Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, обґрунтовуючи вимоги тим, що концерн «Міські теплові мережі» у період з березня 2015 року по січень 2021 року надав послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму 52060,29 грн., де мешкають відповідачі, які оплату за надані послуги не здійснювали, у зв`язку з чим станом на 18.03.2021 утворилась заборгованість у розмірі 52060,29 грн., яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів, а також судові витрати по сплаті судового збору, які були ним понесені у зв`язку зі зверненням із позовом до суду. Представник позивача звернувся із заявою про розгляд справи без його участі, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась. До суду надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Просить в задоволенні позовних вимог відносно неї відмовити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, повідомлені про розгляд справи в порядку, встановленому ЦПК України. Відповідачі відзиву на позов не подали, причини неявки суду не повідомили, із заявою про розгляд справи у їх відсутність до суду не звертались. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК УРСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором чи законом. За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. За нормами ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. За змістом статті 24 ч. 3 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Відсутність відповідного договору не є підставою для відмови у стягненні заборгованості за послуги опалення, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією в даних правовідносинах є надання послуг та їх отримання відповідачем. Статутом Концерну «МТМ» зазначено, що основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Концерн «МТМ» є виконавцем послуг з виробництва та постачання теплової енергії призначеної для централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, що постачається до житлового приміщення шляхом транспортування через магістральні теплові мережі та внутрішньо-домові розподільчі системи, в тому числі до приміщення квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] . В позовній заяві позивач просить стягнути заборгованість за послуги, що були надані за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок - [NUMBER] ). Відповідно до довідки щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, за вказаною адресою особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я [PERSON] .. Заборгованість за вказаним особовим рахунком за період з 01.03.2015 по 31.01.2021 складає 52060,29 грн. Відповідно до довідки Концерну «МТМ», на відповідачку [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] та станом на 01.11.2021 заборгованість за надані послуги відсутня. Крім того, 25.01.2022 [PERSON] продала 2/5 частки квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу частки квартири від 25.01.2022. Згідно акту № 94978286 звірки взаємних розрахунків від 24.05.2023, складеного між Концерном «Міські теплові мережі» в особі начальника відділу договірної та претензійно-позовної роботи [PERSON] та [PERSON] , за період з листопада 2021 року по травень 2023 року заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у [PERSON] відсутня. Оскільки, позивач просить стягнути солідарно заборгованість з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по особовому рахунку № [NUMBER] , який оформлений на [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , однак, в судовому засіданні встановлено, що дана квартира являється квартирою спільного заселення, відповідачка [PERSON] в спірний період проживала в даній квартирі, але мала свій окремий особовий рахунок № [NUMBER] , за яким заборгованість відсутня, тому вона не несе відповідальності за борги по особовому рахунку № [NUMBER] , який відкритий на [PERSON] . Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, з`ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості з [PERSON] за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води слід відмовити. Відповідно до розрахунку суми заборгованості по особовому рахунку [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , заборгованість за період з 01.03.2015 по 31.01.2021 складає 52060,29 грн. Згідно доводів позову, за вказаний період заперечень з боку споживачів на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення на адресу концерну не надходило. Відсутність укладеного між сторонами договору не виключає обов`язку здійснювати оплату фактично отриманих послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склались фактичні договірні відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, що регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України, що регулюють договірні відносини, Житловим кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005р. Між сторонами виникли правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, що регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України, що регулюють договірні відносини, Житловим кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005р. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно зі звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено обов`язок відповідача, як споживача послуг позивача, своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії, а за ст. 25 вказаного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року за №630, плата за надані послуги вноситься щомісячно. Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК УРСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. За таких обставин, оцінивши досліджені докази, суд вважає, що відповідачі порушили зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача заборгованість за надані послуги у сумі 52060,92 грн. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України витрати позивача по оплаті судового збору у сумі 2270,00 грн. підлягають стягненню з відповідачів [PERSON] , [PERSON] . Відповідачкою [PERSON] при подачі заяви про перегляд заочного рішення було сплачено судовий збір у розмірі 536,80 грн., що підтверджується квитанцією та який, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з позивача на користь відповідачки [PERSON] . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частина 6 ст.137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження витрат на правничу допомогу відповідачкою надано договір про надання правової допомоги від 17.05.2023, рахунок № б/н від 24.05.2023, акт приймання-передачі надання послуг за договором про надання правової допомоги від 24.05.2023, квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 24.05.2023. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що від відповідача в порядку ч.6 ст. 137 ЦПК України, не надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, та/або їх необґрунтованості, які підлягають розподілу між сторонами, також характер справи, її значення для позивача, обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, та приходить до висновку, що понесені відповідачкою [PERSON] витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги слід покласти на позивача у розмірі 5000,00 гривень.

Outcome: partial