Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 20.11.2004 року. Позовні вимоги мотивує тим, що від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак, сімейне життя з відповідачем не склалося.З літа 2021 року між сторонами стали виникати непорозуміння з приводу сімейного життя. З початку війни в Україні вона з дітьми поїхала з України і фактично сім`я перестала існувати. З того часу господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, мешкають окремо один від одного. Примирення вважає неможливим, пояснила, що подальше збереження шлюбу є недоцільним та буде суперечити її інтересам. Наполягає на розірванні шлюбу, після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». У судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з`явилися, в позовній заяві та заяві представника позивача, яка надійшла на адресу суду, просять справу слухати без їхньої участі, позов задоволити в повному об`сязі. Враховуючи представлені документи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та її представника. На адресу суду надійшли заяви відповідача з аналогічними між собою змістом і вимогами від 28.12.2022 року, від 16.02.2023 року, від 05.07.2023 року. Відповідач заперечує проти розірвання шлюбу, вважає, що сім`ю можна зберегти. Зазначає, що знаходиться за кордоном і не зможе з`явитися в судове засідання для надання особистих пояснень до закінчення воєнного стану. Просить розгляд справи зупинити. Неодноразові вимога відповідача про зупинення провадження у справі до закінчення воєнного стану з метою явки в судове засідання і дачі особистих пояснень по суті спору, пошуку адвоката є необгрунтованою, оскільки підстави для зупинення провадження у справі передбачені ст.ст. 252, 252 ЦПК України, в переліку яких відсутня вказана відповідачем підстава. Разом з тим, відповідач не був позбавлений можливості надати особисті пояснення в судовому засіданні відповідно до ст.212 ЦПК України в режимі відеоконференції. Відповідну заяву [PERSON] до суду не подавав. Так як відповідач у судове засідання не з`явився, про слухання справи належним чином повідомлявся, клопотань, які б перешкоджали проведенню судового розгляду справи, від нього до суду не надходило, враховуючи представлені докази, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Згідно з ч.5\~ст.279 ЦПК України\~розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи те, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до\~ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.5\~ст.268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежновід того, яке рішенняпроголошено - повнечискорочене). Датою ухваленнярішення, ухваленого за відсутностіучасниківсправи, є дата складенняповного судового рішення. Оглянувши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушуванн яжінки та чоловіка до шлюбу не допускається, що повністю узгоджується з положеннями ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Частиною 3, 4 ст.56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до вимог ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , шлюб між сторонами зареєстровано 20.11.2004 року. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. В ході судового розгляду встановлено, що сторони припинили подружні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету. Позивач навів мотиви погіршення стосунків такі, як непорозуміння в сімейних відносинах. Дані обставини свідчать про порушення інтересів позивача в разі продовження шлюбу. При вирішення спору по суті суд виходить із того, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, оскільки сім`я розпалася і збереження її неможливе.Окрім цього, розірвання шлюбу не суперечитиме інтересам спільних дітей сторін. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить суд не стягувати судові витрати з відповідача.

Outcome: approved