Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

У квітні 2023 року [PERSON] в особі представника засобами поштового зв`язку звернулася до Дружківського міського суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що 13 грудня2021 року сторони уклали письмовий Договір позики №Х131221-10, предметом якого було передання у власність Позичальника грошових коштів у сумі 72328 грн. 00 коп., що еквівалентно 2664,00 дол. США, які він зобов`язався повернути не пізніше 13 квітня 2023 року. Відповідно до графіку повернення грошових коштів позичальник мав повертати позику з 13 січня 2022 року рівними частинами у сумі 4534 грн.05 коп. (167 доларі США) до 13 числа місяця. Однак в зазначений договором строк, [PERSON] свої зобов`язання не виконав та грошові кошти в сумі 72328 грн.00 коп. не повернув. Дані обставини змушують позивача звернутися до суду.Просила суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором позики № Х131221-10 від 13.12.2021 року у сумі 130443 грн. 51 коп., з яких: 100566,00 грн. - сума основного боргу; 204,03 грн. - інфляційні збитки; 19,00 грн. - 3% річних; 29654,48 грн. - пеня за несвоєчасне повернення позики; стягнути судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 37164 грн. 35 коп., а також відшкодуванням сплаченого судового збору у сумі 1304 грн. 44 коп. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дружківського міського суду Донецької області від 12 квітня 2023 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Рибкіну Н.М. Ухвалою судді Дружківського міського суду Донецької області від 19 квітня 2023 року матеріали цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. В ухвалі зазначено, що як вбачається з відповіді Бахмутської міської ради Донецької області № 52 вих. від 14.04.2023 року за даними реєстру Бахмутської міської територіальної громади [PERSON] 18.01.2022 року знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Згідно з відповіддю № 37950 від 19.04.2023 року з Єдиного державного демографічного реєстру місцем реєстрації [PERSON] , [INFO] , є [ADDRESS] . Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Розпорядженням Верховного Суду від 15.03.2022 № 8/0/9-22 територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області передано Індустріальному районному суду м. Дніпропетровська. Справа надійшла до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 15 травня 2023 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2023 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П. Ухвалою судді від 19 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився. Відповідно до заяви представник позивача просив суд розглядати справу за відсутності позивача та представника позивача та задовольнити позовні вимоги з наведених в позові підстав. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв та клопотань не надійшло. Відзиву не надав. Враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частковоз наступних підстав. Судом встановлено, що 13 грудня 2021 року між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) був укладений Договір позики №Х131221-10, відповідно Позикодавець передає у власність Позичальнику, а Позичальник приймає у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі 72328 гривень 00 копійок, що є еквівалентом 2664 долари США, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПриватБанк» (1долар США = 27,150 грн.), в свою чергу Позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами Сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та порядку передбаченому цим Договором буде 2664 долари США, за курсом продажу в АТ КБ «ПриватБанк» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 16 місяців з моменту укладання даного договору, тобто до 13.04.2023 року. За домовленістю сторін позика є безпроцентною. Відповідно до п.5 Договору передбачено графік повернення Позичальником грошових коштів з 13 січня 20022 року по 13 квітня 2023 року включно по 4534 грн. 05 коп. - еквівалент 167 доларів США щомісячно. Згідно з п.8 Договору, сторони погодили, що у випадку зміни, у бік збільшення курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п.1 цього Договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ «ПриватБанк» на день здійснення кожного платежу за цим Договором. Згідно з п.9 Договору у разі прострочення виконання зобов`язання Позичальником за даним договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми. За несвоєчасне повернення позики (її чергової частини за графіком) Позичальник сплачує Позикодавцю неустойку у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. 13 грудня 2021 року відповідач [PERSON] розписку про те, що він отримав позику від [PERSON] в сумі 72328,00 гривень, що є в еквіваленті 2664 дол. США, які зобов`язується повернутив строк до 13 квітня 2023 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в ч.2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням його повернення та дати отримання коштів. Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15. З наявної в матеріалах справи копії розписки від 13.12.2021 року вбачається, що відповідач [PERSON] зобов`язався повернути борг позивачу [PERSON] не пізніше 13.04.2023року. Судом враховується, що вищезазначені Договір позики та розписка містять в собі відомості щодо строку погашення боргу, скріплені підписом відповідача [PERSON] Отже, вказані Договір позики та розписка містять в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов`язання щодо повернення боргу у визначений строк. Статтею 545 ЦК України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов`язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа. Дані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 25 квітня 2012 року, справа № 6-24ц12. На підтвердження неповернутого відповідачем боргу за позикою, позивачем до матеріалів справи додано копію розписки від 13.12.2021 року. Ці обставини, з урахуванням вимог ст. 545 ЦК України, свідчать про невиконання [PERSON] боргового зобов`язання перед [PERSON] . Належних доказів, які б спростовували позовні вимоги відповідачем суду не надано. Оскільки за згодою сторін в договорі позики був визначений грошовий еквівалент в іноземній валюті, то позивачем визначена сума боргу на дату подачі позову до суду станом на 31.03.2023 року в розмірі 100566 грн. 00 коп. (2664 долари США х 37,75 грн., що відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» курс гривні станом на 31.03.2023 року). Отже в цьому випадку, сума, що підлягає сплаті, визначається за офіційним курсом відповідної валюти, та оскільки відповідач ухиляється від виконання свого зобов`язання та повернення суми коштів позивачу, то враховуючи викладене, суд доходить висновку що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача основний борг в розмірі 100566грн. 00 коп. Щодо заявлених позовних вимог позивача в частині стягнення 3% річних за користування коштами в розмірі 19 грн. 00 коп. (за період з 14.01.2022 по 22.02.2022 року), та інфляційних витрат в розмірі 204 грн. 03 коп.(за період з 14.01.2022 року по 22.02.2022 року) то суд виходить з наступного. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Перевіривши розрахунок трьох процентів річних та інфляційних збитків судом встановлено правомірність нарахування останніх відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України. Крім того, позивачем правомірно нараховано проценти від суми позики із застосуванням облікової ставки НБУ, з огляду на те, що сторонами не визначено розмір процентів в разі не своєчасного виконання зобов`язання. Встановивши наявність складеної відповідачем розписки про отримання у борг у позивача коштів, факт не повернення цих коштів у визначений в розписці строк, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики, трьох процентів річних на підставі статті 625 ЦК України, та інфляційних збитків. Щодо заявлених позовних вимог позивача в частині стягнення пені за період з 14.01.2022 року по 23.02.2022 року в розмірі 29654,48 грн. то суд виходить з наступного. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 509 ЦК України). Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до договору позики за порушення строку повернення суми позики боржник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 1 % від суми позики за кожен день прострочення. [PERSON] прострочив виконання зобов`язання у розмірі 72328,00 грн., позивачем здійснено розрахунок пені за період з 14.01.2022 року по 23.02.2022 року за 41 день в розмірі 29654,48 грн., з яким суд погоджується. Враховуючи викладене, суд доходить висновку що позовні вимоги позивача в цій частині знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню. Позивачем заявлено вимоги, щодо стягнення понесених витрат на правову допомогу в розмірі 37164 грн. 35 коп. та судового збору в розмірі 1304 грн. 44 коп. Відповідно до ст. ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до Договору про надання професійної правової допомоги від 12 вересня 2022 року, укладеного між [PERSON] (Клієнт) та адвокатом Гупал Романом Миколайовичем Адвокат), предметом договору є забезпечення захисту пав, свобод і законних інтересів Клієнта у будь-якому статусі. Відповідно до Додатку до договору про надання правової допомоги б/н від 12.09.2022 між [PERSON] та адвокатом Гупалом Р.М. вартість наданих послуг (без урахування участі в судових засіданнях) складає 20000 грн. 00 коп. За прийняття Адвокатом участі у судових засіданнях, Клієнтом додатково сплачується 3350 грн. 00 коп. за кожний судодень. До вартості послуг не входять витрати на відрядження та транспортні витрати пов`язані з виїздом за межі міста Харкова, в т.ч. витрати на пальне, а також поштові витрати і суми судового збору. У разі прийняття рішення по справі на користь Клієнта, адвокату сплачується додатковий гонорар у розмірі 10% від суми задоволених позовних вимог. Позивачем в позовній заяві зазначено попередню орієнтовну суму витрат на професійну правничу допомогу, яка становить 37164 грн.35 коп. Згідно з Актом надання послуг від 31.03.2023 року сторони договору про надання правової допомоги № б/н від 12 вересня 2022 року [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони, склали цей акт по те, що Адвокат передав, а клієнт прийняв послуги. Загальна вартість послуг на день складання складає 17420 грн. 00 коп. Відповідно до Рахунку- фактура № б/н від 31 березня 2023 року до акту надання послуг від 31.03.2023 року всього до сплати 17420 грн. 00 коп. За участь в судових засіданнях за 2 судових засіданнях орієнтована сума становила 6700,00 грн. Додатковий гонорар у разі прийняття рішення на користь позивача становив 13044 грн. 35 коп. Враховуючи вимоги діючого законодавства, оцінюючи наявні у справі докази, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 30464 грн. 35 коп., та не вбачає підстав для стягненню 6700 грн. 00 коп., оскільки представник позивача не приймав участь у судових засіданнях. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1304 грн. 44 коп. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуєтьсяна всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково

Outcome: partial