Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

В провадженні Центрально-міського райсуду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за заявою [PERSON] , представник заявника [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Центрально-Міського районного у місті Кривому Розі ради, про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна. Заявник просить суд винести рішення, яким: визнати недієздатним громадянина [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Призначити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , опікуном над недієздатним [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , уродженцем м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою суду від 08.08.2022 року прийнято заяву до свого провадження та відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 26.08.2022 року витребувані докази по справі. Ухвалою суду від 10.10.2022 по справі призначено судово-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та зупинено провадження по справі до надання судового психіатричного висновку. Згідно розпорядження керівника апарату Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Мірошниченка Я.В. № 25/23 від 07.02.2023 року, у зв`язку із знаходженням судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Коваль В.О. на тривалому лікарняному з 26 грудня 2022 року, канцелярією суду було здійснено повторний автоматизований перерозподіл даної цивільної справи відповідно до вимог чинного законодавства України. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2023 року, справу передано для розгляду судді Бутенко М. В., та ухвалою суду 08.02.2023 року прийнято до свого провадження. Крім того, ухвалою суду від 08.02.2023 року виправлено описку в ухвалі про призначення експертизи. Ухвалою суду від 12.06.2023 року відновлено провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні 08.08.2023 року заявник заяву підтримав, просив задовольнити, на виклику та допиту свідків не наполягав. Представник органу опіки та піклування Виконавчого комітету Центрально-Міського районного у місті Кривому Розі ради заяву підтримала не проти її задоволення, про що додатково органом опіки та піклування надано подання про можливість призначення [PERSON] опікуном над батьком [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Частиною 3 ст. 296 ЦПК України, передбачено, що заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Згідно до ч. 1 ст. 299 ЦПК України, справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров`я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров`я. Для визначення фактичної можливості такої особи з`явитися в судове засідання, а також про можливість особисто дати пояснення по суті справи у разі необхідності суд може призначити відповідну експертизу. Згідно до ст. 1 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні": особа з інвалідністю - повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність; інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні", медико-соціальна експертиза осіб з обмеженнями повсякденного функціонування та осіб з інвалідністю проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я. Особа з обмеженнями повсякденного функціонування направляється для проходження медико-соціальної експертизи з метою підтвердження стійкого обмеження життєдіяльності та встановлення статусу "особа з інвалідністю" або "дитина з інвалідністю" у разі виявлення мультидисциплінарною реабілітаційною командою ознак стійкого обмеження життєдіяльності, що зазначається в індивідуальному реабілітаційному плані. Залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності. [PERSON] , є рідним батьком [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.05.2009 року (видане повторно). Згідно свідоцтва про зміну імені, серії [NUMBER] від 12.05.2009 року, [PERSON] , змінив своє прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №796535, від 05.07.2022 року, [PERSON] , з 27.06.2022 року була встановлена група інвалідності - перша "Б". Згідно довідки №633 від 06.07.2022 року, виданої Комунальним підприємством "Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги" Дніпропетровської обласної ради", було повідомлено, що [PERSON] страждає на хронічний психічний розлад. Як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №796535 від 05.07.2022 року, [PERSON] , з 27.06.2022 року була встановлена група інвалідності - перша "Б". Перша група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від міри втрати здоров`я особи з інвалідністю та обсягів потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або диспансерному нагляді. До підгрупи Б першої групи інвалідності належать особи з високою мірою втрати здоров`я, значною залежністю від інших осіб у забезпеченні життєво важливих соціально-побутових функцій і які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування. Крім того, критеріями встановлення I групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності особи: ?нездатність до самообслуговування чи повна залежність від інших осіб; ?нездатність до пересування чи повна залежність від інших осіб; ?нездатність до орієнтації (дезорієнтація); ?нездатність до спілкування; ?нездатність контролювати свою поведінку; ?значні обмеження здатності до навчання; ?нездатність до окремих видів трудової діяльності. Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда №594, [PERSON] причиною інвалідності зазначено - загальне захворювання, клініко-функціональний діагноз та код за МКХ F01.3 - психічні розлади. Згідно ч. 4.2. Методичних рекомендацій "Кодування захворюваності та смертності у відповідності до Міжнародної статистичної класифікації хвороб 10-го перегляду", F01-F09 - органічні, включаючи симптоматичні, психічні розлади. Деменція (F00-F03) - це синдром, викликаний захворюванням головного мозку, яке, зазвичай, має хронічну або прогресуючу форму, та яке спричиняє порушення функції кори великих півкуль, у тому числі пам`яті, мислення, орієнтації, усвідомленого сприйняття, розрахункових здібностей, здібності до навчання, мовлення та судження. Відсутнє потьмарення розуму. Часто це супроводжується погіршенням пізнавальної функції, та іноді цьому передує погіршення емоційного контролю, соціальної поведінки або мотивації. Такий синдром є характерним для хвороби Альцгеймера, цереброваскулярних розладів та інших станів, які мають первинний або вторинний вплив на головний мозок. F01.3 Змішана кіркова та підкіркова судинна деменція. Змішана (кортикальна і субкортикальна) судинна деменція діагностується при поєднанні кіркових і підкіркових компонентів судинної деменції на підставі клінічних та інструментальних даних (включаючи аутопсію). Окрім того, супутнім захворюванням [PERSON] , зазначено (код за МКХ -10) G 20. Згідно з ч.4.2. Методичних рекомендацій "Кодування захворюваності та смертності у відповідності до Міжнародної статистичної класифікації хвороб 10-го перегляду", G 20 - це хвороба Паркінсона (включаючи: геміпаркінсонізм, тремтячий параліч, паркінсонізм або хворобу Паркінсона БДВ, ідіопатичний(у) паркінсонізм або хворобу Паркінсона, первинний(у) паркінсонізм або хворобу Паркінсона. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Враховуючи вищевикладене, а також те, що внаслідок наявного психічного захворювання, громадянин [PERSON] , не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а також потребує постійного стороннього нагляду, лікування та медичного нагляду, прошу суд визнати [PERSON] недієздатним. Як вбачається з висновку судово - психіатричної експертизи № 121 від 24.05.2023 року, [PERSON] , страждає на хронічний стійкий психічний розлад у формі судинної деменції. Зазначений висновок підтверджується анамнестичними відомостями, матеріалами цивільної справи, результатами теперішнього психіатричного обстеження, що свідчать про захворювання на гіпертонічну хворобу, враження у іспитованого: пам`яті, мовних навичок, конструктивних здібностей, орієнтування в просторі, часі і власній особистості, втрата навичок в вирішенні проблем функціонування і самозабезпечення, встановлення другої групи інвалідності. Такі зміни з боку психіки мають незворотній характер в силу грубого зниження пам`яті та інтелекту, рудиментарністю мислення, недиференційованістю емоційних проявів, регресом придбаних протягом життя знань і навичок, в тому числі і навичок самообслуговування при повній відсутності критичних, прогностичних, адаптаційних здібностей, що стало причиною огляду його лікарем-психіатром за місцем мешкання. Зазначений хронічний стійкий психічний розлад позбавляє іспитованого в теперішній час можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Правилами ст. 41 ЦК України, передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Відповідно до вимог ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Положеннями ст. 63 ЦК України, закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Як вбачається з висновку ЛКК №46/341 від 27.07.2022 року, заявник [PERSON] , за станом свого здоров`я може виконувати обов`язки опікуна. Крім того, мати заявника [PERSON] , згідно медичної довідки від 25.07.2022 року, перебуває на «Д» обліку, з діагнозом: ІХС дифузний кардіосклероз, ожиріння, ВРВ, остеохондроз, соматоформна вегетативна дисфункція, вегетосудинна дистонія по змішаному типу з рідкими панічними атаками, що в свою чергу свідчить про те, що вона за станом свого здоров`я не може бути опікуном для [PERSON] . Згідно зі ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Статтею ст. 67 ЦК України, передбачені права та обов`язки опікуна, а саме: опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням; oпікун має право вимагати повернення підопічного від осіб, які тримають його без законної підстави; oпікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного; опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 72 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах. Опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, допомоги на підопічну дитину та інших соціальних виплат, призначених на підопічну дитину відповідно до законів України, доходів від майна підопічного тощо. В силу ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Враховуючи наведені обставини, те, що за своїм станом здоров`я [PERSON] може бути опікуном недієздатного, з правами та обов`язками ознайомлений, обставин, визначених ст. 64 ЦК Україниі які перешкоджали б бути опікуном не встановлено, суд вважає можливим призначити [PERSON] опікуном недієздатного [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. На підставі ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 295-300 ЦПК України, ст.ст.39,40,41,60,63,67,72 ЦК України, Методичних рекомендацій "Кодування захворюваності та смертності у відповідності до Міжнародної статистичної класифікації хвороб 10-го перегляду", суд, -

Outcome: approved