Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

Позиція позивача , відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Позивач звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування позову зазначає, що він [PERSON] , перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано 05 квітня 2022 року, що доводиться копією рішення Хорольського районого суду Полтавської області від 05.04.2022 року по справі № 548/392/22. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що доводиться копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] та сина [PERSON] , [INFO] , що доводиться копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] . Після розірвання шлюбу колишня дружина [PERSON] проживала разом із двома неповнолітніми дітьми: [PERSON] та [PERSON] окремо від батька [PERSON] у домоволодінні своєї матері, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивач у добровільному порядку надавав кошти на утримання дітей. Однак, починаючи з 23.12.2022 року і на даний час неповнолітні діти: [PERSON] та [PERSON] , постійно проживають зі своїм батьком [PERSON] , та перебувають на його повному утриманні. Позивач самостійно забезпечує дітей матеріально: купує одяг, продукти харчування, забезпечує їх навчання та інтелектуальний розвиток. Згідно акту про фактичне проживання, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] , затвердженого КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» Житлово-експлуатаційна дільниця № 2 від 08.05.2023 року за вих. № 87 діти [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) з 29.12.2022 року і по даний час дійсно проживають за адресою: [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] ( [INFO] ). Позивач забезпечує навчання дітей. Так, [PERSON] навчається у 3Б класі спеціалізованої школи № 131 Святошинського району м. Києва, що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу від 04.05.2023 року за вих. № 70, а [PERSON] навчається у приватному вищому навчальному закладі «Європейський університет», що підтверджується договором про надання освітньої послуги № 95/02 від 02.02.2023 року. Таким чином, з кінця грудня 2022 року діти проживають лише із позивачем та перебувають на його повному утриманні. Натомість, Відповідач добровільно будь-якої матеріальної допомоги необхідної для утримання дітей не надає, чим порушує вимоги ст. 180 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Позивач, [PERSON] , змушений забезпечувати нормальний фізичний та духовний розвиток дітей, тоді як їх мати - [PERSON] , добровільно матеріальної допомоги для забезпечення дітям належного для їх розвитку рівня життя, не надає та самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. Стан здоров`я та матеріальне становище Відповідачки дозволяє їй утримувати своїх неповнолітніх дітей. Позивачу відомо, що Відповідач здійснює підприємницьку діяльність, отримує дохід і спроможна надавати матеріальну допомогу в розмірі необхідному і достатньому для забезпечення дітей, однак добровільно робити цього не бажає. 19 червня 2023 року старшому сину, [PERSON] , [INFO] виповнилося 9 років, відповідачка навіть в цей день не привітала сина з Днем народження, ні особисто, ні засобами телефонного зв`язку, хоча у дитини є особистий телефон по якому вона може зв`язуватися без будь яких перешкод. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, позивач змушений звертатися до суду з даною позовною заявою, прохаючи стягнути з Відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. 10.07.2023 року по справі було відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив та не просив розглянути справу в його відсутність, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити у справі заочне рішення, відповідно до вимогст. 280 ЦПК України. За змістом речення 2 частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частин 4,5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір"ю неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що доводиться копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] та сина [PERSON] , [INFO] , що доводиться копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] , які проживають із позивачем та перебувають на повному його утриманні. Норми права, застосовані судом. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ст.12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись на дитину визначається судом. Відповідно до п.п. 3 п. 17Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, судповинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становищедитиниі платника аліментів;наявність в останньогоіншихнеповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини,батьків,повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Мотивована оцінка аргументів сторін. Судом встановлено, що відповідач, [PERSON] є матір"ю неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , працездатна, може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у вигляді аліментів. Відповідно до ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Принцип рівноправності подружжя також передбачає рівність їх обов`язків щодо матеріального забезпечення їхніх дітей, яке, з огляду на вимоги сімейного законодавства не може бути меншим від рівня, необхідного дитині для гармонійного розвитку, а тому з огляду на наявність матеріального обов`язку батька, який є працездатним та має можливість надавати мінімальну фінансову допомогу дитині, суд не може прийняти недостатній заробіток відповідача, як обставину, що є підставою для зменшення розміру аліментів. Згідно ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача слід проводити стягнення в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття, на користь позивача . Розподіл судових витрат між сторонами. Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи ( ч. 1 ст. 133 ЦПК України ). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача судового збору на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved