Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Позивач подала до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що перебувала з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . В свою чергу рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 16.12.2013 року у справі № 503/2275/13-ц, яким було розірвано шлюб укладений між сторонами, а також було вирішено питання про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з його матір`ю - позивачем [PERSON] . В свою чергу рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 06.11.2012 року, у справі за її позовом, з відповідача [PERSON] на її користь було стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , але відповідач не платить стягнуті з нього аліменти, внаслідок чого станом на жовтень 2022 року має заборгованість по аліментах в розмірі 103879,87 грн. При цьому, відповідач [PERSON] ніяким чином не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, опікуватись нею, займатися її вихованням, а також не забезпечує матеріально, у зв`язку з чим не виконує своїх батьківських обов`язків. Водночас, позивач відзначає, що вона ніяких перешкод для виконання відповідачем [PERSON] своїх батьківських обов`язків не чинила, натомість неодноразово пропонувала йому спілкуватись з дитиною, відвідувати заходи в школі, брати іншу участь у його вихованні та утримані. Згідно висновку органу опіки та піклування Савранської селищної ради Одеської області від 09.02.2023 року № 2/21 останній вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав.У зв`язку з чим позивач пред`явила до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду позовної заяви, в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з нього на її користь понесені нею судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1073,6 грн. 07.04.2023 року ухвалою суду (а.с.38-39) у даній справі відкрито провадження та призначено проведення розгляду в порядку загального позовного провадження. 01.06.2023 року ухвалою суду (а.с.67) продовжено строк підготовчого провадження у даній справі на тридцять днів. 27.06.2021 року ухвалою суду (а.с.81-82) у даній справі закрито підготовче провадження та призначено її розгляд по суті. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5, 13 ст. 128 ЦПК України та Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, про що свідчить довідка про доставку 29.06.2023 року повідомлення у додаток «Viber» (а.с.84). При цьому, позивач надіслала заяву від 10.07.2023 року про розгляд справи за її відсутності (а.с.91). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.1 ст. 128 ЦПК України, про що свідчать відомості з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» про результати надіслання поштових відправлень, згідно яких йому 20.06.2023 року було вручене як рекомендоване поштове відправлення № 6600001339370 із судовою повісткою про виклик, яке було надіслане судом за адресою, що є зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем проживання відповідача, згідно довідки Кодимської міської ради від 06.04.2023 року № 02-17/1151 (а.с.37), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, так і рекомендоване поштове відправлення № 6600001339361 із судовою повісткою про виклик, яке було надіслане судом за адресою фактичного проживання відповідача, яка була зазначена позивачем у змісті позовної заяви на виконання вимог пункту 2 ч.3 ст. 175 ЦПК України. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Савранської селищної ради Одеської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання третя особа була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.1 ст. 128 ЦПК України на офіційну електронну адресу зазначену на її офіційному веб-сайті, про що свідчить відповідна довідка від 29.06.2023 року про доставку електронного листа із судовою повісткою про виклик (а.с.83). При цьому, раніше, а саме 20.06.2023 року, до суду надійшла заява третьої особи від 19.06.2023 року № 02-43/1891 про розгляд справи за відсутності представника третьої особи (а.с.77), в якій також зазначено про відсутність заперечень проти позовних вимог. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської областів судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання третя особа була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.1 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить відповідна розписка представника від 30.06.2023 року (а.с.90). Відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Водночас із цим п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. Сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Пиріжнянської сільської ради Кодимського району Одеської області 05.05.2010 року (а.с.10), актовий запис № 04. 06.11.2012 року Кодимським районним судом Одеської області було ухвалено рішення у справі № 1514/1720/2012 (а.с.15-17), яким з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . 16.12.2013 року Кодимським районним судом Одеської області було ухвалено рішення у справі № 503/2275/13-ц (а.с.18-20), яке набрало законної сили 27.12.2013 року та яким шлюб укладений між сторонами розірвано, а також було вирішено питання про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з його матір`ю - позивачем [PERSON] . Таким чином малолітній [PERSON] проживає разом із позивачем [PERSON] , що підтверджує копія довідки про склад сім`ї виконавчого комітету Савранської селищної ради Одеської області від 19.10.2022 року № 475 (а.с.25) та копія акту обстеження умов проживання складеного комісією служби у справах дітей Савранської селищної ради Одеської області від 07.08.2020 року (а.с.26). 15.10.2015 року позивач зареєструвала інший шлюб, у зв`язку з чим змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », про що свідчить відповідний реєстраційний запис зроблений у розділі «Сімейний стан» на 10 сторінці паспорту громадянина України серії [NUMBER] , яким її було документовано Кодимським РС ГУДМС України в Одеській області 04.12.2015 року, копія якого додана до позовної заяви (а.с.8-9). При цьому, відповідач [PERSON] має заборгованість по сплаті згаданих вище аліментів, яка станом на жовтень 2022 року, становить 103879,87 грн, про що свідчить відповідний розрахунок складений у виконавчому провадженні № 35442057 державним виконавцем Кодимського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.11.2022 року № 2119-11479 (а.с.28-29). У зв`язку з чим відповідними постановами державного виконавця Кодимського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03.08.2018 року, 18.03.2019 року і 27.03.2019 року (а.