Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

У березні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про виділ частки з майна, що є в спільній частковій власності, визнання права приватної власності та визначення порядку користування земельною ділянкою, за яким, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просив поділити в натурі житловий будинок, загальною площею 155,8 кв. м. житловою площею 114,1 кв.м., з господарськими будівлями: літня кухня-сарай під літерою «Б», погріб під літерою «б1б2al», сарай під літерою «Е б», гараж під літерою «В», убиральня під літерою «Г», душ під літерою «Ж», літня кухня під літерою «П», навіс під літерою «О С», вимощення під літерою «І», огорожа під літерою «NN1N2», що розташовані за адресою: [ADDRESS] , відповідно до варіанту 1, додатку Ж у висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №294 від 04.01.2021 року, з відхиленням від ідеальних часток співвласників у відповідності до чинних будівельних норм, виділити в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна у власність і визнати за [PERSON] право приватної власності на відокремлену частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , а саме частину житлового будинку літ. А, з приміщеннями: кімната 2-6 площею 11,8 кв.м., кімната 2-7 площею 18,7 кв.м., кімната 2-8 площею 5,6 кв.м.; частина літньої кухні-сараю літ. Б площею 21,14 кв.м., що складає 23/50 ч.; погріб літ. А1; 1/4 ч. воріт літ-N; ч.. воріт літ.N1; ч. вимощення літ. І; ч. хвіртки літ. N2., для забезпечення ізольованого користування частинами житлового будинку провести будівельні роботи, а саме: закласти дверний проріз між приміщеннями 2-4 та 2-6; закласти дверний проріз між приміщеннями 2-5 та 2-6; влаштувати дверний проріз між приміщеннями 2-4 та 2-5; влаштувати на місці віконного прорізу дверний, для входу в приміщення 2-6.; встановити порядок користування земельною ділянкою розташованої за адресою [ADDRESS] , розмір якої складає 665,89 кв.м зайнятих під дворовим покриттям, надвірними будівлями та садом з урахуванням ідеальних часток співвласників домоволодіння відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно - будівельної експертизи №294 від 04.01.2021 року наступним чином: [PERSON] надати в користування три частини земельної ділянки на схематичному плані в додатку Л, варіант 1, зображені зеленим кольором, а саме: частину земельної ділянки площею 52,93 кв.м., яка обмежена замкненою лінією:9-10-11-74-75-70-69-68-67-66-65-9, координати відповідних точок повороту меж та лінійні розміри зазначеної частини земельної ділянки, зведені у таблиці 10, частину земельної ділянки площею 21,14 кв.м., яка обмежена замкненою лінією: 35-37-28-36-35, координати відповідних точок повороту меж та лінійні розміри зазначеної частини земельної ділянки, зведені у таблиці 11, частину земельної ділянки площею 60,12 кв.м., яка обмежена замкненою лінією: 48-53-52-51-50-49-48, координати відповідних точок повороту меж та лінійні розміри зазначеної частини земельної ділянки, зведені у таблиці 12, [PERSON] та [PERSON] три частини земельної ділянки на схематичному плані в додатку Л зображені блакитним кольором, а саме: частину земельної ділянки площею 39,92 кв.м., яка обмежена замкненою лінією: 1-2-3-31-32-33-34-35-36-29-30-1, координати відповідних точок повороту меж та лінійні розміри зазначеної частини земельної ділянки, зведені у таблиці 13, частину земельної ділянки площею 268,33 кв.м., яка обмежена замкненою лінією: 5-6-7-8-65-66-67-68-69-70-71-72-73-13-14-15-16-17-50-51-52-53-54-55-56-57-58-76-59-60-61-62-63-64-5, координати відповідних точок повороту меж та лінійні розміри зазначеної частини земельної ділянки, зведені у таблиці 14, частину земельної ділянки площею 126,60 кв.м., яка обмежена замкненою лінією: 38-39-40-41-42-43-44-45-46-47-77-48-49-18-19-20-21-22-23-24-25-26-38, координати відповідних точок повороту меж та лінійні розміри зазначеної частини земельної ділянки, зведені у таблиці 15., в спільне користування співвласників [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] дві частини земельної ділянки на схематичному плані в додатку Л зображені помаранчевим кольором,.а саме: частину земельної ділянки площею 0,97 кв.м., яка обмежена замкненою лінією: 75-74-12-73-72-71-70-75., координати відповідних точок повороту меж та лінійні розміри зазначеної частини земельної ділянки, зведені у таблиці 16, частину земельної ділянки площею 95,88 кв.м., яка обмежена замкненою лінією: 31-4-5-64-63-62-61-60-59-76-58-57-56-55-54-53-48-77-47-46-45-44-43-42-41-40-39-38-27-28-37-35-34-33-32-31., координати відповідних точок повороту меж та лінійні розміри зазначеної частини земельної ділянки, зведені у таблиці 17 та стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, понесені по справі судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 5396,60 гривень, витрати на проведення будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи в розмірі 12000 гривень, витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 гривень. В обґрунтування позову зазначає, що з 28 грудня 1988 року перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , та рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.03.1997 року шлюб між