Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

В травні 2023 року представник позивача [PERSON] - адвоката Цокало Т.М. звернулася до суду з позовом відповідно до якого просить визнати виконавчий напис зареєстрований за № 118465 вчинений 09 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] , [INFO] жительки [ADDRESS] (РНОКПП [NUMBER] ) грошових коштів на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС», місце знаходження: 03035 м. Київ, пл. Солом`янська буд. 2 код. ЄДРПОУ: 40340222 таким, що не підлягає виконанню та стягнути судові витрати по справі. Позовна заява мотивована тим, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. перебуває на виконанні виконавче провадження ВП № [NUMBER] від 11 листопада 2021 року сторонами якого є [PERSON] та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС». Позивач про існування даного виконавчого провадження за ВП № [NUMBER] від 11 листопада 2021 року дізнався на сайті Єдиного реєстру виконавчих проваджень. 09 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п.2 переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 було вчинено виконавчий напис, в якому запропоновано звернути стягнення з позивачки на несплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС», якому ТОВ «Фінпром маркет» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 250521-ФК від 25 травня 2021 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 250121-ФК від 25 січня 2021 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 25/10/21 від 25 січня 2021 року, якому ТОВ «ФК Бізнес капітал» на підставі Договору факторингу № 30072019 від 30 липня 2019 року відступлено право вимоги за кредитним договором № 1-20181115-60754 від 15 листопада 2018 року укладеного між ТОВ «ФК «Бізнес Капітал» та позивачкою. Стягнення заборгованості з позивачки здійснюється за період з 25 травня 2021 року по 03 червня 2021 року сума заборгованості складає 8826,30 грн. з них: 1300,00 грн. -заборгованість за тілом кредиту, 4476,30 грн. - заборгованість за відсотками та комісіями, 3000,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями та 50 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Даний виконавчий напис пред`явлено до примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. яким винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за ВП № 674860022 від 11 листопада 2021 року. Позивач вважає, що виконавчий напис є протиправним, тобто таким, що винесений з порушенням чинного законодавства та не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 27 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі порядку спрощеного провадження без виклику сторін. 10 липня 2023 року на адресу суду від відповідача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» надійшла заява про визнання позовних вимог позивача у частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката позивача в сумі 1000 грн. Представники третьої особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та Приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В. про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином заперечень на позов не надали. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 15 листопада 2018 року між позивачкою та ТОВ «ФК Бізнес Капітал» укладено кредитний договір № 1-20181115-60754 відповідно до якого Позивачці надано кредит на суму 3000 грн. строком на 30 днів, договір нотаріально не посвідчений (а.с.21). Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком Є.М. винесено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі № 118465 відповідно до якого запропоновано стягнути з позивачки заборгованості за період з 25 травня 2021 року по 03 червня 2021 року в сумі 8826,30 грн. з них: 1300,00 грн. -заборгованість за тілом кредиту, 4476,30 грн. - заборгованість за відсотками та комісіями, 3000,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями та 50 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. (а.с.20). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. 11 листопада 2021 року відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] на підставі вказаного виконавчого напису (а.с. 19). Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного суду від 06.05.2020 у справі №320/7932/16-ц. Правовий висновок Великої Палати Верховного суду викладений у постанові від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) містить наступні висновки: Перелік документів було змінено постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (надалі - постанова 662). Однак потім - Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 вищезазначену постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входив на час вчинення виконавчих написів - до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. При вчиненні виконавчих написів приватний нотаріус неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою суду. Відповідачем не доведено, що укладений з позивачем кредитний договір, наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, посвідчений нотаріально, тому приватний нотаріус підстав для вчинення виконавчого напису не мав. Вчиняючи виконавчий напис зареєстрований за № 118465 від 09 червня 2021 року, нотаріус неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови №662, що на той час уже був нечинним згідно постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. З урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду в справі №910/10374/17 від 21.09.2021, встановлено порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, а це є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Також, на підтвердження витрат на правову допомогу адвоката-Цокало Т.М. позивачем надано Договір про надання правової допомоги від 14 березня 2023 року № 564/14-03-23, Акт приймання-передачі наданої правничої допомоги № 1 до Договору № 564/14-03-23 про надання правничої допомоги від 14 березня 2023 року, Детальний опис робіт та наданих послуг відповідно якого вартість проведених робі адвокатом в загальному розмірі становить 4500 грн. та квитанцію від 14 березня 2023 року про сплату адвокату гонорару в сумі 4500 грн.(а.с.26-28). Частиною 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача, 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставах поданих сторонами доказів. Розглянувши матеріали справи, суд зробив висновок, що заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу є співмірним з обсягом наданих послуг адвоката. На думку суду, розмір таких витрат має бути відшкодовано у сумі 4500 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, вказано, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховучи вищевказане та те, що відповідачем позовні вимоги визнано з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) судових витрат, що складаються із 50% сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved