Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування позову зазначає, що за життя його мати [PERSON] працювала у сільському господарстві і отримала у власність земельну ділянку з кадастровим номером 7425382700:02:001:0069 площею 3, 1986 га в с Понори Талалаївського району. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину. Але [PERSON] окрім ріллі мала право і на земельну частку (пай) в частині кормових угідь. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою для оформлення своїх спадкових прав після смерті матері в частині оформлення права на земельну частку (пай) в частині кормових угідь, але під час перевірки документів встановлено відсутність оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), тому нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) в частині кормових угідь згідно сітки розпаювання за № 69 на території Понорівського старостинського округу в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою від 27 червня 2023 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначене підготовче судове засідання на 21 липня 2023 року, про що учасники справи повідомлені належним чином. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представник відповідача - Талалаївської селищної ради - в підготовче судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради, позовні вимоги визнають. Суд, розглянувши заяви учасників справи, приходить до наступного висновку. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Крім того, розглянувши визнання відповідачем - Талалаївською селищною радою - позову [PERSON] , суд приходить до наступного висновку. Положенням ч.4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що ухвалення в підготовчому судовому засіданні рішенні у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього кодексу. Статтею 206 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Поскільки визнання відповідачем позову у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, поскільки позивач являється єдиним спадкоємцем за законом, тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи у підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, які підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, наданими учасниками справи на підтвердження своїх вимог та заперечень щодо позову, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Так, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] у віці 65 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , в графі «Мати» зазначено [PERSON] (а.с.7). Згідно довідки Понорівського старостинського округу від 10.05.2023 року [PERSON] до дня смерті [INFO] проживала одна та була зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.9). Згідно довідки Понорівського старостинського округу від 28.04.2023 року земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею рілля площею 3, 1986 га, сінокіс і пасовище на території колишньої Понорівської сільської ради під № 69 належить [PERSON] . В частині кормових угідь державний акт не видавався. На даний час дозвіл щодо виготовлення технічної документації на земельну ділянку в частині кормових угідь не можливо в звязку з тим що Понорівська сільська рада яка надавала дозволи та затверджувала рішення, реорганізована, відповідно земельна комісія, яка рекомендувала прийняття рішення, ліквідована (а.с.10) Факт наявності у спадкодавця спадкового майна підтверджується копією сертифікату на земельну частку (пай) серії ЧН № 0517788 від 02 жовтня 1996 року [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Понори» розміром 5, 5 в умовних кадастрових гектарах (а.с.12). Повідомленням в.о. державного нотаріуса Талалаївської державної нотаріальної контори від 07.06.2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на земельну частку (пай) в частині кормових угідь, оскільки ним не надано оригінал сертифікату (а.с.5). Після встановлення зазначених обставин, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. В частині другій статті 16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Положенням ст 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Так як спадкодавець [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай), в тому числі і на кормові угіддя, це право ввійшло до складу спадщини після її смерті і яке успадковано позивачем [PERSON] , позивач є єдиним спадкоємцем, прийняв спадщину належним чином та займається її оформленням, що підтверджується відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, то до позивача, як єдиного спадкоємця за законом, переходить право на прийняття спадщини в повному об`ємі, зокрема і на земельну частку (пай) в частині кормових угідь, які належали спадкодавцю [PERSON] .. Тому за встановлених вище обставин, діючи у відповідності до положень ст. 13 ЦПК України з урахуванням вимог ст. 16 ЦК України, та положень статей 152 та 153 ЗК України, суд приходить до висновку про захист порушеного права позивача, як спадкоємця, та про задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved