Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

17 березня 2023 року до Ладижинського міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів, у якій позивач просить: 1) змінити розмір стягуваних аліментів, який було встановлено рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 01 жовтня 2013 року по справі №135/1489/13-ц на користь [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь кошти (аліменти) на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 3 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття; 2) стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини в сумі 2 114 грн. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 29 жовтня 2008 року між нею та відповідачем [PERSON] було розірвано шлюб. Від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає та перебуває на її утриманні. Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 01 жовтня 2013 року по справі №135/1489/13-ц вирішено стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час донька продовжує перебувати на її утриманні. Донька після школи продовжує навчання в Технічно-промисловому фаховому коледжі « [INFO] », у зв`язку з чим вона здійснює витрати пов`язані з навчанням (оплата гаджетів для навчання онлайн, інтернет і т.д.). Дочка підростає, а тому з метою достатнього фізичного та культурного розвитку, потребує додаткових витрат для необхідного харчування, медичного огляду. Дочка проживає в гуртожитку і вона сплачує за її проживання. В зв`язку з чим вона несе додаткові витрати на утримання дитини в сумі 4 228 грн. Наскільки їй відомо, відповідач не має постійного доходу, однак він працює не офіційно (фарбує автомобілі) і має доволі високий дохід. Тому, вона вважає, що буде правильним, якщо він буде сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 грн. щомісячно на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 27 березня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. 16 червня 2023 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить заявлені позовні вимоги задовольнити частково та змінити розмір стягуваних з нього на користь позивачки аліменти на утримання їхньої доньки [PERSON] , [INFO] , з розміру 500 грн. щомісячно до 1500 грн. щомісячно з дня набрання рішення законної сили до повноліття доньки. У задоволенні позовної вимоги про стягнення з нього на користь позивачки додаткових витрат в розмірі 2 114 грн. на дочку відмовити, посилаючись на необґрунтованість позову, оскільки в дійсності він не працює, як про це зазначає у своєму позові позивачка. Раніше він здійснював гіпсокартонні роботи, але коли почалась війна, ці роботи перестали бути актуальними та замовлень на здійснення цих робіт немає. Він перебивається незначними заробітками, яких не вистачає на проживання навіть самому собі. Крім того, йому доводиться допомагати своїй матері [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з ним за однією адресою і є пенсіонеркою, хворіє на хворобу G45.9 - транзиторні церебральні ішемічні атаки. Відповідач також хворіє на деформуючий остеоартроз правого колінного суглобу 2 ступеня. Витрати на проживання доньки у гуртожитку не є додатковими витратами на дитину, передбаченими ст.185 СК України. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позові та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав, викладених у відзиві на позов. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 11 липня 2007 року Ладижинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницької області (а.с.8). Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 01 жовтня 2013 року у цивільній справі №135/489/13-ц позовні вимоги задоволено частково. Змінено розмір аліментів, які призначені рішенням Ладижинського міського суду від 17 жовтня 2008 року, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 500 грн., починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Ладижинського міського суду від 28 жовтня 2011 року, по цивільній справі № 2-403/2008 витребувано з відділу державної виконавчої служби по м. Ладижину Тростянецького міського управління юстиції та залишено його без подальшого виконання. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 300 грн. за надання юридичної допомоги адвокатом, а також на користь держави 229 грн. 40 коп. судового збору (а.с.29-30). За заявою стягувача 18 жовтня 2013 року судом видано виконавчий лист по вказаній цивільній справі №135/489/13-ц(а.с.11). Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] , виданого 03 травня 2017 року Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, позивачка « [PERSON] , [INFO] » та « [PERSON] , [INFO] » уклали шлюб, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.10). Відповідно до довідки № 1125 від 08 серпня 2022 року, виданої директором коледжу ВСП «Технологічно-промисловий фаховий коледж Вінницького національного аграрного університету» Кондратовою М., з 01 серпня 2022 року [PERSON] навчається на І-му курсі, денного відділення ВСП «Технологічно-промисловий фаховий коледж Вінницького національного аграрного університету» по спеціальності 181 «Харчові технології» (а.с.13). Із дубліката чека (квитанції) № 0.0.2625696412.2 від 17 березня 2023 року слідує, що [PERSON] 30 липня 2022 року здійснювала плату за гуртожиток на рахунок Технологічно-промислового коледжу ВНАУ у розмірі 1208 грн. 00 коп. (а.с.18). Із дублікатів чеків (квитанцій) за 2022-2023 роки слідує, що [PERSON] здійснювала плату за гуртожиток на рахунок Технологічно-промислового коледжу ВНАУ, а саме: 01 жовтня 2022 року у розмірі 604 грн. 00 коп.; 21 листопада 2023 року у розмірі 604 грн. 00 коп.; 16 грудня 2022 року у розмірі 604 грн. 00 коп.; 03 лютого 2023 року у розмірі 604 грн. 00 коп.; 28 лютого 2023 року у розмірі 604 грн. 00 коп. (а.с.18, 19, 20). Відповідно до консультації дерматолога - лікаря [PERSON] від 28 лютого 2023 року, вбачається, у [PERSON] , 2007 р.н., діагностовано атопічний дерматит, акне та рекомендоване лікування (а.с.9). Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку сімейного лікаря з діагнозом атопічний дерматит, хронічний тонзиліт, хворіє з дитинства. Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2008 [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в період з 07.06.2023 по 14.06.2023 року з діагнозом: гострий панкреатит. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] має ряд хронічних захворювань, які потребують обстеження та постійного підтримуючого лікування. Згідно довідки ФОП [PERSON] №3 від 01.06.2023 року, [PERSON] працює на посаді продавця-консультанта з 26.04.2022 року з мінімальною заробітною платою. Дитина перебуває на утриманні позивачки, що не заперечується відповідачем. Згідно із розрахунком заборгованості по аліментам за виконавчим провадженням [NUMBER], сформованого 13 березня 2023 року державним виконавцем Ладижинського ВДВС ГР ВО ЦМУМЮ (м. Київ), станом на 13 березня 2023 року заборгованість [PERSON] по аліментах за період з серпня 2018 року по січень 2023 року становить 41 549 грн. 00 коп. (а.с. 14-16). Відповідач [PERSON] офіційно не працює, має непрацездатну матір [PERSON] , [INFO] , яка хворіє на хворобу G45.9 - транзиторні церебральні ішемічні атаки. Також згідно висновку до рентгенівського знімку відповідач [PERSON] хворіє на деформуючий остеоартроз правого колінного суглобу 2 ступеня. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 року, яка ратифікована Постановою ВР України №789ХІІ (78912) від 27.02.91 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтею 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст.ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах від 30 червня 2020 року, у справі №343/945/19 (провадження №61-2057св20), від 12 січня 2022 року у справі №545/3115/19 (провадження №61-18145св20), від 23 травня 2022 року у справі №752/26176/18 (провадження №61-16697св21) та інших. Так, відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує, що розмір, присуджених до стягнення аліментів у фіксованому розмірі 500 грн. на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, задоволення розумних потреб дитини, не може належно забезпечити повноцінне харчування, одяг, навчання, оскільки дитина подорослішала і на даний час збільшилися потреби у її розвитку, навчанні та вихованні дитини. Дитина [PERSON] , 2007 р.н., хворіє атопічним дерматитом, акне та потребує лікування. Мати дитини [PERSON] також має незадовільний стан здоров`я, потребує обстеження та постійного підтримуючого лікування, отримує мінімальну заробітну плату, отже самостійно власними силами не може забезпечити гідні умови проживання та розвитку дитини. Відповідач [PERSON] є працездатною особою, проте на даний час не працює, хворіє на остеоартроз колінного суглобу, проте на думку суду, зазначена обставина не може сама по собі свідчити про такий стан здоров`я відповідача, який не дає можливості працювати та надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідач не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, як наявне захворювання впливає на його матеріальний стан та унеможливлює виконання ним своїх батьківських обов`язків щодо сплати аліментів, а також доказів, які б підтверджували наявність обмежень або медичних протипоказань до працевлаштування. Суд враховує, що у відповідача є непрацездатна матір, проте ця обставина не свідчить про здійснення позивачем витрат по утриманню своєї матері, оскільки не доведено, що мати позивача не має можливості забезпечити своє гідне існування у зв`язку із відсутністю пенсії чи їх низького розміру, а також у зв`язку із відсутністю у неї інших джерел існування та потребу в матеріальній допомозі позивача. З урахуванням сукупності встановлених обставин справи, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України та відповідають інтересам дитини, з урахуванням матеріального становища і стану здоров`я стягувача та платника аліментів необхідно стягнути [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень, щомісячно, починаючи стягнення з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повнолітня. Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, а саме витрат на оплату проживання в гуртожитку в сумі 2114 грн. суд виходить з наступного. Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у справі №6-1296 цс 15 дійшла правового висновку, відповідно до якого, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Навчання у вищих навчальних закладах та оплата проживання в гуртожитку не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину в сумі 2114 грн. не знайшли свого підтвердження, оскільки позивачем не надано доказів того, що ці витрати викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), а оплата навчання у вищих навчальних закладах та оплата проживання в гуртожитку у зв`язку з навчанням не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині. Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 073 грн. 60 коп.

Outcome: partial