Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

В червні місяці 2023 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви заявник вказує, що 16.08.1979 наказом №74-к він був прийнятий ливарником в пластмасовий цех ТОВ «Колективне підприємств Почаївська фабрика «Пластик». 02.04.1987 наказом №141-к прийнятий на роботу слюсарем-інструментальником в механічний цех та працював на цій посаді до 26.06.2001, коли наказом №74 від 26.06.2001 був звільнений з роботи у зв`язку з скороченням чисельності штату за п. 1 ст. 40 КЗПП України. У 2022 році заявник звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області для призначення пенсії за віком, та надав трудову книжку із усіма відповідними записами з 1979 року по 2022 рік. При оформленні пенсії виникли проблеми, оскільки згідно наданої Головним управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відповіді від 03.11.2022 №1900-0306-8/32867 період з травня 1987 року по грудень 1996 року не було враховано до страхового стажу [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у зв`язку з відсутністю законних підстав для врахування заробітної плати з травня 1987 року по грудень 1996 року при обчисленні пенсії, а саме у зв`язку з опискою в книгах нарахування заробітної плати ТОВ «Колективне підприємств Почаївська фабрика «Пластик». ГУ ПФУ в Тернопільській області виявило допущену помилку на деяких сторінках книг нарахування заробітної плати [PERSON] , а саме скорочення його ПІП було здійснено з опискою як « [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] .», « [PERSON] » з травня 1987 року по грудень 1996 року (сторінки книг додаються згідно архівної довідки № 03-01/2250 від 07.10.2021). Таким чином дана помилка перешкоджає отриманню пенсії за вислугу років відповідно до реального страхового стажу заявника, а звернутися до роботодавця, який був відповідальний за ведення первинної бухгалтерської документації не можливо у зв`язку із їх ліквідацією без правонаступників у 2015 році. На підставі наведеного просив заявлені вимоги задовольнити. В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник адвокат Бегларян О.Ф. заявлені вимоги підтримали повністю та просили задовольнити з підстав викладених у заяві. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час, дату та місце судового засідання. 10 липня 2023 року судом отримано та зареєстровано заперечення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, згідно якого представник заінтересованої особи просить залишити без розгляду заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки встановлення юридичного факту пов`язане з вирішенням спору про право, а саме, права на пенсію. Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 червня 2023 року прийнято до розгляду заяву та призначено судове засідання в порядку окремого провадження. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 31 липня 2023 року постановлено заяву представника заявника адвоката Бегларян О.Ф. задовольнити та проводити судове засідання в режимі відео конференції. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 24 травня 1997 року Кременецьким РВУМВС України в Тернопільській вбачається, що заявник [PERSON] , народився [INFO] в м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області. 17 серпня 1979 року на ім`я « [PERSON] » було розпочато трудову книжку серії [NUMBER] . На аркушах трудової книжки містяться записи про прийняття заявника з 16.08.1979 ливарником в пластмасовий цех ТОВ «Колективне підприємств Почаївська фабрика «Пластик». 02.04.1987 наказом №141-к прийнятий на роботу слюсарем-інструментальником в механічний цех та працював на цій посаді до 26.06.2001, наказом №74 від 26.06.2001 був звільнений з роботи у зв`язку з скороченням чисельності штату за п. 1 ст. 40 КЗПП України. Так відповідно до архівної довідки від 07.10.2021 № 03-01/2251 «згідно наказу ММП УРСР від 06.10.1988 №143 та наказу Тернопільського виробничого об`єднання «Надзбруччя» №29 від 05.12.1988 Почаївська фабрика госппобуттоварів була перейменована на Почаївську фабрику «Пластик». З 13 листопада 1995 року, згідно свідоцтва № 02971883 про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності, реорганізована в товариство з обмеженою відповідальністю «Колективне підприємств Почаївська фабрика «Пластик», яке було правонаступником Почаївської фабрики «Пластик». ТзОВ «КП Почаївська фабрика «Пластик» припинило свою діяльність в грудні 2015 року». Згідно архівної довідки від 27.01.2023 № 03-02/01 «інформація про правонаступника ТОВ «Колективне підприємств Почаївська фабрика «Пластик» м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області в документах архівного відділу районної державної адміністрації немає». В даній відповіді зазначається, що «в книзі нарахування заробітної плати вищевказаного підприємства за 1987 значиться [PERSON] », в книгах нарахування заробітної плати за 1988-1996 роки працівники з прізвищем [PERSON] , ім`ям [PERSON] та іншим по батькові не значиться» Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Порядок розгляду справи щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, врегульовано у главі 6 «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Розділу IV «Окреме провадження» ЦПК, зокрема щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як визначено частиною 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи у тому числі про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. ч. 1 ст. 315 ЦПК і не є вичерпним. Так, відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхування; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала без весті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 44 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу ПФУ або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням ПФУ за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики. На виконання названих норм Закону №1058-IV Правлінням Пенсійного фонду затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №22-1 від 25 листопада 2005 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1). Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1. перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2. здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів; 3. перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження. Згідно з пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі - Порядок № 637), за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються, зокрема, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Згідно з пунктом 26 Порядку № 637, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи, зокрема, за паспортом, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Згідно роз`яснень п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - Постанови №5 від 31.03.1995 року) на підставі ЦПК України, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами як письмовими доказами. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Із змісту витягів з книг нарахування заробітної плати ТОВ «Колективне підприємств Почаївська фабрика «Пластик» з травня 1987 року по грудень 1996 року на деяких сторінках книг нарахування заробітної плати [PERSON] , а саме скорочення його ПІП було здійснено з опискою як « [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] .», « [PERSON] » Той факт, що вказані довідки належать заявнику, підтверджується його паспортом громадянина України, трудовою книжкою, в якій зазначено час його роботи у вищевказаному підприємстві, який охоплює період з 1979 року по 2001 рік. Окрім того, суд вважає, що спір про право між заявником та Головним управлінням Пенсійного фонду України щодо призначення пенсії відсутній, оскільки в даному випадку вирішується питання лише про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документа, що підтверджує стаж, оскільки по батькові, які зазначені у вищевказаних документах, не збігаються з по батькові особи за паспортом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що метою встановлення даного факту є необхідність реалізації заявником своїх прав, зокрема оформлення пенсії, отже такий факт породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а його встановлення не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вимоги заявника про встановлення факту належності правовстановлюючих документів підлягає задоволенню. Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Outcome: approved