Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

11.11.2021 року позивачка звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Лабчук Роман Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню так, як він став підставою для відкриття виконавчого провадження і порушує законні права та інтереси позивача. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що 03.11.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем був вчинений виконавчий напис № 5309 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості в загальній сумі 623 220 грн. 18 коп. На підставі оскаржуваного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження №66497550, яке на даний час перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Лабчука Романа Михайловича. Позивачка зазначає, що жодних документів, що свідчили б про її заборгованість перед ПАТ «Комерційний Банк «Надра», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», вона не отримувала, також не отримувала письмової вимоги про усунення порушень боржнику, що унеможливило її подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису. Тобто, позивачка як боржник не була обізнана та належним чином повідомлена Банком про порушення основного зобов`язання та можливі наслідки не усунення вказаних порушень, а тому не дотримано норм діючого законодавства щодо порядку подання відповідної заяви та документів на вчинення виконавчого напису нотаріусом. На підставі викладеного, позивачка вважає дії приватного нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису від 03.11.2020 року неправомірними, так як вони суперечать нормам чинного законодавства України та просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. 22.03.2022 року було винесено заочне рішення по вказаній справі, яким позов було задоволено та визнано виконавчий напис №5309 від 03.11.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором №22/03/2006/840/К-84 від 26.03.2006 року на загальну суму 623 220,18 грн., таким, що не підлягає виконанню, а також стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (код ЄДРПОУ: 40340222) на користь [PERSON] (ІПН: [NUMBER] ) судовий збір у розмірі 1362 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн., всього - 11 362 грн. 03.03.2023 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про перегляд заочного рішення суду від 22.03.2022 року в цивільній справі №686/26963/21. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.05.2023 року заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в справі №686/26963/21 від 22.03.2022 року було скасувано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн., а також заяву про розгляд справи без участі позивачки та її представника, в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Треті особи в судове засідання не з`явилися, також про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, подані докази, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.11.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем був вчинений виконавчий напис №5309 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості в загальній сумі 623 220 грн. 18 коп. Вказаний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору № 22/03/2006/840/К-84 від 26.03.2006 року, що укладений між [PERSON] та ВАТ «Комерційний Банк «Надра», право вимоги від якого, на підставі Договору про відступлення права вимоги від 26.08.2020 року, перейшло до ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс». Постановою приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Лабчуком Р.М. від 12.08.2021 року було відкрито виконавче провадження №66497550 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. №5309 від 03.11.2020 року. 23.10.2021 року постановою приватного виконавця Лабчука Р.М. було звернуто стягнення на майно боржника [PERSON] , а 15.11.2021 року приватним виконавцем було винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій до набрання законної сили рішенням суду у справі №686/26963/21. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 27 березня 2019 року № 137/1666/16-ц. Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, про яку не було проінформовано боржника та визнання такої заборгованості безспірною суперечить вимогам закону. Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року у справі № 6-158цс15, можна говорити про правильність вчиненої нотаріальної дії у вчиненні виконавчого напису лише за умови що: 1) нотаріусу надані всі необхідні документи, визначені Переліком, що підтверджують безспірність заборгованості; 2) за наявності доказів належного направлення відповідачем письмової вимоги про усунення порушень; 3) наявності доказів належного отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. В порушення вимог ст.81 ЦПК України відповідачем ТзОВ «Фінансова компанія Еліт Фінанс» суду не надано належних та допустимих доказів того, що позивач отримувала їх письмову вимогу про усунення порушень. Таким чином, позивачка була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості оспорити вимоги відповідача або виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої для стягнення. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал Договору Позики; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення, тобто 22.02.2017 року. Отже, редакція Порядку до 22.02.2017 року (згідно Постанови КМУ № 662 від 26.11.2014 р.) дозволяла видавати виконавчі написи на підставі оригіналів кредитних договорів, натомість редакція Порядку від 22.02.2017 р. (коли Постановою суду було скасовано такі зміни) надавала право щодо видачі виконавчих написів тільки на підставі нотаріально-посвідчених договорів, що передбачають сплату коштів. Аналогічної правової позиції дійшла висновку Велика Палата Верховного суду у справі № 910/10374/17 Постанова від 21.09.2021 р. Також Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих Банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання Стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 03.11.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Таким чином, укладений 26.03.2006 року між ПАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс», та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що при винесенні спірного виконавчого напису не було дотримано одну із умов для винесення напису, а саме - безспірність заборгованості, так як представником відповідача не надано належних та обґрунтованих доказів на спростування вказаної інформації. Отже, нотаріальна дія щодо видачі виконавчого напису №5309 від 03.11.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, про звернення стягнення за кредитним договором з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фінанс», не була передбачена чинним законодавством. Суд вважає, що на момент вчинення оспорюваного вище зазначеного виконавчого напису була відсутня законодавча підстава для його вчинення, а саме порушено вимоги п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За таких обставин спірний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає до виконання. Щодо розподілу судових витрат, а саме: витрат на професійну правничу допомогу, заявлених до відшкодування представником позивача у сумі 25 000 грн., судом враховано наступне. Вимогами ч.1, 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження витрат на правничу допомогу адвокатом Лозінським М.В. надано Договір про надання правової (правничої) допомоги від 10.11.2021 року та дві квитанції АТ КБ «Приватбанк» на суму 12 500 грн. від 12.11.2021 року та від 25.11.2021 року. Відповідно до п. 3.1. укладеного Договору за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2. Договору, Замовник сплачує Виконавцю винагороду у фіксованому розмірі 25 000,00 грн. (двадцять п`ять тисяч гривень 00 коп.), які сплачуються у готівковій формі за банківськими реквізитами Виконавця, що зазначені у розділі 8 даного Договору. Згідно квитанції АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0.2336626102.1 від 12.11.2021 року позивачка здійснила перерахунок коштів на рахунок Адвокатського об`єднання в розмірі 12 500,00 грн., а за квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0.2355988753.1 від 25.11.2021 року [PERSON] здійснила перерахунок коштів на рахунок Адвокатського об`єднання в розмірі 12 500,00 грн. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, понесених [PERSON] , суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати ВСУ від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати ВСУ від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 25000 грн. Також, позивачкою було сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908 грн. та за подання заяви про забезпечення позову у сумі 454 грн., що підтверджується оригіналами квитанцій, долучених до матеріалів справи (а.с. 6, 21). Таким чином, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн., а також судовий збір у сумі 1362 грн. (908+454=1362).

Outcome: approved