Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

08 лютого 2023 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 27 вересня 2013 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, про що зроблено актовий запис № 07. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя у сторін не склалося, оскільки сторони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Вони втратили почуття любові та поваги, стали зовсім чужими людьми один для одного. З червня 2022 року припинили шлюбно-сімейні відносини, живуть окремо, спільне господарство не ведуть, шлюб існує формально. Діти проживають разом з матір`ю. У зв`язку з вищевикладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого2023 року позовну заяву направлено за підсудністю до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 квітня 2023 року передано за підсудністю на розгляд Жовтневого районного суду м. Харкова. Згідно супровідного листа Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.04.2023 року, справа надійшла до Жовтневого районного суду м. Харкова 01.05.2023 року. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2023 року для розгляду вказаної справи було визначено головуючого суддю Рубіжного С.О. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 травня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Призначено судове засідання. Витребувано у позивача оригінал свідоцтва про шлюб. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував, судовий збір просив залишити за ним. Відповідач по справі в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причина неявки суду не повідомила. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і позивач по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом було встановлено, що 27 вересня 2013 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у виконкомі Катеринівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, актовий запис №07, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим повторно серії [NUMBER] від 18.01.2023 року (а.с. 44). За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 12, 13). Спільне життя сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю. Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved