Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

Представник Концерну «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, обґрунтовуючи вимоги тим, що концерн «Міські теплові мережі» у період з липня 2015 року по жовтень 2020 року надав послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , на суму 90119,43 грн., де мешкають відповідачі. Оплату за надані послуги відповідачі не здійснюють, у зв`язку з чим станом на 01.11.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 90119,43 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у зв`язку зі зверненням із позовом до суду в розмірі 2270,00 грн. Представником позивача подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без участі сторін, у разі розгляду справи з викликом сторін проти постановлення заочного рішення, у зв`язку із відсутністю відповідачів без поважної причини, не заперечує. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Нінчук-Худякова О.М. в судове засідання не з`явилася. До суду надала заяву, в якій просить при винесенні рішення застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позовних вимог за період з 01.07.2015 по 29.01.2018 з підстав пропуску строку позовної давності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, повідомлені про розгляд справи в порядку, встановленому\~ЦПК України. Відзиву на позов не подали, причини неявки суду не повідомили, із заявою про розгляд справи у їх відсутність до суду не звертались. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі статутом Концерну «МТМ», основною метою діяльності концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Концерн «МТМ» є власником виробленої теплової енергії. Згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (надалі Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за № 630, централізоване постачання гарячої води - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем гарячого водопостачання. Відповідно до Правил, централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами регулюються Законом України від 24.06.2004 «Про житлово-комунальні послуги». Судом встановлено, що позивач у період з\~01.07.2015 по 31.10.2020 року надав послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) за адресою де мешкають відповідачі - [ADDRESS] , на суму 90119,43 грн., що підтверджується довідкою щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Згідно наданого позивачем розрахунку, за період з 01.07.2015 по 31.10.2020 утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у сумі 90119,43 грн. Відсутність укладеного між сторонами договору не виключає обов`язку здійснювати оплату фактично отриманих послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склались фактичні договірні відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, що регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України, що регулюють договірні відносини, Житловим кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005р. Між сторонами виникли правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, що регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України, що регулюють договірні відносини, Житловим кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005р. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно зі звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено обов`язок відповідача, як споживача послуг позивача, своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії, а за ст. 25 вказаного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року за №630, плата за надані послуги вноситься щомісячно. Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК УРСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Оскільки відповідачі користуються послугами Концерну «Міські теплові мережі» , але оплату за послуги підприємства не вносять, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги. При вирішенні заяви представника відповідачки [PERSON] про застосування позовної давності суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із приписами ст.ст. 260, 261 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). В даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Згідно матеріалів справи, Концерн «Міські теплові мережі» звернулось до суду 29.01.2021 з позовом про стягнення заборгованості, яка утворилась за період з 01.07.2015 по 31.10.2020. Відповідно до ст. 264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що здійснення відповідачами платежів в межах строку позовної давності, а саме, у липні, грудні 2018 року та у липні 2019 року, на часткове погашення поточних щомісячних нарахувань Концерну «Міські теплові мережі» свідчить про визнання ними лише певної частини боргу (періодичного платежу) і про часткове виконання ними зобов`язань щодо внесення щомісячно плати за надані послуги. Обставин, які б свідчили про переривання позовної давності матеріали справи не містять. Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.07.2015 по січень 2018 року задоволенню не підлягають у зв`язку з пропуском позовної давності. Заборгованість за період з лютого 2018 року по дату розрахунку, тобто по 31.10.2020, підлягає стягненню з відповідачів. Виходячи з наданих позивачем даних, за вказаний період утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення у сумі 13596,03 грн., за послуги з централізованого постачання гарячої води у сумі 47271,41 грн., переплата становить 2130,55 грн., а загальний розмір заборгованості становить 58736,89 грн. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підлягає стягненню солідарно заборгованість, що утворилась за період з 01.02.2018 по 31.10.2020 у розмірі 58736,89 грн. В решті позовних вимог слід відмовити у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 1480,04 грн., в рівних частинах - по 493,35 грн. з кожного.

Outcome: partial