Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом та просить в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на автомобіль марки «Kia Cerato», д.н.з. [NUMBER] , чорного кольору, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1599, дата державної реєстрації 17.11.2007р. та залишити у власності відповідача автомобіль марки «Volkswagen Golf», д.н.з. [NUMBER] , синього кольору, 2004 року випуску, об`єм двигуна 1598, дата державної реєстрації 21.08.2020р. Свої вимоги мотивує наступним. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.07.2007 року по 20.07.2022 рік. За час спільного проживання ними було придбано два легкових автомобілі «Kia Cerato», д.н.з. [NUMBER] та «Volkswagen Golf», д.н.з. [NUMBER] . Оскільки вказані автомобілі придбані за час перебування у шлюбі, то є спільним майном подружжя. На даний час автомобіль марки «Kia Cerato», д.н.з. [NUMBER] перебуває у користуванні позивачки, а автомобіль марки «Volkswagen Golf», д.н.з. [NUMBER] , у користуванні відповідача. Однак відповідач відмовляється добровільно перереєструвати автомобіль марки «Kia Cerato» на позивачку, тому вона звертається з даним позовом. Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 14.09.2022 року накладено арешт на вищевказані транспортні засоби. Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 28.09.2022 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою від 05.06.2023р. залучено до участі у справі позивача [PERSON] замість [PERSON] . Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (виклику) сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.07.2007 року по 20.07.2022 рік, що стверджується свідоцтвом про шлюб та рішенням Буського районного суду Львівської області. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу встановлено, що за [PERSON] 17.11.2007р. зареєстрований, автомобіль марки «Kia Cerato», д.н.з. [NUMBER] , чорного кольору, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1599. Також, з дослідженого договору купівлі-продажу від 13.08.2020р. та акту приймання-передачі транспортного засобу 13.08.2020р. [PERSON] придбав, автомобіль марки «Volkswagen Golf», д.н.з. [NUMBER] , синього кольору, 2004 року випуску, об`єм двигуна 1598. Судом встановлено, що автомобіль марки «Kia Cerato», д.н.з. [NUMBER] перебуває у користуванні позивачки, а автомобіль марки «Volkswagen Golf», д.н.з. [NUMBER] , у користуванні відповідача. Також, судом встановлено, угоди про добровільний поділ спільного майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до роз`ясень, викладених у п. 24 постанови Пленому Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає розподілу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ч.1 ст. 70 СК України та ч. 2 ст. 370 ЦК України, частки майна дружини та чоловіка у спільній сумісній власності є рівними. Таким чином, Сімейним кодексом України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Разом з цим, відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що автомобілі марки «Kia Cerato», д.н.з. [NUMBER] та «Volkswagen Golf», д.н.з. [NUMBER] набуті сторонами в шлюбі за спільні кошти подружжя, тому вищевказане майно в силу приписів ст. 60 СК України є спільним сумісним майном сторін, а тому їх частки у ньому є рівними. Вирішуючи питання щодо поділу спільного майна сторін суд повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд з враховуючи те, що частки у спільному сумісному майні є рівними дійшов до висновку, що слід визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки «Kia Cerato», д.н.з. [NUMBER] , а також автомобіль марки «Volkswagen Golf», д.н.з. [NUMBER] слід залишити у власності відповідача [PERSON] .

Outcome: approved