с.30-33) у межах виконавчого провадження № 35442057 накладено арешт на майно боржника [PERSON] , встановлено тимчасові обмеження у його праві виїзду за межі України, керування транспортними засобами та користування вогнепальною мисливською та іншою зброєю. Згідно копії довідки Комунального некомерційного підприємства «Савранський центр первинної медико-санітарної допомоги» Савранської селищної ради Одеської області від 28.12.2022 року № 297 (а.с.21), малолітній [PERSON] часто хворіє, а його батько - [PERSON] не приймає участі в лікуванні дитини. Відповідно до копії довідки Савранського дошкільного навчального закладу «Веселка» від 19.05.2017 року № 7 (а.с.23), батько [PERSON] - [PERSON] , за час перебування дитини в дошкільному закладі в період 2015-2016 навчальних років, не приводив і не забирав дитину з дитячого садка (зі слів вихователя). При цьому, у змісті раніше згаданого акту обстеження умов проживання складеного комісією служби у справах дітей Савранської селищної ради Одеської області від 07.08.2020 року, копія якого додана до позовної заяви (а.с.26), відзначено ту обставину, що біологічний батько (мова йде про [PERSON] ) зовсім не приймає участі в утриманні та вихованні сина. Згідно копії довідки Савранського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» від 18.02.2020 року № 1164 (а.с.22), [PERSON] не займається навчанням та вихованням сина - [PERSON] . Відповідно до копії довідки Савранського ліцею Савранської селищної ради Одеської області від 28.12.2022 року за Вих.№ 1426 (а.с.24), батько (мова йде про [PERSON] ) із закладом освіти, де навчається малолітній [PERSON] , зв`язків не підтримає, із педагогами стосовно навчання сина не спілкується. 09.02.2023 року рішенням виконавчого комітету Савранської селищної ради Одеської області № 2/21 затверджено висновок органу опіки та піклування Савранської селищної ради Одеської області, яким визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його сина [PERSON] , про що свідчить копія відповідного рішення (а.с.12) та копія відповідний висновку (а.с.13-14), які були додані позивачем до позовної заяви. Крім того, 26.04.2023 року рішенням виконавчого комітету Кодимської міської ради Подільського району Одеської області № 618 затверджено висновок органу опіки та піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської області , яким визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , про що свідчить копія відповідного рішення (а.с.63) та відповідний висновок (а.с.64). При цьому, у змісті самого зазначеного висновку відзначено про те, що в телефонній розмові з начальником служби у справах дітей [PERSON] повідомив, що визнає позов у повному обсязі і погоджується на те, щоб його позбавили батьківських прав відносно його сина. Нормативно-правове застосування: У відповідності до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.2 і 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Схожі за своєю суттю принципи закріплені у пунктах 6-7 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. В свою чергу, згідно до пункту 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Згідно до абзацу другого пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Свідченням втрати відповідачем інтересу до своєї малолітньої дочки є його ігнорування судових засідань, незважаючи на належне повідомлення про час його проведення, та не подання до суду будь-яких заперечень проти позбавлення батьківських прав, які за змістом п.58 рішення Європейського Суду з прав людини, прийнятого у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, могли б бути свідченням її інтересу до своїх дітей. У відповідності до ч.1 ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Крім того, згідно до положень ч.4-5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч.4 ст. 164 СК України, під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно вимог ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Висновки суду - щодо обґрунтованості пред`явленого позову: Обставини справи свідчать про небажання відповідача [PERSON] займатися вихованням свого сина та його самоусунення від виконання батьківських обов`язків щодо свого сина, тобто наявна підстава для позбавлення батьківських прав, передбачена пунктом 2 ч.1 ст. 164 СК України. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає. Відповідач [PERSON] отримавши судові повістки про його виклики не з`явився в жодне підготовче та судове засідання, які призначалися судом у даній справі, а також не подав відзиву на позовну заяву та ніякої заяви або клопотання, тобто фактично виявив ігнорування судового розгляду. Водночас суд обставини того, що відповідач [PERSON] , який мешкає в с. Пиріжна Кодимської міської ТГ Подільського району Одеської області, «не приймав участі в лікуванні» малолітнього [PERSON] , який мешкає разом з матір`ю - позивачем [PERSON] в смт. Саврань Подільського району Одеської області, та «не приводив і не забирав дитину з дитячого садка», приймає як підтвердження ухилення відповідача [PERSON] у вихованні і від піклування над своїм сином виключно в сукупності з іншими обставинами. Так як суд зважає на об`єктивну складність в реалізації відповідачем [PERSON] згаданих дій за умов окремого проживання від свого сина на відстані більше 100 км. Крім того, суд зауважує, що обставини того, що відповідач [PERSON] ухиляється від участі в утриманні і матеріальному забезпеченні малолітнього [PERSON] , зокрема внаслідок не сплати стягнутих з нього аліментів, жодним чином не впливає на вирішення предмету спору у даній справі, оскільки ч.1 ст. 164 СК України не передбачає таких підстав для позбавлення батьківських прав. Ураховуючи встановлені судом фактичні обставини суд приходить до висновку про наявність підстав позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач [PERSON] , як батько, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання свого сина. - щодо розподілу судових витрат: Позивачем при поданні до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 1073,6 грн, згідно квитанції до платіжної інструкції на перерахування готівки відділення «Одеське ь81» АТ КБ «ПриватБанк» в смт Саврань від 13.03.2023 року № 0.0.2899059995.1 (а.с.1). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З врахуванням задоволення позову, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1073,6 грн, сплаченого останньою за подання до суду позовної заяви немайнового характеру.

Outcome: approved