Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Виконавчого комітету Хмельницької міської ради про визначення місця проживання дитини. Просить визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] . На обґрунтування свого позову вказала, що вона та відповідач по справі є внутрішньо переміщеними особами. З 22.08.2020 року перебували у шлюбі. Під час шлюбу народився син [PERSON] [INFO] . Під час перебування у шлюбі відповідач неодноразово застосовував до неї силу, але вона терпіла, вважаючи, що народження сина змінить його. Однак і після народження сина знущання над нею продовжувались. Відповідач навіть у присутності малолітнього сина міг кричати на неї, ображати її, штовхати, вдарити. Саме це стало підставою для розірвання шлюбу. 09.09.2022 року шлюб між ними було розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду. Зараз кожен з них проживає окремо. Дитина проживає разом з нею. Не дивлячись на те, що відповідач до неї ставиться дуже погано вона ніколи не забороняла його зустрічам з дитиною. Вона давала дитину відповідачу навіть на декілька днів, наприклад на вихідні дні. Отже вона добросовісно виконувала свої обов`язки і закон. Дитина в неї охайна, доглянута, при необхідності дитину оглядає лікар. У зв`язку з тим, що відповідач матеріально не допомагає ні їй, ні дитині, вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, вона вимушена була звернутися з позовом до суду про стягнення аліментів. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 2022 року, стягнуто з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі ? частини заробітку але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до повноліття дитини та на її утримання 1/5 частину заробітку (доходу). Починаючи з липня 2022 року [PERSON] не сплатив жодної копійки аліментів. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.12.2022 року становить 11953,55 грн. по сплаті аліментів на її утримання та 14941,94 грн. по сплаті аліментів на утримання сина. Всі її прохання про допомогу наштовхуються на одну відповідь, що аліменти він платити не буде. Відповідач немає самостійного заробітку, має заборгованість по сплаті аліментів, отже не виконує своїх обов`язків по утриманню дитини. Крім того, відповідач неодноразово кричав на неї, ображав її і наносив тілесні ушкодження у присутності їх сина. Це означає, що він здійснює як фізичне так і психологічне насильство не тільки над нею, а і над малолітнім сином. Згідно висновку психолога Хмельницького обласного центру соціально-психологічної допомоги від 29.12.2022 року №74/01-06 «…враховуючи малолітній вік дитини, вважаємо недоречним зміну місця проживання дитини та визначення його з батьком. Проживання [PERSON] з [PERSON] сприяє гармонійному зростанню та розвитку хлопчика». Отже психолог зробив висновок про те, що дитині краще проживати з нею. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про слухання справи за її відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідчення свідків: [PERSON] , який в судовому засіданні посвідчив, що [PERSON] дуже хороша мама, в неї дитина одягнена, нагодована, не плаче, вона прибирає, варить їсти, коли [PERSON] жила з [PERSON] , він бачив, що вона іноді плакала, [PERSON] не працював; свідок [PERSON] , в судовому засіданні посвідчив, що він проживає на одному поверсі з [PERSON] , яка є дуже гарною мамою; свідок [PERSON] в судовому засіданні посвідчила, що [PERSON] взагалі не була мамою, вела себе непристойний спосіб життя, вона гляділа дитину, після розірвання шлюбу її сина з [PERSON] , остання не дає їй бачити дитину, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22.08.2020 року, який було розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 вересня 2022 року. Під час перебування у шлюбі у них [INFO] народився син - [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , як внутрішньо переміщені особи. [PERSON] отримує пенсію по інвалідності, допомогу на дитину, виплати, як тимчасово переміщеній особі, аліменти на утримання дитини та на своє утримання від позивача [PERSON] проживає в [ADDRESS] , не працює. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 квітня 2023 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування виконавчий комітет Хмельницької міської ради про визначення місця проживання дитини, в задоволенні позову відмовлено. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 13 червня 2023 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 квітня 2023 року залишено без змін. Вказаним рішенням встановлено, що по справі, яка переглядається, встановлено, що мати дитини має постійне місце проживання, створила належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини, має самостійний дохід, не зловживає спиртними напоями, не вживає наркотичні засоби, беззаперечних доказів, що своєю поведінкою може зашкодити здоров`ю та розвитку дитини відповідачем по справі не здобуто. При цьому колегія суддів, враховуючи вік малолітньої дитини - три роки, потребу в цьому віці в материнській турботі та догляді, відсутність виключних обставин для розлучення з матір`ю та принципи Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, висновок психолога, що дитина в силу свого віку має тісну емоційну прив`язаність до мами, вважає себе з мамою одним цілим, розлучення матері та дитини є небажаним, оскільки може призвести до травматизації та виникнення проблем із соматичним здоров`ям, проживання [PERSON] з мамою сприяє гармонійному зростанню та розвитку хлопчика і з цих підстав зміна місця проживання дитини та визначення його з батьком є недоречним, вважає висновки суду першої інстанції про відмову в позові обґрунтованими. Також не надані докази особистого небажання відповідачки належним чином здійснювати догляд за дитиною. Наявність в справі фото дитини з тілесними ушкодженнями не є беззаперечним доказом даної обставини, так як відсутні дані про обставини отримання дитиною тілесних ушкоджень та чи дитина отримала такі тілесну ушкодження саме з вини у формі умислу чи необережності відповідачки. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку психолога від 29.12.2022 року №74/01-06 Хмельницького обласного центру соціально-психологічної допомоги, з огляду на викладене, беручи до уваги малолітній вік дитини, вважають недоречним зміну місця проживання дитини та визначення його з батьком. Проживання [PERSON] з мамою сприяє гармонійному зростанню та розвитку хлопчика. Батькам рекомендовано знайти порозуміння один до одного. Згідно висновку органу опіки та піклування від 28.04.2023 року № 1102/01-31, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . За таких обставин, враховуючи вік дитини, суд вважає, що слід визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] . Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України и з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави 1073 гривні 60 копійок судового збору. На підставі ст.ст.2,12,13,76,81,258,259,263-265 ЦПК України, ст.ст. 19, 159, 160, 161Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved