Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

У квітні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги обгрунтувала тим, що з 2007 року до 2015 року вона та відповідач мали стосунки та проживали однією сім`єю. Від цих стосунків у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Дитина була зареєстрована на підставі частини першої статті 135 СК України, оскільки відповідач не бажав мати дітей та не поспішав реєструвати сина на своє ім`я. Після народження дитини їхні стосунки тривали достатньо довго. Батьки відповідача визнали дитину, приймають участь у його вихованні та надають матеріальну допомогу. Посилалася на те, що відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, маючи таку можливість. Посилаючись на викладене, позивач [PERSON] просила суд визнати батьківство відповідача щодо дитини - [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 25% від усіх видів заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2020 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково. Визнано [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] . Зобов`язано Амур-Нижньодніпровський районний у м. Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни в актовий запис № 637 від 30 квітня 2008 року про народження дитини [PERSON] , [INFO] , згідно яких в графі батько записати [PERSON] , [INFO] , громадянин України. Стягнуто з [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19 квітня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позову відмовлено. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання судових витрат. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2020 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 квітня 2023 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 грудня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства залишено без змін. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 грудня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року в частині зобов`язання Амур-Нижньодніпровського районного у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни в актовий запис № 637 від 30 квітня 2008 року про народження [PERSON] , [INFO] , відповідно до яких в графі батько записати [PERSON] , [INFO] , громадянин України, скасовано. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини скасовано та передано в цій частині справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана судова справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Подорець О.Б. 30.05.2023. Ухвалою суду від 31 травня 2023 року справу прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідач [PERSON] повідомлявся судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої він є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін не надходило. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 , постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Судом було вжито всіх заходів для повідомлення учасників судового розгляду про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. Так, ухвала суду від 31.05.2023 була отримана представником позивача адвокатом Пашніною А.В. 28.06.2023, представником відповідача адвокатом Вербою А.П. 24.06.2023, третьою особою [PERSON] 27.06.2023, третьою особою [PERSON] 13.06.2023, про що свідчить повідомлення Укрпошти про вручення поштового рекомендованого відправлення. Третя особа [PERSON] не отримала, за повідомленням Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання проведено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2020 визнано [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] . Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2020 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 квітня 2023 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 грудня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства залишено без змін. Відповідно до вимог ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Також судом встановлено, що домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у даній справі досягнуто не було, регулярного утримання не надаєтся, то належить визнати, що відповідачем порушено покладений на нього статтею 180 СК України обов`язок по утриманню, який є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов`язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, а тому вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь позивача аліментів на утримання дитини. Згідно вимог ч.ч.1,3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Судом також встановлено, що на утриманні відповідача [PERSON] перебувають двоє неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] на утримання якої за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськастягуються аліменти в розмрі і1/6 частки доходів, [PERSON] , [INFO] , на утримання якої за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області стягуються аліменти в розмрі 1/6 частки доходів, та малолітній [PERSON] , [INFO] , на утримання якого за рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська стягуються аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно. За таких обставин, суд вважає можливим стягнути щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн. (ставка судового збору на час подання позову 19.04.2019).

Outcome: partial