Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких діяла адвокат Букатюк М., звернулися до суду із вказаним позовом та просили усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] . Вимоги заяви обґрунтовано тим, що позивачі є спадкоємцями за заповітом померлої бабусі [PERSON] . Згідно заповіту померла, належний їй житловий будинок, господарські споруди, земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства заповіла онуку [PERSON] , державні акти на право власності на земельні ділянки - онуці [PERSON] . Після смерті бабці позивачі звернулися до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Також до нотаріуса звернулися спадкоємці за законом: [PERSON] , дочка спадкодавця, [PERSON] , син спадкодавця - відповідач по справі, [PERSON] , онук спадкодавця, [PERSON] , онук спадкодавця за правом представлення відповідно до ст.1266 ЦК України на ту частку спадкового майна, яка б належала його батьку (сину спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] ). 14.07.2021 [PERSON] , 19.07.2021 [PERSON] отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 17/19 частки зазначеного в заповіті майна. Свідоцтво про право на обов`язкову частку у спадщині на підставі ст.1241 ЦК України на 2/19 частки ще не видано. Вказана частка мала б належати відповідачу [PERSON] , який, як вважають позивачі, має бути усунений від права на спадкування відповідно до ст.1224 ЦК України. Відповідачу відмовлено нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з чим він звернувся до суду з позовом про визнання права власності на частки земельних ділянок в порядку спадкування за законом. Усунення відповідача від спадкування обґрунтовують також тим, що померла бабуся тривалий час хворіла, потребувала медичного огляду та постійного лікування. З кожним роком стан здоров`я бабусі погіршувався та у цей час догляд за нею здійснювали тільки позивачі. Відповідач натомість ухилявся від допомоги бабусі, не провідував її у лікарні, не допомагав продуктами харчування. Протягом останніх двох років бабуся потребувала стороннього догляду та допомоги та такий догляд з 06.12.2018 по 17.09.2020 здійснював позивач [PERSON] 17.07.2020 бабуся перенесла інсульт, після чого була у безпорадному стані, лежачою, потребувавши стороннього догляду та допомоги. Відповідач, будучи сином бабусі, жодного разу її не провідав, не доглядав, не годував, при тому, що таку можливість мав, адже проживає в тому ж селі, що і бабуся. Відмову у допомозі мотивував тим, що доглядає той, на кого складений заповіт, тобто позивачі. Весь тягар догляду за бабусею ліг на плечі [PERSON] , який в той час на утриманні мав дружину та малолітню дитину. Позивачка [PERSON] допомагала братові доглядати за бабусею, однак через роботу догляд здійснювала у період відпустки. Вважають, що відповідач фактично залишив матір без допомоги, коли та фактично перебувала у безпорадному стані і потребувала її. На день смерті бабусі 17.09.2020 з нею був зареєстрований та проживав [PERSON] , який і займався її похованням. Провадження у даній справі відкрито 16.06.2022 суддею Ульяніч І.В., справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. 11.07.2022 представник відповідача [PERSON] - адвокат Візінський В.В. подав відзив на позовну заяву, де просив у задоволенні позову відмовити. У відзиві зазначив, що [PERSON] , будучи старшим сином, проживаючи разом з батьками, допомагав їм по господарству, брав участь у побудові житлового будинку, де проживала мати, за власні кошти купував будівельні матеріали. Після одруження відповідач почав проживати окремо від батьків, однак допомагав в силу можливостей, з врахуванням того, що мав сім`ю. Вважає, що позивачами не доведено факту ухилення відповідача від надання допомоги [PERSON] та в необхідності надання такої допомоги, а саме в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. 21.07.2023 представник позивачів - адвокат Букатюк М.В. подала відповідь на відзив, де вказала, що саме протягом останніх важких років життя матері відповідача, коли вона перебувала у безпорадному стані, він не проживав з нею, не допомагав, не підтримував, навпаки, ухилявся від будь-якої допомоги матері, навіть після смерті не займався її похованням, а тому відповідач повинен бути усунутим від спадкування за законом у зв`язку з ухиленням від надання допомоги спадкодавцю, який через тяжку хворобу знаходився у безпорадному стані. Ухвалою від 10.08.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання викликано свідків. Згідно повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, проведеного 20.01.2023 на підставі розпорядження керівника апарату суду № 42 від 20.01.2023, для розгляду вказаної справи визначено суддю Андріюк І.Г. Ухвалою від 01.02.2023 справу прийнято до провадження суддею Андріюк І.Г., призначено судове засідання. Ухвалою від 21.02.2023 клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] та представника відповідача - [PERSON] у зв`язку із зміною складу суду про виклик свідків задоволено. Викликано для допиту у судовому засіданні свідків. Судове засідання 29.03.2023 не відбулося у зв`язку з відсутністю електроенергії у приміщенні суду. Судове засідання 26.04.2023 не відбулося через неявку учасників справи. У зв`язку з клопотанням представника відповідача про відкладення розгляду справи, судові засідання 18.05.2023, 08.06.2023 не відбулися. У судовому засіданні 28.06.2023, 27.07.2023 представник позивачів - адвокат Корчевий М.С. позов підтримав, просив задовольнити. Наголосив, що для усунення від права спадкування мають значення наступні обставини: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи, що в даному випадку мають місце. Вважає, що відповідач умисно ухилився від надання допомоги померлій матері, хоча мав можливість таку допомогу надати. У судовому засіданні 27.07.2023 позивачі [PERSON] та [PERSON] просили вимоги позову задовольнити. Позивачка [PERSON] пояснила, що бабуся [PERSON] важко хворіла, у неї була паралізованою одна частина, останні два місяці перед смертю була несвідомою, та в цей час відповідач не здійснював за нею догляд. Позивач [PERSON] зазначив, що здійснював догляд за бабусею, коли вона потребувала допомоги, незважаючи на те, що мав сім`ю та новонароджену (на той час) дитину. Представник відповідача позовні вимоги заперечив, просив у задоволенні позову відмовити, оскільки факт умисного ухилення стороною позивача не доведено. Крім того, вказав, що неможливо усунути від права спадкування особу, яка має обов`язкову частку у спадковому майні. Відповідач [PERSON] просив у задоволенні позову відмовити. Пояснив, що між ним та родичами виник конфлікт, під час якого його вигнали з будинку, де проживала матір, тому він для уникнення подальшого конфлікту туди не приходив. Заперечив, що не відвідував матір у лікарні, повідомивши, що був там тричі, проте дійсно дуже короткий час, бо не може перебувати у лікарні в силу суб`єктивних причин. Підтвердив, що дійсно догляд за матір`ю не здійснював, оскільки була домовленість, що такий будуть здійснювати онуки, яким померла мати записала будинок. Коли мав можливість, то допомагав матері, проте не фінансово, бо сам є пенсіонером та має сім`ю. Крім цього, знає, що [PERSON] всі свої гроші віддавала онукам. У судовому засіданні 07.03.2023 допитано свідків. Зокрема, свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає у с.Якубівка та працює касиром у церкві. Живе на тій ж вулиці, що і померла [PERSON] , яку знала з 1964 року. Зазначила, що померла їй розповідала про те, що їй допомагав онук [PERSON] . Причин відсутності допомоги від сина [PERSON] , відповідача у справі, не знає. Відповідач проживає на іншій вулиці, має господарство, торгував молочною продукцією. Підтвердила, що онук [PERSON] організовував похорон, приїжджала онучка [PERSON] , про те, чи був на похороні відповідач не знає. Свідок [PERSON] є найближчою сусідкою позивача [PERSON] . Знає, що [PERSON] важко хворіла, за нею доглядали онук [PERSON] з дружиною, хоча у [PERSON] було троє дітей (один син загинув) Час від часу заходила до померлої. Свідку невідомо, чому не приходив відповідач. Біля матері жив син [PERSON] , а [PERSON] жив окремо, мав своє господарство. Знає, що похорон організовував онук [PERSON] та відповідач був на похороні. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою померлої [PERSON] пояснила, що у с.Якубівка проживає [INFO] , працювала у радгоспі з батьком позивача - [PERSON] . Батько позивача помер, діти залишились проживати у бабусі, а пізніше з мамою переїхали у с.Рашків, проте до бабусі приходили постійно. [PERSON] говорила, що хата для дітей. Коли захворіла, онук [PERSON] їй привозив воду і їжу, з дружиною доглядав за нею. [PERSON] похоронив бабцю. В останні роки життя [PERSON] потребувала сторонньої допомоги, син [PERSON] мав можливість допомогти, оскільки у нього є господарство, проте не допомагав. Знає, що син [PERSON] через конфлікт у родині до будинку матері не заходив. На запитання відповідача, чи не бачила, що він приходив, відповідала, що не бачила, проте припустила, що міг відвідувати. Також свідок повідомила, що інколи приїжджала онука [PERSON] - позивачка у справі, оскільки проживала у іншій області. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою померлої [PERSON] повідомила, що остання жалілась їй, що син [PERSON] не допомагає. Свідок ніколи не бачила, що відповідач допомагав матері. Знає, що допомагав онук [PERSON] . Причиною того, чому не приходив син [PERSON] - відповідач у справі, вважає конфлікт із невісткою. Померла жила сама. Знає, що інша сусідка [PERSON] приходила її годувати, оскільки вона потребувала сторонньої допомоги. Вважає, що відповідач мав можливість допомогти, оскільки продавав молочну продукцію, проте матері нічого не давав. Воду бабусі возив онук [PERSON] , також він організував похорон померлої. Відповідач був присутній на службі. Свідок [PERSON] , який проживає у тому ж селі суду пояснив, що померла [PERSON] хворіла, була лежачою, тому думає, що потребувала допомоги. Знає, що допомагав онук [PERSON] , щодо онучки [PERSON] не знає, чи допомагала здійснювати догляд за бабусею. Про те, що син [PERSON] матері не допомагав знає, проте причини йому невідомі. Також знає, що відповідач мав господарство, продавав худобу, проте [PERSON] по молоко приходила до свідка. Свідок [PERSON] , яка є дочкою відповідача [PERSON] , пояснила суду, що її батько допомагав матері, брав її чоловіка допомагати садити [PERSON] город. Робили ремонтні роботи на вулиці. Повідомила, що останні два роки перед смертю бабуся захворіла, а за три тижні до смерті злягла. [PERSON] заборонила їй приходити до баби на похорон, бо у родині був конфлікт. Позивач [PERSON] з дружиною доглядали бабцю, проте не жили з нею. Вважає, що допомоги [PERSON] потребувала тоді, коли вже була лежачою, практично перед смертю. Її дочка проживала у Дрогобичі, онучка [PERSON] приїжджала рідко. Одного разу свідок прийшла провідати бабусю, проте хата була зачинена і нікого біля бабусі не було. На похороні відповідач, її батько, був. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знав родину та допомагав померлій. Свідку відомо, що [PERSON] допомагав матері та приходив до неї. Живе на іншому кінці села, обставин хвороби [PERSON] не знає. Суд, вислухавши позивачів та їхнього представника, відповідача та його представника, свідків, дослідивши письмові докази, вважає за доцільне зазначити наступне. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи законних інтересів. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. Так, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17.03.2020 року, виданим виконкомом Рашківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне померлій майно. Згідно копії заповіту, наявного у матеріалах справи, від 28.03.2017 [PERSON] належний їй житловий будинок і господарські споруди та земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства заповіла онуку [PERSON] ; належні державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЖ №157046 розміром 2,1574 га ріллі, ЯЖ №157187 розміром 0,2436 га сінокосів, що знаходяться у с.Якубівка, заповіла онуці [PERSON] . Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Згідно положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до положень статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] має право на обов`язкову частку у спадщині на підставі ст.1241 УК України у розмірі 2/19, проте у видачі свідоцтва йому відмовлено, тому він звернувся до суду із позовом про визнання права власності на частки земельних ділянок в порядку спадкування за законом та справа перебуває на розгляді в суді. На підтвердження вказаних обставин сторона позивача не надала відповідних доказів, проте ці обставини зазначені у позовній заяві та наведене сторонами у судовому засіданні не спростовано. Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку. Отже, перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. Відповідно до частини 3 статті 1235 Цивільного кодексу України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 69 Закону України «Про нотаріат» ( зі змінами від 20.10.2014 Закону № 1709-VII), п.п. 5.5 п. 5 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 1-12 року № 296/5, нотаріус перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 Цивільного кодексу України. Отже, позивачі не оспорюють самого факту належності відповідача [PERSON] до осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, а покликаються на факт його ухилення від надання допомоги померлій [PERSON] , що перебувала у безпорадному стані внаслідок похилого віку, хвороби, та потребувала сторонньої допомоги. Правові підстави усунення спадкоємців від права на спадкування врегульовано статтею 1224 ЦК України. Позивачі як на підставу своїх вимог про усунення відповідача [PERSON] від права на спадкування посилаються на те, що останній ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, яка через хворобу була у важкому стані, хоча мав можливість таку надавати. Надана суду медична документація, зокрема, довідка №6, видана [PERSON] КП Городенківський некомерційний центр первинної медичної допомоги Городенківської міської ради 31.05.2022, свідчить, що [PERSON] , 1935 року народження, проживала у с.Якубівка. Знаходилась на «Д» обліку у сімейного лікаря та невролога із діагнозом: «Кардіосклероз дифузний ст.2 Б. Гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, гіпертонічне серце, ризик високий. Хвороба Паркенсона». Протягом останніх двох років життя потребувала стороннього догляду. За даними епікризу №2992 [PERSON] перебувала у реанімаційному відділі з 17.07.по 30.07.2020 з діагнозом «Гостре порушення по типу геморагічного інсульту в лівій гемісфері головного мозку з правобічним геміпарезом, моторною афазією». За даними посмертного епікризу із медичної карти [PERSON] від 17.09.2020 остання з 2002 року знаходилась на «Д» обліку з приводу ішемічної хвороби серця. Лікувалася амбулаторно та стаціонарно. Померла від наростаючої серцево-судинної недостатності. Також позивачі у позовній заяві та представник позивачів у судовому засіданні посилались на те, що саме [PERSON] здійснював догляд за бабусею увесь час, поки вона хворіла та в обґрунтування позову покликались на сукупність обставин, передбачених в частині 5 статті 1224 ЦК України: безпорадний стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування; ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві яке полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, пов`язане з винною поведінкою. Згідно довідки, виданої Рашківським старостинським округом Коломийського району Івано-Франківської області від 30.05.2022 №14-68, [PERSON] , [INFO] , на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] та до складу її сім`ї входив [PERSON] , [INFO] (онук). Матеріалами справи, зокрема, листом заступника начальника управління соціального захисту населення Коломийської РДА від 30.05.2022 №1110/04-10/14 підтверджується, що [PERSON] перебував на обліку як одержувач, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 №832 компенсаційної виплати по догляду за [PERSON] , [INFO] , з 06.12.2018 по 17.09.2020 (по день смерті підопічної). Також згідно рішень Управління праці про призначення допомоги від 10.01.2019 та від 29.09.2020 [PERSON] отримував компенсаційні виплати по догляду на [PERSON] . Частинами 5, 6 ст.1224 ЦК України визначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 роз`яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Доказами безпорадності спадкодавця можуть бути документи, що підтверджують тяжкість стану здоров`я: виписки з історії хвороби, амбулаторні картки, висновки медичних закладів, документи про інвалідність тощо. Отже, безпорадність особи пов`язана саме зі станом її здоров`я. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини (постанова від 30.08.2019 у справі №589/3209/16-ц, постанова від 22.10.2018 у справі №644/7044/15-ц). Крім цього, принципове значення має питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Також у справі №727/3905/16-ц ВС зазначив, що правове значення при вирішенні спору має доведеність сукупності обставин ухилення спадкоємця (умисні винні дії або бездіяльність) від надання допомоги при можливості її надання спадкодавцю, який перебуває у безпорадному стані через похилий вік чи хворобу; існує потреба спадкодавця в допомозі саме цього спадкоємця. Отже, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Суд вважає, що позивачами не доведено сукупність обставин, які мають значення у справах про усунення від права на спадкування, а саме: умисне ухилення відповідача від надання допомоги матері [PERSON] та потреба їй допомоги саме від відповідача [PERSON] . Крім того, позивачі не надали суду доказів того, що відповідач свідомо ухилявся від надання допомоги померлій [PERSON] , адже, як з`ясовано судом, між сторонами у справі був конфлікт, коли відповідача [PERSON] вигнали з будинку матері, що було перешкодою для нього її відвідувати, щоб не провокувати подальший конфлікт. Також не доведено, що померла [PERSON] потребувала допомоги саме від відповідача та просила його про це, адже отримувала таку від онука [PERSON] , який отримував компенсаційні виплати за догляд бабусі [PERSON] , онучки [PERSON] . Окрім цього, у судовому засіданні позивач ствердив, що не проживав з бабусею, а тільки приходив до неї. Даний факт підтвердили і деякі свідки. При цьому, у судовому засіданні відповідач пояснив причини, з яких не відвідував часто матір, а у лікарню приходив тільки тричі, бо не міг там перебувати, оскільки сам хворів та часто лікувався. Щодо фінансової допомоги, то як встановлено у судовому засіданні, померла [PERSON] її не потребувала від відповідача, адже отримувала пенсію та давала гроші онукам, які за нею здійснювали догляд, а доказів того, що потребувала матеріальної допомоги суду не надано. Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, що стороною позивача не доведено наявність фактів, передбачених ч.5 ст.1224 ЦК України, за яких спадкоємець може бути усунений від спадкування. З огляду на викладене, позов про усунення від права на спадкування задоволенню не підлягає. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, відносить судові витрати за рахунок позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed