заяву платіжні інструкції від 10.06.2022 року, 27.08.2022 року, 25.05.2022 року, 18.03.2023 року, 19.04.2023 року, 19.02.2023 року, 21.01.2023 року, 17.11.2022 року, 15.10.2022 року, 18.09.2022 року, 21.12.2022 року, 18.05.2023 року, які підтверджують факт переказу власних коштів відповідача на користь [PERSON] в якості допомоги на утримання неповнолітньої доньки, що не заперечувалося позивачем в судовому засіданні. Як пояснив відповідач, зазначені кошти сплачувались ним добровільно за усною домовленістю із позивачем, оскільки він, як батько, розумів свій обов`язок матеріально забезпечувати дитину. Згідно з ч. 2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112\~Сімейного\~кодексу\~України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51\~Конституції\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно статті 24\~Сімейного\~кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56\~Сімейного\~кодексу\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно з приписами частини 3 статті 105\~Сімейного\~кодексу\~України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сім`ї, примирюватися категорично не бажають, на розірванні шлюбу наполягають, таким чином, подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб з відповідачем слід розірвати. Разом із тим, на підставі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ст. 179 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Статтею 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Конституція України в статті 48 встановлює право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Основний Закон України покладає на батьків обов`язок утримувати дітей до їх повноліття (частина друга статті 51),у той же час сім`я, дитинство, материнство і батьківство перебувають під охороною держави (частина третя статті 51). Судовий захист майнових прав дитини передбачає звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання її майнових прав, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються. Виплата аліментів на дитину є виключним правом дитини та обов`язком батьків до її повноліття, затвердженим законодавством України. З урахуванням діючого законодавства, наявності обов`язку щодо матеріального забезпечення дітей з боку обох батьків, з урахуванням законодавчо встановленого розміру аліментів на одну неповнолітню дитину, який складає від доходу (заробітку) платника аліментів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача у розмірі частини від заробітку та доходу відповідача підлягають задоволенню з урахуванням положень абз.2 ч.2 ст.182 СК України, відповідно до яких мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд зазначає, що визначення такого розміру аліментів передбачене вимогами чинного законодавства для забезпечення поліпшення майнового становища дитини, а законні права та інтереси відповідача не порушуються та не погіршують його матеріальне становище. Згідно із ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з моменту пред`явлення позову, в даному випадку - з 02.03.2023 року. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно із ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому, з відповідача на користь держави, з урахуванням пропорційно задоволених вимог, підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп. Окрім того, відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~суд стягує із відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст.\~12,\~81,\~141,\~258,\~259,\~263-265,\~352,\~354 ЦПК України, суд

Outcome: approved