Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

позивачка [PERSON] 23.05.2023 подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позов, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 02.07.2006 Дернівською сільською радою Кам`янка-Бузького району, Львівської області, актовий запис № 3 та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 24 000 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу подання позову до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що сторони з 02.07.2006 перебувають у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований Дернівською сільською радою Кам`янка-Бузького району, Львівської області. Від спільного подружнього життя у сторін народилося четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з протилежними поглядами на шлюб та сім`ю. Вважає, подальше життя з відповідачем неможливе як і неможливе збереження їх сім`ї, так як це суперечить її інтересам та інтересам дітей. Щодо стягнення аліментів, то зазначає, що відповідач як батько зобов`язаний утримати їхніх спільних з нею дітей, однак добровільно відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на дітей, які проживають з позивачкою та перебувають на її повному утриманні, а тому просить стягувати аліменти. 23.05.2023 вказана цивільна справа передана судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області, який визначений згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 01.06.2023 було відкрито провадження у справі, розгляд визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надіслала заяву, в якій просила суд розгляд справи здійснювати без її участі. Позовні вимоги підтримує і просить задоволити їх в повному в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзив не подав, однак на адресу суду надіслав заяву, в якій просив суд розгляд справи проводити у його відсутності. Позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, щодо позовної вимоги про стягнення аліментів поклався на розсуд суду. Враховуючи зазначені обставини, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів. Водночас, судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 02.07.2006 Дернівською сільською радою Кам`янка-Бузького району, Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 3, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (арк. справи 5). Від шлюбу сторони мають четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.03.2009, [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.05.2012, [PERSON] , [INFO] що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.11.2014, [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.06.2016 (а.с.6-9). Позивач, вказуючи, що спільне життя і збереження її шлюбу з відповідачем є неможливим і суперечить її інтересам, на підставі ст. 110 СК України звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вирішуючи цей сімейний спір між сторонами, суд виходить з наступних мотивів та норм права. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, то суд відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України постановляє рішення про розірвання шлюбу. З`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі як подружжя та обставини їх життя, зокрема відсутність між ними взаємного розуміння, поваги, любові, припинення між ними шлюбних відносин, маючи чотирьох неповнолітніх дітей, те, що сторони не виявили бажання примиритись, зберегти сім`ю, натомість позивачка наполягала на розірванні шлюбу, про що подала відповідну заяву, разом з тим враховуючи заяву відповідача, згідно якої останній погодився на розірвання шлюбу суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя. Відтак суд дійшов висновку, що є підстави для розірвання шлюбу між сторонами, а тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи положення ст. 113 СК України, а також заяву позивачки, в якій вона просила залишити їй прізвище отримане в шлюбі, суд залишає за позивачем її право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем: « [PERSON] ». Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів суд виходить з наступних, встановлених обставин справи та відповідні до них правовідносини. Як встановлено судом, сторони у справі є батьками чотирьох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. Так, позивачка у позовній заяві вказала, що відповідач добровільно ухиляється від свого обов`язку утримувати їхніх неповнолітніх дітей. Відтак, суд встановив, що між сторонами виник спір щодо обов`язку відповідача як батька утримувати дітей, який регулюється нормами Глави 15 "Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання" Розділу ІІ Сімейного кодексу України. Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У свою чергу суд встановив, що відповідач не виконує свого батьківського обов`язку щодо утримання дітей. Позивач просить суд визначити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З урахуванням наведених положень закону при визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений законом станом на час розгляду справи, вік та стан здоров`я дітей, а також те, що у суду відсутні відомості про те, що відповідач є непрацездатною особою чи те, що на його утриманні є інші діти чи непрацездатні особи, і відповідач таких не надав, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей сторін щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 20 000 грн., такий розмір аліментів на думку суду є обґрунтований, справедливий, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дітей та такий, що підлягає до стягнення з відповідача. Що ж стосується визначеного позивачем розміру аліментів, суд вважає такий дещо завищеним, оскільки обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків в рівній мірі, в тому числі на позивачку. Відтак позовна вимога [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. З урахуванням того, що позовні вимоги позивача в частині розірвання шлюбу задоволено повністю, тому в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає розмір судових витрат. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню в користь позивачки 1073,60 грн. судового збору за подання позовної заяви. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. З урахуванням задоволених вимог позивача в частині стягнення аліментів, яка згідно п.3 ч.5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, то на відповідача покладаються судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1073,60 грн за подання позовної заяви позивачкою (на підставі ставок, що діяли на момент вчинення процесуальної дії) і підлягають стягненню в дохід державного бюджету України.

Outcome: partial