Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

13 квітня 2023 року, згідно поштового відправлення, представник позивача [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою, в якій просив визнати за позивачем право власності на частину житлового будинку, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] та на частину земельної ділянки з кадастровим номером 7425583400:01:000:1669, площею 0,1114 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що у період зареєстрованого шлюбу сторонами було придбано вищевказаний житловий будинок. Також, за відповідачем зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером 7425583400:01:000:1669. Відповідач в добровільному порядку не бажає вирішувати питання поділу майна, яке було набуте в період шлюбу між сторонами. Ухвалою Чернігівського районного суду від 19 квітня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову в частині визнання права власності на частину земельної ділянки, вказуючи, що земельна ділянка є приватизованою та не підлягає поділу. Також вказував на те, що розмір правничої допомоги є завищеним та не відповідає складності справи. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, вказані в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на обставини вказані у відзиві на позовну заяву. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 листопада 2020 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 01 червня 1996 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції. (а.с.16-17) Згідно довідки КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації» Чернігівської районної ради Чернігівської області № 30 від 24.03.2023 року, Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, 06.03.2007 року за [PERSON] зареєстровано житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] . (а.с.18,19) Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 30.11.2013 року за [PERSON] зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером 7425583400:01:000:1669, площею 0,1114 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] . (а.с. 23) Відповідачем надано в судовому засіданні рішення Киїнської сільської ради від 04 листопада 2011 року, відповідно до якого затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1114 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,1282 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] на території Киїнської сільської ради. Також надано витяг з розпорядження № 100 від 29.03.1993 про затвердження рішення Киїнської сільської ради про відведення [PERSON] земельної ділянки під будівництво житлового будинку та господарських приміщень площею 0,10 га. Відповідно до наданого свідоцтва про право власності на нерухому майно від 18.12.2013 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1114 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7425583400:01:000:1669. Згідно звіту про оцінку об`єкта житлової нерухомості, а саме житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , загальна вартість об`єкта оцінки 305141,00 грн (а.с. 24). У відповідності до звіту про оцінку земельної ділянки, загальною площею 0,1114 га, кадастровий номер 7425583400:01:000:1669 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] , загальна вартість земельної ділянки 50130,00 грн (а.с. 26). Згідно із ч. 3\~ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60 СК України\~визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом сумісної власності подружжя. Згідно\~ст. 70 Сімейного кодексу України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За положеннями п.5 ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України, що набув чинності 13.06.2012, земельна ділянка, набута на час шлюбу внаслідок приватизації є особистою приватною власністю чоловіка, дружини. Згідно з частиною першою\~статті 81 Земельного кодексу України\~громадяни України можуть набувати право власності на земельну ділянку шляхом приватизації за умови наявності підстав набуття права на землю, передбачених\~статтею 116 ЗК України. Відповідно до пункту 18-2\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7\~згідно з положеннями статей\~81,\~116 Земельного кодексу України\~окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. В свою чергу, якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до\~статті 120 ЗК України, статті\~377 ЦК України. За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Згідно із цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Аналогічна\~правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України\~від 11 лютого 2015 року в справі № 6-2цс15, 13 квітня 2016 року в справі № 6-253цс16 та 12 жовтня 2016 року\~в справі\~№ 6-2225цс16,\~постановах Верховного Суду від 07 серпня 2019 року справа № 303/1734/15-ц, 25 лютого 2019 року, справа № 199/2099/17, в яких були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини. За встановлених обставин, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що житловий будинок, загальною площею 88,3 кв.м, з яких житлова площа 50,0 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка, розміром 0,1114 га, кадастровий № 7425583400:01:000:1669, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , а отже підлягає поділу між подружжям по частині. Згідно зі статтею 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Позивач сплатила судовий збір в сумі 1776,40 грн, що доводиться доданою до позову квитанцією, а отже зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30.09.2009 № 23-рп/2009, в якому зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначено, що наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження); а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг (постанова Верховного Суду від 27.07.2021 у справі № 671/1957/20). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (правова позиція Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19). \~ \~ \~ \~Із матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача здійснював адвокат Переверзєв О.О., на підтвердження чого надано ордер серії СВ № 1026837 від 13.04.2023, виданого Адвокатським об`єднанням «РЯБІНІН, ПЕРЕВЕРЗЄВ ТА ПАРТНЕРИ» на підставі договору про надання правничої допомоги від 18.03.2023. (а.с.10,11,14) \~ \~ \~ \~Відповідно до п.3.1 Договору розмір гонорару становить 19350 грн. Судові засідання оплачується окремо 1000 грн судодень. Згідно з актом прийняття передачі наданих послуг від 22.03.2023 Адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв послуги з професійної правничої допомоги щодо надання усних консультацій, складання процесуальних документів, аналіз документів, запитів, звернення до суб`єкта оцінювання у справі про поділ майна на загальну суму 19\~350 грн. ( а.с.13) \~ \~ \~ \~Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру від 22.03.2023 прийнято від [PERSON] 19\~350 грн. \~ \~ \~ \~Як слідує з досліджених матеріалів адвокатом було складено запити до КП «Чернігівське РБТІ», ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області, Чернігівської РДА, також проведено було оцінку майна, виготовлено інформаційну довідку. Отже понесені витрати в цій частині є доведеними. Відсутність у [PERSON] заперечень до зазначеної в акті суми свідчить про надані послуги щодо консультації з приводу подання позову. Також адвокатом складено позовна заяву на 7 арк. з посиланням на положення законодавства, проведено аналіз судової практики, виготовлено додатки до позову, а також з урахуванням ціни позову, сума 10\~350 грн не є завищеною. \~ \~ \~ \~Разом з тим, адвокат приймав участь в одному судовому засіданні, яке відповідно до укладеного договору оплачується у розмірі 1000 грн, а отже розмір правничої допомоги підлягає зменшенню, а з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17\~350 грн. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене,

Outcome: approved