Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Позов мотивований тим, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . В шлюбі у них народився спільний син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 19.09.2011 шлюб між сторонами було розірвано. З дня розлучення і до теперішнього часу спільний син позивача та відповідача проживає разом із позивачем і повністю знаходиться на її утриманні. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.05.2018 з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього сина, щомісячно, в розмірі 2\~000,00 грн. і до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідач не регулярно сплачує аліменти, допускаючи заборгованість і станом на 28.02.2023 він має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 11 994,58 грн. Під час повномасштабного вторгнення після 24.02.2022 позивачу довелося вивезти дитину за кордон на півроку повністю за свій рахунок, аби забезпечити здоров`я та безпеку дитини. Цей час позивач не мала змоги стабільно працювати, а батько не поцікавився, як почуває себе дитина та не доклав жодних зусиль щодо забезпечення безпечного переміщення спільного сина та його облаштування за кордоном під час воєнної небезпеки. До того ж протягом цього часу позивач не отримувала аліментів на утримання дитини і вимушена була повністю убезпечувати його самостійно. Участь у незапланованих додаткових витратах на лікування дитини, оздоровлення та відпочинок, розвиток здібностей (заняття з плавання, математики) протягом останніх 3 років відповідач також не приймав. Протягом 10 років спільний син [PERSON] знаходиться на постійному огляді в лікаря-ортопеда-травматолога, оскільки має S-подібний сколіоз грудного відділу хребта та плоско-вальгусні стопи. В зв`язку з чим, [PERSON] постійно потрібно проходити оздоровчі масажі, купувати спеціальне ортопедичне взуття та устілки, відвідувати корекційні заняття з ЛФК, щоб не провокувати погіршення стану здоров`я. Піклуючись про його стан здоров`я, позивач записала дитину на оздоровчо-корекційні заняття в ГО дитячий спортивно-оздоровчий клуб «Патріот», який він відвідував у період з 2020 по 2022 рр. В зв`язку з чим, позивач загалом понесла додаткові витрати в розмірі 15 200,00 грн., що підтверджується довідкою № 10/22 від 12.10.2022 від ГО дитячий спортивно-оздоровчий клуб «Патріот». Крім цього, [PERSON] регулярно з 2021 року по сьогоднішній день проходить ортодонтичне лікування для налаштування правильної функції роботи м`язів зубно-щелепної системи. У зв`язку із захворюванням сина позивач понесла додаткові витрати на лікування загальною сумою 10 810,00 грн., з яких: протягом 2021 року 7 400,00 грн., протягом 2022 року 1 540,00 грн., протягом 2023 року 1 870,00 грн., що підтверджується довідкою від ФОП [PERSON] , який лікує [PERSON] , та копіями відповідних актів виконаних робіт на надання стоматологічних послуг. Загалом, розмір понесених позивачем додаткових витрат становить 26 010,00 грн. (15 200,00 грн + 10 810,00 грн.= 26010,00 грн.) Останній час аліменти не покривають витрат на утримання сина, а доходи позивача знизилися, у порівнянні з іншими роками. До того ж через підвищення цін на всі послуги, харчування і т.ін. позивач вимушена була призупинити відвідування дитиною корекційних занять з ЛФК та курсів масажу. Відповідач інших осіб на утриманні немає, немає ніяких фізичних, або психічних порушень, працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати та повноцінно дбати про матеріальне забезпечення своєї дитини. Вище викладене й стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області 25.04.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 19.09.2011 року (справа № 2-3252/11). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.04.2012. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.05.2018 збільшено розмір аліментів, який було встановлено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області справа №127/22022/13-ц від 31.10.2013 на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , з 800,00 грн. щомісяця до 2000,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з дня набрання чинності рішення суду. Відповідач не регулярно сплачує аліменти і станом на 28.02.2023 він має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 11 994,58 грн., що підтверджується розрахунком-заборгованості по виконавчому провадженню № 41102758. Спільний син [PERSON] знаходиться на постійному огляді в лікаря-ортопеда-травматолога, оскільки має S-подібний сколіоз грудного відділу хребта та плоско-вальгусні стопи, що підтверджується відповідними довідками лікарів. В зв`язку з чим, [PERSON] постійно потрібно проходити оздоровчі масажі, купувати спеціальне ортопедичне взуття та устілки, відвідувати корекційні заняття з ЛФК, щоб не провокувати погіршення стану здоров`я. У період з 2020 по 2022 рр. [PERSON] відвідував заняття з оздоровчо-фізичної реабілітації і за цей період [PERSON] було сплачено 15 200,00 грн., що підтверджується довідкою 2022 ГО дитячий спортивно-оздоровчий клуб «Патріот» № 10/22 від 12.10.2022. Крім цього, [PERSON] регулярно з 10.03.2021 по сьогоднішній день проходить ортодонтичне лікування з розширення верхньої щелепи та налаштування правильної функції роботи м`язів зубно-щелепної системи, що підтверджується консультативним висновком лікаря від 10.03.2021 та відповідною довідкою. Відповідно до довідки від ФОП [PERSON] позивачем було понесено витрати на лікування сина загальною сумою 10 590,00 грн., з яких: протягом 2021 року 7 400,00 грн., протягом 2022 року 1 540,00 грн., протягом 2023 року 1 650,00 грн. Однак, згідно із копіями відповідних актів виконаних робіт на надання стоматологічних послуг, у зв`язку із захворюванням сина позивач понесла додаткові витрати на лікування загальною сумою 8 590,00 грн., з яких: протягом 2021 року 5 400,00 грн., протягом 2022 року 1 540,00 грн., протягом 2023 року 1 650,00 грн. Твердження позивача, що нею було витрачено 10 810, 00 гривень на ортодонтичне лікування з розширення верхньої щелепи та налаштування правильної функції роботи м`язів зубно-щелепної системи сина [PERSON] в ході розгляду справи підтвердження не знайшли. Загалом, розмір понесених позивачем додаткових витрат становить 23 790,00 грн. (15 200,00 грн. + 8\~590, 00 грн.), які документально підтверджені. Частиною першою статті 15\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 180\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 статті 181\~СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із частиною 1\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. У п.18 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що відповідно до\~ст.\~185\~СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Відповідно до частини 2 статті 185\~СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз наведених норм закону вказує на те, що базові постійні потреби дитини покриваються за рахунок аліментів. Проте, в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку або хронічну хворобу, тощо. Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Відповідно до частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) та 09 вересня 2019 року в справі № 344/5315/18 (провадження № 61-6722св19). Суд звертає увагу на те, що виховання дітей передбачає спільне забезпечення батьками їх інтересів та розвитку, одночасно батьки між собою повинні обумовлювати та узгоджувати не обов`язкові та відворотні витрати, а також обговорювати та погоджувати додаткові витрати, які не викликані особливими обставинами і можуть в майбутньому призвести до виникнення спору. (постанова Вінницького апеляційного суду у справі №127/5729/21 від 28.12.2021 року). На переконання суду відповідач, як батько спільної з позивачем дитини, зобов`язаний брати рівну з позивачем матеріальну участь у додаткових витратах на сина, що обумовлені його хворобами, а понесені позивачем, у відповідній частині, витрати на лікування є розумними. Однак, судом встановлено необґрунтоване завищення таких витрат на шкоду відповідачу. Підсумовуючи викладене суд констатує, що позивачем понесено додаткові витрати, пов`язані з хворобою спільної дитини сторін [PERSON] , в розмірі 23 790,00 гривень, тому визначає, що додаткові витрати, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становлять 11 895,00 гривень, тобто половину тих коштів, які витрачені позивачем. З огляду на викладене позов підлягає до часткового задоволення. Розподіл судових витрат зі сплати судового збору суд проводить відповідно до ст.141 ЦПК України. Зважаючи, що позивач відповідно до Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнена від сплати судового збору, а позов суд задовольняє частково, з відповідача на користь держави необхідно стягнути 981,97 гривень судового збору. На підстав викладеного,

Outcome: partial