ними було розірвано. За час шлюбу ними було придбане спільне майно,зокрема, на підставі договору купівлі-продажу від 03.04.1990 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Кіровоградської державної нотаріальної контори придбано у спільну сумісну власність 9/50 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого у [ADDRESS] ; 21.12.1991 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Третьої Кіровоградської державної нотаріальної контори придбано у спільну сумісну власність 2/25 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого у [ADDRESS] та 21.05.1992 року на підставі договору довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом Третьої Кіровоградської державної нотаріальної контори ними також було придбано у спільну сумісну власність 6/25 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого у [ADDRESS] . Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 березня 2019 року визнано за [PERSON] , в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/4 частку житлового будинку з надвірними будівлями розташованого у [ADDRESS] та за [PERSON] , в порядку поділу спільного майна подружжя визнано праві право власності на частку житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого у я [ADDRESS] . Вказує, що 22 липня 2020 року державним реєстратором Департаменту надання адміністративних послуг міської ради міста Кропивницького, Черненко С.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зареєстровано за позивачем право власності на частку житлового будинку з надвірним будівлями, розташованого у [ADDRESS] . Крім того, співвласником частини житлового будинку з надвірними будівлями є [PERSON] - загальною площею 88,0 кв. м. Вказує, що на території домоволодіння містяться господарські та побутові будівлі, такі як літня кухня-сарай під літерою «Б»; погріб під літерою «б1б2а 1»; сарай під літерою «Е б»; гараж під літерою «В»; убиральня під літерою «Г»; душ під літерою «Ж»; літня кухня під літерою «П»; навіс під літерою «О С»; вимощення під літерою «І»; огорожа під літерою «NN1N2». Крім того, у спільному користуванні перебуває земельна ділянка площею 665, 89 кв.м., що розташована під будинком, дворовим покриттям, господарсько-побутовими приміщеннями та садом. Угоди про порядок користування земельною ділянкою розміром 665,89 кв.м та про спосіб виділення позивачу частки із складу земельної ділянки, між співвласниками не досягнуто . Тому, позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права, та просить виділити частки з майна, що є в спільній частковій власності, визнати право приватної власності та визначити порядок користування земельною ділянкою. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.04.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, призначено підготовче засідання . Відповідачем [PERSON] 17.05.2021 року, через канцелярію суду, подано відзив на позовну заяву та 18.05.2021 року доповнення та уточнення до відзиву. 10.08.2021 року від представника відповідача [PERSON] отримано відзив на позовну заяву. 07.09.2021 року позивачем, через канцелярію суду, подано заяву про зменшення розміру позовних вимог. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача адвокат Титаренко Г.С. позовні вимоги підтримали повністю, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Гретченко Л.Л. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Мазуренко Н.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позовних з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Свідок [PERSON] суду пояснила, що та частина будинку, яку їй виділено по висновку експерта, є нежилою, без ремонту, а позивачу виділено частину яка в гарному стані з ремонтом, з комунікаціями. [PERSON] , в якості свідка суду пояснив, що брав участь у ремонтних роботах разом з [PERSON] , позивач жодним чином не допомагав і взагалі він приблизно 20 років не проживав у будинку. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що знає позивача та відповідача [PERSON] дуже давно, коли придбавався будинок, то будинок був в занедбаному стані, на даний час було замінено вікна, зроблений дах, опалення в будинку, однак позивач не допомагав в цьому. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що давно знайомий з відповідачем [PERSON] . За її кошти було зроблено ремонтні роботи в будинку та назовні будинку, такі як ремонт даху, ремонт стіни, зроблено опалення в будинку, з цим ремонтом він їй допомагав. Гроші на ремонт будинку надавала відповідач, він придбавав всі необхідні будівельні матеріали. Експерт [PERSON] надав пояснення з приводу експертизи та пояснив, що висновок свій підтримує, даний висновок був зроблений на замовлення позивача, надав відповіді на поставлені питання. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів та їх представників, пояснення свідків, експерта, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. У п.п. 1, 3 ст. 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.03.2019 року позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя - задоволено частково. Визнано за [PERSON] , в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/4 частку житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого у [ADDRESS] , визнано за [PERSON] , в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/4 частку житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого у [ADDRESS] , стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] внесений судовий збір в розмірі - 2 194,47 грн. , у задоволенні суми стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн.-відмовлено. Згідно Витягу від 22.07.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачу [PERSON] належить частка житлового будинку з відповідними надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, співвласником іншої частини житлового будинку з надвірними будівлям) розташованого у [ADDRESS] , а саме частки є [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право власності від 15 лютого 1979 року. Як вбачається з технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] домоволодіння складається з житлового будинку, який зазначений літерами АА1-2аа2-5, загальною площею 155,8 кв.м., житловою 114,1 кв.м. Відповідно до експлікації приміщень до плану житлового будинку по [ADDRESS] будинок «АА1-2аа2-5» складається з двох квартир власниками яких є: [ADDRESS] загальною площею 88,0 кв.м., житловою 58,6 кв.м. - [PERSON] ; №2 загальною площею 67,8 кв.м., житловою 55,5 кв.м. - [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно з положеннями ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Статтями 363, 367 ЦК України передбачено, що поділ (виділ частки) майна, що є об`єктом спільної часткової власності, в натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників. Виходячи зі змісту цих норм, поділ (виділ частки) є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку. Згідно з Висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної, земельно-технічної, оціночно-будівельної експерти, яка була проведена на підставі звернення позивача [PERSON] , від 04.01.2021 року № 294, складеним експертом ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧОГО ПІДПРИЄМСТВА УКРСПЕЦБУДЕКСПЕРТИЗА» в особі директора Хомутенка Д.Г. поділити в натурі житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] є можливим при умові відступу від ідеальних часток співвласників. Як зазначено експертом в наданому висновку, технічно можливі варіанти (експертом надано два варіанти) поділу будинку з відхиленням від ідеальних часток співвласників з врахуванням переобладнання. Отже, поділ вказаного житлового будинку між співвласниками можливий лише при умові відступу від ідеальних часток за умови переобладнання. Із першого варіанту поділу, на який посилається позивач, вбачається, що співвласнику [PERSON] (з часткою ), виділяється 11/50 частки, що менше за належну йому на 3/100 ч., що в ринковій вартості житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями становить 53863,11 грн. У спільній частковій власності [PERSON] , та [PERSON] (з часткою 1/2+1/4=3/4), залишається 39/50 частки, що більше за належу їм на 3/100 ч., що в ринковій вартості житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями становить 53863,11 грн. Як роз`яснив в своїй Постанові від 16.05.2018 року у справі №61-3510 св18 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду «виходячи з аналізу змісту норм статтей 183, 358,364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності» Якщо виділ (поділ) технічно не можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то, з урахуванням конкретних обставин, такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка якого зменшилась. У відповідності з вказаним варіантом поділу, пропонується що поділ горища проводиться вздовж лінії поділу першого поверху, для забезпечення ізольованого користування частинами житлового будинку, що виділяються згідно даного варіанту, необхідне проведення будівельних робіт, орієнтовний перелік яких наступний: закласти дверний проріз між приміщеннями 2-4 та 2-6; закласти дверний проріз між приміщеннями 2-5 та 2-6; влаштувати дверний проріз між приміщеннями 2-4 та 2-5; влаштувати на місці віконного прорізу дверний, для входу в приміщення 2-6. Вказані роботи потребують розроблення та погодження у встановленому законом порядку проектно-кошторисної документації. Частиною першою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Статтями 364, 367 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК України. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна таке питання вирішується судом. Відповідно до статей 183, 367 ЦК України виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави вважати, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним входом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до ст.364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі такої частки власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вхід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст.181 ЦК України Статтею 152 ЖК УРСР передбачено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. Перепланування (переобладнання) квартир та житлових приміщень повинно відповідати проектній документації, будівельним нормам і правилам, Державним будівельним нормам України «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» та виконуватися згідно з Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572. Згідно з цими Правилами