Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

05 травня 2021р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (далі: позивач) звернувся з позовом до [PERSON] (далі: відповідач) про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання за період з 01.07.2015 по 08.08.2017 у сумі 6 300,74 грн., 3% річних у сумі 582, 08 грн., інфляційних витрат у сумі 1216,04 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач є споживачем послуг газопостачання, що надаються ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» за адресою: [ADDRESS] . На ім`я [PERSON] відкритий особовий рахунок. Відповідач отримувала надані послуги газопостачання, однак систематично нехтувала зобов`язанням щодо повної та своєчасної оплати послуг, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість. У відзиві на позов, що надійшов до суду 08.11.2021, відповідач просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки з 08.08.2017 не є споживачем послуг ТОВ «Харківгаз збут», за відключення будинку від газопостачання та просила застосувати строк позовної давності, передбачений ст. 267 ЦК України. У відповіді на відзив, що надійшла до суду 25.11.2021 позивач просив стягнути суми, передбачені ст.625 ЦК України за весь час прострочення, - 3 % річних у сумі 1432,83 грн., інфляційні витрати у сумі 3028,51 грн. незалежно від пропуску строку позовної давності, посилаючись на постанову Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі №3-1522гс16, відповідно якої закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогами про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, стягнення яких можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується 3 роками, що передували подачі позову. \~ \~ \~ \~До судового засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідач проти задоволення позову заперечувала. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи, належне повідомлення сторін про дату, час і місце судового засідання, відсутність клопотань про відкладення судового засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Судом встановлено, що відповідач з 20.09.2017р. зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області від 27.05.2021 і за цією ж адресою з відкритий особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я відповідача. Відповідно до п. 5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч.1 ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Пунктом 14 розділу III Правил передбачено, що розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. Відповідно до абз. 2 п. 22 розділу III Правил побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно умов договору. Положеннями ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 (далі: Правила), постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам офіційно опублікований ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2016р., та розміщений на офіційному сайті Товариства (https://khqaszbut. 104.ua). Таким чином, між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідно до п. 4 розділу III Правил для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого відповідачем, споживач послуг за адресою: [ADDRESS] не виконував належним чином зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 8098,87 грн., з яких: 6 300,74 грн. заборгованість за надані послуги з газопостачання за період з 01.07.2015р. по 08.08.2017р.; 1216,04 грн. інфляційні витрати; 582, 08 грн. 3 % річних від простроченої суми. Однак, відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності, як підставу відмови у позові. У відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Положеннями ч.1, ч.5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливу строку виконання. Як вбачається з матеріалів справи, з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01.07.2015 по 08.08.2017 позивач звернувся до суду 05.05.2021, що підтверджено штампом реєстрації вхідної кореспонденції. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). З урахуванням викладеного, за спливу строку позовної давності, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За відмови у позові, судовий збір з відповідача не стягується. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Outcome: dismissed