Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди майна з правом викупу від 04.11.2019 № 1144191104002 у розмірі 115008,00 грн та вирішити питання розподілу судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між сторонами укладено договір оренди майна з правом викупу, яким погоджено орендну плату за користування майном у розмірі 1198,00 грн, щомісячно, строком на 24 місяців. Позивач належним чином виконав умови договору, адже передав орендоване обладнання. Відповідач порушив свої зобов`язання в частині повернення орендованого майна та сплати орендних платежів, за що передбачено відповідальність у виді сплати неустойки та штрафу і пені відповідно. У зв`язку із наведеним та у відповідності до ст. ст. 530, 759, 762, 763 ЦК України, умов укладеного договору, просить позов задовольнити. У відповідності до ст. 141 ЦПК України просить вирішити питання судових витрат. Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов. 13 червня 2023 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. У судове засідання позивач не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце цього засідання. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справ у відсутності позивача та його представника, позов підтримує у повному обсязі та просить такий задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи та враховуючи наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, 04 листопада 2019 року між сторонами укладено договір оренди майна з правом викупу № 1144191104002 (далі - договір). Предмет договору - передача у строкове володіння та користування, з наступним переходом права власності на об`єкт оренди - Multic/pres MOULINEX СЕ 502832 та Smart/tel Xiaomi Redmi Note 7 4/64GB Space Black в кількості по одній одиниці кожна, вартістю 9780,00 грн та 14590,00 грн відповідно. Строк оренди 24 місяці. Орендна плата здійснюється щомісячно у розмірі 489,00 грн та 709,00 грн відповідно, а всього загальна сума 1198,00 грн. Дані обставини підтверджено договором, додатком до договору № 1 та актом приймання-передачі товару, які є невід`ємною частиною цього договору. У зв`язку з невиконання відповідачем зобов`язання за договором оренди, між сторонами виникли спірні договірні правовідносини, які регулюються нормами ст. ст. 759, 762 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Повертаючись до матеріалів справи суд відмічає, що сторони домовились про те, що відповідач зобов`язаний сплачувати орендну плату за користування майном у розмірі 2129,000 грн, щомісячно, згідно з графіку, який визначено у додатку № 1 до договору оренди майна з правом викупу від 24.06.2020. У випадку порушення зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, визначену договором та чинним законодавством (п. 8.1 договору). Відповідач в обумовлений сторонами строк не повернув орендоване майно та не сплачував оренду плату протягом строку оренди (24 місяці), що також, на думку позивача, є строком прострочення орендних платежів, у зв`язку із чим позивач звернувся до відповідача із повідомленням - про розірвання договору, повернення об`єкта оренди та сплати орендних платежів. У разі припинення договору, в тому числі і в разі одностороннього його розірвання за ініціативи орендодавця, орендар зобов`язаний негайно повернути орендодавцю об`єкт оренди у стані , у якому він був одержаний, з урахуванням нормального зносу. Якщо орендар не виконує обов`язку повернення об`єкта оренди, орендодавець має право вимагати від орендаря сплатити неустойку у розмірі подвійної орендної плати за користування об`єктом оренди за час прострочення (п. 6.4.6 договору). Отже, сплата неустойки передбачена за не виконання орендарем обов`язку щодо повернення об`єкта оренди в разі одностороннього розірвання договору чи припинення такого договору. За прострочення орендних платежів орендар зобов`язується сплатити на користь орендодавця штраф у сумі 75,00 грн за кожен факт прострочення оплати орендних платежів, а також пеню в розмірі 3% від суми простроченого платежу за кожен день такого прострочення, починаючи з другого дня такого прострочення, але не більше 50 % від загальної суми прострочення орендних платежів за цим договором (п. 8.4 договору). Відповідно до п. 8.5 договору у разі не здійснення оплати орендарем орендної плати протягом 60 календарних днів з моменту останнього платежу або укладення договору орендодавець має право розірвати договір в односторонньому порядку, а орендар зобов`язаний сплатити нараховану орендну плату, додатково сплатити штраф у розмірі 50 % вартості об`єкта оренди, та викупити об`єкт оренди за ціною, визначеною відповідно до п. 1.3 цього договору, або повернути об`єкт оренди. Згідно з п. 8.7 договору у випадках, передбачених п. 6.1.2 цього договору, орендодавець повинен повідомити орендаря про розірвання договору за 15 днів до фактичної дати такого розірвання. В такому випадку нарахування орендної плати не здійснюється та орендар зобов`язаний сплатити орендну плату за весь період фактичного користування об`єктом оренди з урахуванням п. 5.2 цього договору та викупити об`єкт оренди. Суд відмічає, що на виконання умов договору оренди майна, орендодавцем передано орендарю об`єкт оренди, що підтверджено актом прийому-передачу об`єкта від 04.11.2019 № 1144191104002. Додатком № 1 від 04.11.2019 до договору між сторонами погоджено графік щомісячних орендних платежів за період з 04 грудня 2019 року по 04 листопада 2021, загальний щомісячний платіж у сумі 1198,00 грн. Будь-яких даних щодо здійснення орендарем орендної плати за договором судом не встановлено. Згідно з розрахунку наданого позивачем та перевіреного судом убачається, що загальна заборгованість відповідача перед позивачем за договором оренди становить у розмірі 115008,00 грн, з яких: 28752,00 грн - заборгованість по орендній платі за період строку оренди (24 місяці) (24*1198,00 грн (щомісячний платіж); 57504,00 грн неустойка у відповідності до п. 6.4.6 договору (24 (строк оренди)*1198,00 грн (щомісячний платіж)*2 (подвійна орендна плата); 16176,00 грн штраф згідно з п. 8.4, 8.5 договору (75,00 грн (штраф за кожен факт прострочення оплати орендних платежів)*24 (кількість місяців пропущених платежів)+(28752,00 грн (сума прострочених орендних платежів)*50/100%), 28752,00 грн - вартість об`єкта оренди (регламентується п. п. 8.5, 8.7 договору). Цей розрахунок заборгованості приймається судом до уваги, оскільки доказів неправильного його нарахування відповідачем не подано. Разом із тим, щодо визнання розміру неустойки (пені), суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Відповідно до правової позиція викладеної у постанові Верховного суду України від 03 вересня 2014 року № 6-100цс14, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Суд прийшов до переконання про те, що оскільки розмір неустойки значно більший від розміру суми заборгованості по орендній платі, а тому суд прийшов до висновку про те, що у цій частині необхідно застосувати до спірних правовідносин норму ч. 3 ст. 551 ЦК України, а відтак зменшити розмір неустойки до 28752,00 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача вартості об`єкта оренди, суд прийшов до наступного. Позивач у розрахунку заборгованості наводить необхідність стягнення з відповідача на користь позивача вартість об`єкта оренди у розмірі 28752,00 грн у відповідності до п. п. 8.5, 8.7 договору. Попри те, щодо цієї частини позовної вимоги суд прийшов до наступного. Відповідно до повідомлення позивача від 04.10.2021 про розірвання договору, повернення об`єкту оренди та сплати орендних платежів адресованого [PERSON] судом установлено наступне. У зв`язку із невиконанням вами умов договору орендодавець повідомляє орендаря про розірвання договору 02.11.2021 , а тому вимагає негайно повернути об`єкт оренди, сплативши при цьому оренду плату у розмірі 28752,00 грн. У разі неповернення вказаних коштів, орендодавець вимушений буде звернутися до суду, де на вас покладуть додаткові стягнення у виді штрафу, пені і інших платежів. Суд повторно наводить п. п. 8.5 та 8.7 договору. Відповідно до п. 8.5 договору у разі не здійснення оплати орендарем орендної плати протягом 60 календарних днів з моменту останнього платежу або укладення договору орендодавець має право розірвати договір в односторонньому порядку, а орендар зобов`язаний сплатити нараховану орендну плату, додатково сплатити штраф у розмірі 50 % вартості об`єкта оренди, та викупити об`єкт оренди за ціною, визначеною відповідно до п. 1.3 цього договору, або повернути об`єкт оренди. Отже, у повідомленні від 04.10.2021 орендодавцем запропоновано орендарю повернути об`єкт оренди. Згідно з п. 8.7 договору у випадках, передбачених п. 6.1.2 цього договору, орендодавець повинен повідомити орендаря про розірвання договору за 15 днів до фактичної дати такого розірвання. В такому випадку нарахування орендної плати не здійснюється та орендар зобов`язаний сплатити орендну плату за весь період фактичного користування об`єктом оренди з урахуванням п. 5.2 цього договору та викупити об`єкт оренди. Отже, розмір вартості об`єкта оренди орендодавець просить стягнути з орендаря у відповідності до п. 8.7 у зв`язку із наявністю умов передбачених п. 6.1.2 цього договору. Відповідно до п. 6.1.2 договору орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати цей договір, якщо: орендар користується об`єктом оренди всупереч умовам цього договору або призначенню об`єкта оренди; орендар своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження об`єкта оренди або об`єкт оренди був пошкоджений; орендар без дозволу орендодавця передав обєкт оренди у користування іншій особі. Отже, судом установлено, що підстави для розірвання договору надавлені у п. 8.5 та у п. 8.7 договору є різними. Зокрема, п. 8.5 договору стосується не здійснення сплати орендарем орендної плати, а у п. 8.7 цього договору - щодо користування об`єктом оренди. Отже, ці підстави є різними для розрівняв договору в односторонньому порядку. Згідно з повідомленням від 04.10.2021 орендарю повідомлено про розірвання договору в односторонньому порядку у відповідності до п. 8.5 договору та, зокрема зазначено про повернення об`єкта оренди, а не про його викуп у відповідності до п. 8.7 цього договру, про що вказано у розрахунку заборгованості, наведеного у позовній заяві. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна правова норма міститься у ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (висновок Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переткання про те, що стороною позивача не доведено перед судом наявність підстав для розірвання договору в односторонньому порядку у відповідності до п. 6.1.2 цього договору, адже жодних доказів цього не подано, а відтак відсутні обставини для стягнення з відповідача на користь позивача вартості об`єкта оренди, що передбачена п. 8.7 договору, а тому у цій частині вимоги про стягнення вартості об`єкта оренди у розмірі 28752,00 грн необхідно відмовити за недоведеністю. Отже, суд прийшов до висновку про те, що оскільки між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, які не виконані стороною відповідача, а тому у відповідності до умов договору та норм Цивільного кодексу України заявлена у справі вимога є обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача: 28752,00 грн - заборгованість по орендній платі, 28752,00 грн неустойки за користування об`єктом оренди за час прострочення, штраф у розмірі 16176,000 грн, а відтак позов задовольнити частково. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2684,00 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1719,37 грн.

Outcome: partial