Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , відповідно до якого просить: 1. Розірвати шлюб між позивачем, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис від 04.07.2015 №1099. 2. Стягнути на користь позивача на утримання дитини аліменти з [PERSON] у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. 3. Відновити дошлюбне прізвище позивача [PERSON] . Обгрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що 04 липня 2015 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1099. Прізвище до державної реєстрації шлюбу мала [PERSON] , після реєстрації змінила на [PERSON] . Від шлюбу подружжя має сина - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати разом з нею. Спір між батьками дитини щодо місця проживання спільної дитини відсутній. Спору про поділ майна не має. Спільне життя з Відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. У них різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Відповідач з разом з сім`єю не проживає з грудня 2022, будує нові стосунки та нову сім`ю, контакт та спілкування з позивачем та їх дитиною не підтримує, увагу та піклування дитині не приділяє. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя з Відповідачем та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам як позивача, так і відповідача. Строк для примирення просить не надавати. Зазначає, що відповідач самостійно та в достатньому обсязі не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини позивач самостійно не може забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) оскільки працює та має постійний та достатній дохід, інших осіб на утриманні не має. Ухвалою судді\~Київського районного\~суду м. Харкова\~від 23.06.2023 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивач у судовому засідання не з`явилась, 24.07.2023 подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без участі сторін, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.23). Відповідач у судовому засідання не з`явився, 24.07.2023 подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, вказавши, що проти позовних вимог не заперечує (а.с.22). Суд, дослідивши надані документи і матеріали, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив наступні факти. 04 липня 2015 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що 04 липня 2015 року складено відповідний актовий запис № 1099 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 15). [INFO] народився [PERSON] , про що 11 серпня 2016 року складено відповідний актовий запис №796 у Червонозаводському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Червонозаводським районним у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 11.08.2016 (а.с.8). Дитина [PERSON] проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання (а.с.13,14,24). Так, відповідно до ст.\~ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі\~ст. 109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка , і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить із того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Вимоги щодо розподілу майна не пред`являлись. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, зважаючи на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за можливе відновити позивачу прізвище « [PERSON] ». Щодо стягнення аліментів на утримання дитини суд зазначає наступне. Відповідно до вимог\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України\~визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 Сімейного кодексу України\~визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17\~постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3\~ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження»\~він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно до\~ст. 191 ч. 1 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищевикладене, обов`язок обох батьків утримувати дитину, а також, що відповідач не заперечує проти позовних вимог, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Таким чином,\~ враховуючи конкретні обставини справи, позовні вимоги про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір", з відповідача стягуються судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог. Відповідно до вимог ст.\~141\~та\~142 ЦПК України, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за вимогу про розірвання шлюбу, решту стягує з відповідача на користь позивача. Також з відповідача стягує 50% за позовну вимогу про стягнення аліментів на дитину на користь держави. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved