Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

15.03.2023 року судом зареєстровано позовну заяву Вінницької міської ради до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвська Світлана Миколаївна про розірвання договору позички, повернення майна, скасування рішення про державну реєстрацію прав, яку мотивовано наступним. Мотивовані вимоги тим, що на підставі посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.М. за реєстр. № 2095 договору, територіальна громада м. Вінниці в особі Вінницької міської ради та [PERSON] уклали договір позички на виконання рішення № 1448 виконкому Вінницької міської ради від 19.06.2014 року. Згідно договору позичкодавець передав безоплатно користувачеві для користування протягом терміну, встановленого цим договором, приміщення ІV площею 21,8 кв.м. та V площею 23,5 кв.м., загальною площею 45, 3 кв.м., в будівлі гаражу площею 113,2 кв.м. з оглядовою ямою, позначена на плані літ. «Г» (об`єкт»), що розташована за адресою: [ADDRESS] , а користувач прийняв ці приміщення в користування відповідно до умов, встановлених цим договором. Об`єкт позички наданий в користування для господарських потреб та розміщення гаражу. Приміщення, що передаються у позичку, належать позивачу на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Вінницької міської ради 26.07.2012 року на підставі рішення № 1 800, зареєстрованого КП ВМБТІ 04.09.2012 року, реєстр. № 37535300, номер запису: 1456, в книзі 24юо згідно витягу № 35385934 про державну реєстрацію прав. Право власності на вказане майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.10.2014 року, реєстраційний №483112905101, номер запису про право власності 7423801 згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за інд. № 28450805. Комплекс нежитлових будівель та споруд, приміщення якого передаються в позичку, розташований на земельній ділянці загальною площею 3, 3943 га, кадастрові номери 0510100000:02:024:0009, 0510100000:02:024:0010, 0510100000:02:024:0011, постійним користувачем якої є Палац дітей та юнацтва, що підтверджено державним актом на право постійного користування земельною ділянкою, виданим Вінницькою міською радою 28.07.2005 року та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 030500100008. Термін дії договору позички визначено з 19.06.2014 року до 19.06.2024 року (п.1.5). Об`єкт переданий позичкодавцем користувачеві до моменту підписання цього договору, що підтверджено актом приймання-передачі (п.3.1). Повернення користувачем об`єкта позичкодавцю оформляється актом повернення об`єкта (акт повернення), який підписується сторонами (п.3.2). Після підписання сторонами акту передачі або акту повернення, об`єкт вважається таким, що переданий або повернутий відповідно користувачеві або позичкодавцеві належним чином (п.3.3). Сторони домовились, що договір припиняється, зокрема, з моменту його розірвання (п.4.1). Згідно п. 4.5 договору, кожна сторона цього договору в будь-який час до моменту спливу терміну користування, встановленого у п. 1.5 останнього, може відмовитись від договору, письмово попередивши про це другу сторону, не пізніше, ніж за три місяці до дати його розірвання. Договір вважається розірваним через три місяці з дати надсилання стороною письмового попередження. 14.01.2022 року позичкодавець письмово повідомив користувача (лист вих. № 01/00/013/2473) про необхідність повернення приміщень через три місяці з дати отримання листа. Станом на 01.03.2023 року об`єкт позички не повернуто, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Зазначаючи правовою підставою ст.ст. 827, 785, 525, 526, 651, 654, 626, 629 ЦК України, позивач просив суд розірвати договір позички від 19.06.2014 року про передачу в безоплатне користування вбудованих приміщень, загальною площею 45,3 кв.м (ІV - площею 21,8 кв.м та V - площею 23,5 кв.м.) одноповерхової будівлі гаражу за адресою [ADDRESS] , укладений між Вінницькою міською радою та [PERSON] ; зобов`язати [PERSON] повернути вбудовані приміщення, загальною площею 45,3 кв.м (ІV - площею 21,8 кв.м та V - площею 23,5 кв.м.) одноповерхової будівлі гаражу за адресою [ADDRESS] , шляхом підписання Акту повернення (передачі) об`єкту; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень інд. номер 16666390 від 22.10.2014 року, прийняте приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.М.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору - 8 052 грн. 27.03.2023 року відкрите загальне провадження у даній справі. 23.05.2023 року закрите підготовче провадження і справа призначена до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача - Петренко К.В. позов підтримала на підставі викладеного у ньому. Просила вимоги Вінницької міської ради задоволити в повному обсязі. Суду пояснила, що станом на день ухвалення рішення у даній справі приміщення, що були надані [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого 19.06.2014 року договору позички, власнику не повернуті. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся завчасно за адресою реєстрації проживання. Відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що на підставі посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.М. за реєстр. № 2095 договору, територіальна громада м. Вінниці в особі Вінницької міської ради та [PERSON] уклали договір позички на виконання рішення № 1448 виконкому Вінницької міської ради від 19.06.2014 року. Згідно договору позичкодавець передав безоплатно користувачеві для користування протягом терміну, встановленого цим договором, приміщення ІV площею 21,8 кв.м. та V площею 23,5 кв.м., загальною площею 45, 3 кв.м. в будівлі гаражу площею 113, 2 кв.м. з оглядовою ямою, що позначена на плані літ. «Г» (об`єкт»), розташована за адресою: [ADDRESS] , а користувач прийняв ці приміщення в користування відповідно до умов, встановлених цим договором. Приміщення, що передаються у позичку належать позичкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Вінницької міської ради 26.07.2012 року на підставі рішення № 1 800, зареєстрованого КП ВМБТІ 04.09.2012 року, реєстр. № 37535300, номер запису: 1456, в книзі 24юо згідно витягу № 35385934 про державну реєстрацію прав. Право власності на вказане майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.10.2014 року, реєстраційний №483112905101, номер запису про право власності 7423801 згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за інд. № 28450805. Комплекс нежитлових будівель та споруд, приміщення якого передаються в позичку, розташований на земельній ділянці загальною площею 3,3943 га, кадастрові номери 0510100000:02:024:0009, 0510100000:02:024:0010, 0510100000:02:024:0011, постійним користувачем якої є Палац дітей та юнацтва, що підтверджено державним актом на право постійного користування земельною ділянкою, виданим Вінницькою міською радою 28.07.2005 року та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 030500100008. Термін дії договору позички визначено з 19.06.2014 року до 19.06.2024 року (п.1.5). Об`єкт переданий позичкодавцем користувачеві до моменту підписання цього договору, що підтверджено актом приймання-передачі (п.3.1). Повернення користувачем об`єкта позичкодавцю оформляється актом повернення об`єкта (акт повернення), який підписується сторонами (п.3.2). Після підписання сторонами акту передачі або акту повернення, об`єкт вважається таким, що переданий або повернутий відповідно користувачеві або позичкодавцеві належним чином (п.3.3). Сторони, зокрема, домовились, що договір припиняється, зокрема, з моменту його розірвання (п.4.1). Згідно п. 4.5 договору, кожна сторона цього договору в будь-який час до моменту спливу терміну користування, встановленого у п. 1.5 останнього, може відмовитись від договору, письмово попередивши про це другу сторону, не пізніше за три місяці до дати його розірвання. Договір вважається розірваним через три місяці з дати надсилання стороною письмового попередження. Якщо письмове попередження про відмову від цього договору було зроблене користувачем і останній не звільнив приміщення після спливу строку, встановленого ч. 1 цього пункту, позичкодавець залишає за собою право вимагати від користувача його звільнення. Відповідно до п.4.6 договору в разі, якщо користувач користуватиметься об`єктом після припинення цього договору, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження. За невиконання обов`язків за договором позички, сторони несуть відповідальність, встановлену законодавством України та договором (п.5.1). У разі порушення зобов`язання, взятого на себе за цим договором або неналежного його виконання з боку користувача, останній відшкодовує позичальнику всі збитки, спричинені таким невиконанням або неналежним виконанням (п.5.2). Згідно п.6.1, цей договір підлягає нотаріальному посвідченню, а право користування за цим договором - реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яка здійснюється одночасно з підписанням цього договору. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформація про державну реєстрацію права користування об`єктом нерухомого майна за [PERSON] зареєстрована 22.10.2014 року, запис про речове право користування 7425968. Акт передачі вбудованих приміщень до договору позички з правом безоплатного користування майном складений представником балансоутримувача та [PERSON] 19.06.2014 року. 14.01.2022 року позичкодавець письмово повідомив користувача (лист вих. № 01/00/013/2473) про необхідність повернення приміщень через три місяці з дати отримання листа. 04.05.2022 року виконком Вінницької міської ради повторно повідомив [PERSON] про відмову від договору позички на підставі п. 4.5 і про розірвання договору та про необхідність повернення приміщень протягом п`яти днів. Станом на 01.03.2023 року, а також на день ухвалення судом рішення об`єкт позички не повернуто позивачеві. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно ч. 1, ч. 3 ст. 827 ЦК України, за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. До договору позички застосовуються положення глави 58 цього Кодексу. У разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч. 1 ст. 785 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК України). Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч. 1-3 ст. 6 ЦК України). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( ст. 525 ЦК України). Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, принцип договірного регулювання правовідносин, втілений у чинному законодавстві, дозволяє сторонам договору на власний розсуд визначати свої взаємні права та обов`язки, у тому числі щодо односторонньої відмови від договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 920/915/19 від 02 жовтня 2020 року. Правові наслідки зміни або розірвання договору визначені ст. 653 ЦК України. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.ст. 12, 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи встановлені обставини справи, а також ст. 651 ЦК України, п.4.5 договору і право кожної із сторін договору в будь-який час до моменту спливу терміну користування відмовитись від договору, а також право позичкодавця вимагати від користувача звільнення приміщення, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом розірвання договору позички від 19.06.2014 року про передачу в безоплатне користування вбудованих приміщень, загальною площею 45,3 кв.м (ІV - площею 21,8 кв.м та V - площею 23,5 кв.м.) одноповерхової будівлі гаражу за адресою [ADDRESS] , укладений між Вінницькою міською радою та [PERSON] та зобов`язання [PERSON] повернути Вінницькій міській раді вбудовані приміщення, загальною площею 45,3 кв.м (ІV - площею 21,8 кв.м та V - площею 23,5 кв.м.) одноповерхової будівлі гаражу за адресою [ADDRESS] , шляхом підписання Акту повернення (передачі) об`єкту. Позовна вимога про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.10.2014 року № 16666390 задоволенню не підлягає, оскільки розірвання договору позички від 19.06.2014 року судом є підставою для внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, а саме судовий збір, що був сплачений при зверненні до суду з даним позовом, пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: approved