Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

До Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 04 жовтня 2005 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб. Позивачка повідомила, що спільне життя з відповідачем не склалось у зв`язку з регулярними побутовими конфліктами, які не вдавалось вирішити. Протягом останніх дванадцяти місяців подружжя припинило фактичні шлюбні стосунки та проживає окремо. Позивачка зазначила, що подружжя не має спільного бюджету та не веде спільного господарства. Позивачка вказала, що вони із відповідачем стали чужими людьми, подальше спільне життя як подружжя неможливе, оскільки сторони припинили розуміти один одного та втратили почуття любові та поваги один до одного. На думку позивачки шлюб є лише формальним, оскільки особисті відносини подружжя уже тривалий час мають негативний характер, а примирення є неможливим та таким, що не відповідає інтересам позивачки. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивачки до суду із вимогою про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 23.05.2023 вищевказану заяву прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. З матеріалів справи вбачається, що поштові відправлення з ухвалою суду від 23.05.2023 та копією позовної заяви з додатками, які були неодноразово направлені відповідачу за адресою його проживання зареєстрованою у встановленому законом порядку повернулися на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Суд вжив усіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи. У строк, визначений судом ухвалою від 23.05.2023, від відповідача відзив на позов не надійшов. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідача, також, на адресу суду не надійшли. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 04.10.2005, актовий запис № 2521. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . (а.с. 5) Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя тощо. Суд вважає, що в період часу, з якого справа перебуває в провадженні суду, відповідач мав можливість вчинити необхідні заходи спрямовані на збереження сім`ї. При цьому\~судом враховано,\~що вчинення\~та/або\~не вчинення\~таких дій є суб`єктивним правом, реалізація якого залежить від розсуду, бажання і волі особи. Наразі ні позивачкою, ні відповідачем суду не повідомлено про те, що обставини у справі змінились, наявна можливість збереження шлюбу. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачкою у позові та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено наступне. Позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1 073, 60 гривень, що підтверджується квитанцією від 31.03.2023. (а.с. 4) Таким чином, враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 073, 60 гривень. Доказів понесення інших судових витрат, зокрема відповідачем, суду не надано. На підставі викладеного та

Outcome: approved