до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Переобладнання - улаштування в окремих жилих будинках, квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. Водночас, при виділі нерухомого майна в натурі в разі необхідності його переобладнання та перепланування, до ухвалення рішення суду повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно-епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки. Залежно від обставин справи підлягають поданню висновки й інших служб, зокрема погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання. Крім того, у висновку експерта зазначено, що для забезпечення відповідності приміщень, що виділяються згідно даного варіанту вимогам [3] щодо квартир, необхідне проведення будівельних робіт з переобладнання (реконструкції) житлового будинку літ.А,А1,А2,а,а1,а2,аЗ,а4,а5, в тому числі систем інженерного обладнання. Перелік та вартість таких будівельних робіт залежить від прийнятих конкретних рішень (об`ємно-планувальних, конструктивних тощо), способу виконання робіт та застосованих будівельних матеріалів і виробів, які обумовлюються розробленою відповідно до вимог законодавства проектною та технічною документацією і виконання (розроблення) якої не відноситься до завдань судової будівельно-технічної експертизи. Отже, отримання відповідних документів на переобладнання та перепланування будинку необхідне лише у випадку втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, в іншому випадку дозвільна документація не є необхідною. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 вересня 2020 року у справі № 654/2080/17-ц (провадження № 61-3792св19). Проте матеріали справи не містять доказів того, що позивачем отримано погодження з місцевими органами влади та спеціалізованими організаціями про проведення робіт з переобладнання спірного будинку. Зокрема, позивачем не надано технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно-епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, правилам пожежної безпеки; залежно від обставин справи підлягають поданню висновки й інших служб, зокрема погодження для встановлення відокремленого газо -, та водопостачання. Крім того, експертом фактично підтверджена необхідність влаштування співвласниками автономних інженерних мереж та системи опалення. При поділі нерухомого майна в натурі в разі необхідності його переобладнання та перепланування, до ухвалення рішення суду повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно-епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки. Відповідно до роз`яснень, викладених в пунктах 7, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»,звертаючись з позовом, необхідно до винесення рішення надати суду докази реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт або відмову у такій реєстрації, цим самим підтвердити на дійсність своїх намірів щодо виділу своєї частки і рішення суду не ґрунтувалося на припущеннях. Суд позбавлений можливості самостійно встановити та з`ясувати, чи вказані роботи передбачають втручання в інженерні системи загального користування та чи потрібні висновки відповідних органів про допустимість пов`язаних з поділом будинку переобладнань і перепланувань, а також дозвіл виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання і перепланування житлового будинку (у випадку втручання в несучі конструкції або інженерні системи загального користування). В ході розгляду справи [PERSON] вказаних документів суду не надав. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Що стосується вимоги про становлення порядку користування земельною ділянкою суд зазначає. Частиною 1 ст.88 Земельного Кодексу України цієї статті передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а в разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Оскільки володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, в тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам житловий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, то при застосуванні ст.88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, слід брати до уваги цю угоду. Це правило стосується тих випадків, коли житловий будинок поділено в натурі. За правилом ч.2 ст.120 Земельного Кодексу України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Частина 4 ст.120 Земельного Кодексу України передбачала, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. Аналіз змісту норм ст.120 Земельного Кодексу України дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю та споруди, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Отже, за загальним правилом, закріпленим у ч.1 ст.120 Земельного Кодексу України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень ст.120 Земельного Кодексу України у поєднанні з нормою ст.125 Земельного Кодексу України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Оскільки судом було відмовлено у задоволені позову в частині поділу житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] та враховуючи норми ст. 120 Земельного Кодексу України яка передбачає, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, не підлягають задоволенню й позовні вимоги в частині порядку користування земельною ділянкою. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача

Outcome: dismissed