Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

15.07.2022 року ПАТ «МОТОР СІЧ» звернулося до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.07.2022 року цивільну справу № 336/3086/22 направлено за підсудністю до Комунарського районного суду м. Запоріжжя. 08.08.2022 року цивільна справа № 336/3086/22 надійшла до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Згідно з автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено та передано судді Кулик В.Б. Ухвалою суду від 09.08.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В обґрунтування позову позивач зазначив, що між ПАТ «МОТОР СІЧ» та [PERSON] були укладені договори грошової позики № 12273/17-К (ГБ) від 25.09.2017 року на суму 70\~000,00 грн.; № 9386/18-К(ГБ) від 04.06.2018 року на суму 70\~000,00 грн.; № 17132/18-К(ГБ) від 20.11.2018 року на суму 30\~000,00 грн. Відповідно до п. 1.1 договорів позивач зобов`язувався надати відповідачу у власність грошові кошти, а відповідач зобов`язувався повернути позивачу такий саме розмір грошових коштів. Відповідно до п. 2.2 договору строк повного повернення позики за договором № 12273/17-К (ГБ) від 25.09.2017 року складає 48 місяців, починаючи з жовтня 2017 року, щомісячний платіж 1\~458 грн. 34 коп.; № 9386/18-К(ГБ) від 04.06.2018 року складає 48 місяців, починаючи з липня 2018 року, щомісячний платіж 1\~458 грн. 34 коп.; № 17132/18-К(ГБ) від 20.11.2018 року складає 36 місяців, починаючи з грудня 2018 року, щомісячний платіж 833 грн. 34 коп. На підставі особистої заяви відповідача зазначені позики повинні були погашатись (утримуватись) позивачем із заробітної платні. Втім, 25.07.2019 року відповідача було звільнено з ПАТ «МОТОР СІЧ» у зв`язку з скороченням чисельності персоналу позивача. Тобто, з 26.07.2019 року починається строк для повернення позик та порушення умов договору. 26.07.2019 року своєю власною заявою, складеною на ім`я головного бухгалтера ПАТ «МОТОР СІЧ», відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати суму заборгованості за договорами грошової позики через касу підприємства після свого звільнення. Втім, жодного погашення існуючої суми заборгованості відповідачем за весь цей час не було здійснено в касу позивача. Пунктом 5.1 договорів встановлено, що у разі виникнення суперечок з питань, які складають предмет договору, сторони вирішують шляхом переговорів. Позивач скористався цим правом і надіслав на адресу відповідача претензію № 1573/СПО від 25.06.2021 року з вимогою повернення залишку грошової позики у розмірі 112\~291 грн. 38 коп. 30.06.2021 року претензія була отримана за місцем прописки [PERSON] , про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 30.06.2021 року. Проте відповіді відповідача по претензії так і не було отримано позивачем. Своїми діями відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, встановлені договорами та норми діючого законодавства України, а саме: ст. ст. 526, 530, ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 625, ч. 1 ст. 1049 ЦК України. Відповідно до п. 4.1. договорів «у разі порушення своїх обов`язків по договору сторони несуть відповідальність, визначену договором та діючим в Україні законодавством». У п. 4.2 договорів зазначено, що при простроченні повернення позики (її частини) позичальник додатково сплачує відсотки в розмірі 3% річних від простроченої суми до моменту повернення позики. З 26.07.2019 року починається період прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем за договорами. Загальна заборгованість відповідача за даними договорами (112\~291 грн. 38 коп.) з урахуванням індексу інфляції (32\~971 грн. 30 коп.) та 3% річних (9\~875 грн. 49 коп.) на 30.06.2022 рік становить 155\~138 грн. 17 коп. У зв`язку з порушенням зобов`язання за договором, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач має заборгованість в розмірі 155\~138 грн. 17 коп. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд: стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «МОТОР СІЧ» суму заборгованості за договорами № 12273/17-К(ГБ) від 25.09.2017 року, № 9386/18-К(ГБ) від 04.06.2018 року, № 17132/18-К(ГБ) від 20.11.2018 року у розмірі 112\~291 грн. 38 коп.; інфляційне збільшення суми заборгованості у розмірі 32\~971 грн. 30 коп.; 3% річних від суми заборгованості у розмірі 9\~875 грн. 49 коп. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2 481,00 грн. 09.05.2023 року до суду надійшов відзив на позов. Заперечення проти позову мотивовані наступним. Як вбачається з позовної заяви, що між ПАТ «МОТОР СІЧ» та [PERSON] були укладені договори грошової позики, а саме: № 12273/17-К(ГБ) від 25.09.2017 року; № 9386/18-К(ГБ) від 04.06.2018 року; № 17132/18-К/(ГБ) від 20.11.2018 року. Позивачем на виконання умов договорів відповідачу були видані кошти на суми 50\~000,00 грн., 20\~000,00 грн., 50\~000,00 грн., 20\~000,00 грн., 30\~000,00 грн., загальна сума складає 170\~000,00 грн. Факт видачі та отримання [PERSON] коштів позивач підтверджує видатковими касовими ордерами. 26.07.2019 \~ \~ \~ \~року [PERSON] своєю власною заявою, складеною на ім`я головного бухгалтера ПАТ «МОТОР СІЧ», взяв на себе зобов`язання сплачувати суму заборгованості за договорами грошової позики через касу підприємства після його звільнення. Відповідач щомісячно через касу ПАТ «МОТОР СІЧ» повертав грошові кошти та виплатив повністю суму позики. Отже, відповідачем було повністю сплачено суми грошового зобов`язання за договорами позики, а тому наразі у нього жодної заборгованості перед ПАТ «МОТОР СІЧ» не існує. Підтвердженням сплати повної суми позики слугують квитанції про сплату позики. Однак на даний час у [PERSON] відсутня можливість надати ці квитанції суду через військові дії на території України, але ці квитанції, відомості проплат наявні на підприємстві ПАТ «МОТОР СІЧ». З позовної заяви ПАТ «МОТОР СІЧ» вбачається стягнення з [PERSON] інфляції та 3% річних від суми заборгованості за період з 26.07.2019 року по 30.06.2022 рік. Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Оскільки позивач у період дії воєнного стану стягує інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 32\~971 грн. 30 коп. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 9\~875 грн. 49 коп., тож відповідач звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а тому стягненню суми інфляції та 3% річних не підлягають. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позові, просив його задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, довірив свої інтереси представляти адвокату Прядку Д.В., який проти позову заперечував, зазначив, що борг повністю погашено, а підстави для стягнення 3 % річних та інфляції відсутні, у зв`язку із запровадження воєнного стану. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що між ПАТ «МОТОР СІЧ» та [PERSON] були укладені договори грошової позики № 12273/17-К (ГБ) від 25.09.2017 року на суму 70\~000,00 грн.; № 9386/18-К(ГБ) від 04.06.2018 року на суму 70\~000,00 грн.; № 17132/18-К(ГБ) від 20.11.2018 року на суму 30\~000,00 грн. (а.с . 11-16). Доказом отримання грошових коштів [PERSON] є виписані наступні видаткові касові ордери, а саме: № 2837 від 27.09.2017 року на суму 50\~000,00 грн.; № 2847 від 28.09.2017 року на суму 20 000,00 грн.; № 894 від 05.06.2018 року на суму 50 000,00 грн.; № 902 від 06.06.2018 року на суму 20 000,00 грн.; № 1771 від 22.11.2018 року на суму 30 000,00 грн. (а.с. 17-25). Відповідно до п. 2.2 договору строк повного повернення позики за договором № 12273/17-К (ГБ) від 25.09.2017 року складає 48 місяців, починаючи з жовтня 2017 року, щомісячний платіж 1\~458 грн. 34 коп.; № 9386/18-К(ГБ) від 04.06.2018 року складає 48 місяців, починаючи з липня 2018 року, щомісячний платіж 1\~458 грн. 34 коп.; № 17132/18-К(ГБ) від 20.11.2018 року складає 36 місяців, починаючи з грудня 2018 року, щомісячний платіж 833 грн. 34 коп., шляхом внесення в касу позикодавця. На підставі письмової заяви позичальника можливе утримання із заробітної плати позичальника в рахунок погашення позики. Відповідно до п. 3.4 договору, в разі звільнення позичальника з роботи (за ініціативою адміністрації або за власним бажанням позичальника), тобто у випадку припинення трудових відносин між позичальником та позикодавцем до погашення усієї суми позики, наданої позичальнику відповідно до цього договору, сума неповерненого залишку підлягає обов`язковому поверненню позичальником шляхом внесення в касу позикодавця. При цьому сторони погодились, що в цьому випадку строк повернення позики визначається датою припинення трудових відносин. 25.07.2019 року відповідача було звільнено з ПАТ «МОТОР СІЧ» у зв`язку з скороченням чисельності персоналу позивача. 26.07.2019 року своєю власною заявою, складеною на ім`я головного бухгалтера ПАТ МОТОР СІЧ», відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати суму заборгованості за договорами грошової позики через касу підприємства після свого звільнення (а.с. 26). 25.06.2021 р. [PERSON] було направлено претензію на суму 112\~291 грн. 38 коп. непогашеної позики, однак до теперішнього часу відповідачем вказану суму не повернуто (а.с. 27-29). Доказів сплати вказаної суми заборгованості відповідач суду не надав. За клопотанням представника відповідача судом було витребувано з ПАТ «МОТОР СІЧ» копії квитанцій та наявну бухгалтерську документацію про сплату сум [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за договорами № 12273/17-К (ГБ) від 25.09.2017 року; № 9386/18-К(ГБ) від 04.06.2018 року; № 17132/18-К(ГБ) від 20.11.2018 року. На виконання вимог ухвали суду 02.08.2023 року на адресу суду надійшла копія довідки ПАТ «МОТОР СІЧ» за вих. № ГБ-6434 від 17.07.2023 року, відповідно до якої ПАТ «МОТОР Січ» підтверджує, що [PERSON] станом на 17.07.2023 року, має заборгованість по укладеним між сторонами договорам грошової позики, а саме: № 12273/17-К (ГБ) від 25.09.2017 року; № 9386/18-К(ГБ) від 04.06.2018 року; № 17132/18-К(ГБ) від 20.11.2018 року, яка залишається не сплаченою Сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ «МОТОР СІЧ» становить 112\~291 грн. 38 коп. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, позичені грошові кошти позивачу в повному обсязі не повернув, тому суд вбачає підстави для стягнення заборгованості за договорами № 12273/17-К (ГБ) від 25.09.2017 року; № 9386/18-К(ГБ) від 04.06.2018 року; № 17132/18-К(ГБ) від 20.11.2018 року, в розмірі 112\~291 грн. 38 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відтак положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30.03.2016 року у справі № 6-2168цс15, а також підтверджена постановою Верховного Суду від 19.03.2018 року у справі № 718/2080/17-ц. У розумінні наведених приписів, позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання. При цьому, базою (основою) для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, згідно з вимогами наведеної норми, є сума основного боргу, необтяжена іншими нарахуваннями. Такі ж висновки містяться у постанові Верховного суду від 12.03.2018 року у справі № 914/712/16. Виходячи з цього, базою нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат є сума основного боргу, що становить 112 291 грн. 38 коп. Окрім цього, згідно з розділом 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи, що первісно правовідносини, які виникли між сторонами випливають із договору позики, то відповідач, як позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України у період дії в Україні воєнного стану. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог (2481х72/100). На підставі викладеного,

Outcome: partial