Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

24.05.2023 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 21.11.2021 Липовецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), відповідний актовий запис №82. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї позивач називає те, що останнім часом їхні шлюбні відносини не складаються через різні характери та погляди на життя, у зв`язку з чим їхнє спільне проживання стало неможливим, що призвело до нестерпності подальшого їхнього сумісного проживання, сім`я фактично розпалась. На даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що збереження шлюбу є неможливим та недоцільним, що стало підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 24.05.2023 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Відповідач повідомлявся про день та час розгляду справи шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання, яка була встановлена судом за інформацією відповідного органу, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Згідно відстеження відправлення виклику на 21.06.2023 на сайті Укрпошти за трекінг-номером 2250001672839 слідує, що "відправлення вручено особисто" 16.06.2023. В подальшому, судовий виклик на 26.07.2023 повернуто до суду 12.07.2023 за відомостями Укрпошти з відміткою «за закінченням терміну зберігання». За таких обставин, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з позовної заяви, сторони між собою уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , шлюб зареєстровано 21.11.2021 Липовецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), відповідний актовий запис №82 (а.с. 5). Від вказаного шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). Згідно з вимогами ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, позивач з відповідачем проживають як чужі люди. Спроби налагодити шлюбні відносини, позитивних результатів не дали та навпаки позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки відновлювати сімейні стосунки із відповідачем вона не бажає та дійшла виваженого висновку, що це зробити неможливо. Згідно ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, підстави для надання строку для примирення сторін відсутні, родина розпалась остаточно і у подальшому збережена бути не може. Відповідачем не надано доказів на підтвердження здійснення дієвих заходів спрямованих на примирення сторін. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намірів зберігати шлюб з відповідачем, а тому відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи вищевикладене, суд вважає неможливим в подальшому зберегти їх сім`ю, шлюб сторін досить тривалий час носить формальний характер, подальше перебування їх у шлюбі суперечить інтересам кожного та порушує засади добровільності шлюбу, тому він повинен бути розірваний. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а тому з огляду на те, що позов задоволено повністю, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 грн. В силу вимог ст. 113 СК України, суд, вирішує порушене позивачем питання щодо відновлення їй дошлюбного прізвища. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved