Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

В травні 2023 року представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернувся до суду із позовом до відпові-дача [PERSON] , в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача забор-гованість за кредитним договором в сумі 65600,00 грн., судовий збір в сумі 2684,00 грн. а також витрати на правову допомогу в сумі 8000,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 12.10.2021 року між ТОВ «Авентус Укра-їна» та [PERSON] було укладено електронний договір № 4906990 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кошти у розмірі 20000,00 грн., строком на 30 днів, із процентною ставкою 1,90 % в день. В зв`язку з тим, що відповідачем неналежним чином були виконані умови договору, у відповідача перед товариством утворилася заборгованість в сумі 65600,00 грн., з яких: 20 000,00 грн. - тіло кредиту, 25600,00 грн. - нараховані проценти. 01.12.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факто-рингу, відповідно до якого перейшло право вимоги по вказаному кредитному договору. Посилаючись на викладене, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути вказану суму із відповідача на користь позивача в примусовому по-рядку. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.05.2023 року, у спра-ві було відкрито загальне провадження та призначено справу до підготовчого розгляду з викликом сторін. Ухвалою від 03.07.2023 року справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явилась. Направила заяву, згідно якої просила провести розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала у пов-ному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та постановити заочне рішення. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явилась в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не по-дала відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі\~ст. 280 ЦПК Укра-їни\~розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомо-гою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в пов-ному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.10.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено електронний договір № 4906990 про надання споживчого кре-диту, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кошти у розмірі 20 000,00 грн., строком на 30 днів, із процентною ставкою 1,90 % в день. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним дого-вором виконало та надало їй кредит в сумі 20000,00 гривень, шляхом зарахування кре-дитних коштів на платіжну картку відповідача. Однак, відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, та доказів зворотному з боку відповідача суду на-дано не було. З огляду на неналежне виконання зобов`язань у відповідача перед ТОВ «Авентус Україна» утворилась заборгованість в сумі 65600,00 грн., з яких: 20000,00 грн. - тіло кредиту, 45600,00 грн. - нараховані проценти. Крім того, встановлено, що 01.12.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №01.12/2022-Ф, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача по вказаному кредитному договору. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що згідно зі\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивіль-ним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підпи-саний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за право-вими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~стат-тею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий до-говір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шо-стою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний до-говір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (фор-ми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в ін-формаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`я-зані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~встанов-лено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має на-даватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови до-говору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного до-говору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу оз-найомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно зі\~статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електрон-ного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факси-мільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копію-вання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилають-ся іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується елек-тронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. В абзаці другому частини другої\~статті 639 ЦК України\~визначено, що договір, ук-ладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сто-рін, вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому ви-гляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чи-ном відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (тер-мін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має на-стати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання борж-ником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кре-дитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне вико-нання). Згідно із ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив , як-що він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, вста-новлений договором або законом. Частиною 1\~статті 625 ЦК України\~визначено, що боржник не звільняється від від-повідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із ч. 4\~ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пун-кти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відпо-відно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в яко-му містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змі-шаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно із\~ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, ви-значені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві та-ку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та та-кої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фі-нансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) пози-чальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язу-ється повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1077 ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язу-ється передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується від-ступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт мо-же відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення ви-конання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором фак-торингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до\~ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторин-гу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факто-рові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед факто-ром, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно зі\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах зма-гальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуаль-них прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обста-вини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх ви-мог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обста-вини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовід-носин шляхом укладання договору кредиту між ТОВ «Авентус Україна» та відповіда-чем. ТОВ «Авентус Україна», правонаступником якого у зобов`язанні є ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», належним чином виконало свої обов`язки по наданню кредиту, од-нак, відповідач, отримавши кредитні кошти, належним чином не виконала свої обо-в`язки за договором, та доказів на спростування позовних вимог суду надано не було. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення, позбавлений можливості отрима-ти кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 65 600,00 грн., з яких 20 000,00 грн. - тіло кредиту, 45 600,00 грн. - нараховані проценти, є обґрунтова-ними, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Також, згідно вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2 684,00 грн. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із за-лученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; по-в`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За ре-зультатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають роз-поділу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судо-вих витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару ад-воката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг поміч-ника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допо-моги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою осо-бою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необ-хідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання прав-ничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витра-ченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розпо-ділу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підляга-ють розподілу між сторонами. Відповідачем не подано жодних клопотань про зменшення витрат на оплату прав-ничої допомоги. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. є обґрунтованими, а тому з відпо-відача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у роз-мірі 8 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved