Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Ярмак С.В. звернулася до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до [PERSON] , яким просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, - [PERSON] , [INFO] у розмірі 5000 гривень, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною двадцяти трьох років. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Київського районного суду міста Харкова від 26 червня 2008 року розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем. Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 28 жовтня 2008 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 400 гривень. Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 29 грудня 2020 року розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини було збільшено до 2500 гривень щомісячно. 10 лютого 2023 [PERSON] виповнилось 18 років і виплату аліментів було припинено. Проте, 18 серпня 2022 року бу укладений Договір про навчання у закладі вищої освіти №7/2022-011 з НАУ ім. М.Є.Жуковського «Харківський авіаційний інститут» з 12 вересня 2022 року донька є студенткою 1 курсу денного відділення гуманітарно-правового факультету вказаного інституту. У зв`язку з військовою агресією РФ та введення воєнного стану в Україні позивач втратила роботу і на теперішній час знаходиться в скрутному матеріальному становищі. Можливості надати доньці в повній мірі умови для повноцінного життя, розвитку та навчання, вона не має. Відповідач в категоричній формі відмовився надавати будь-яку допомогу на час навчання доньки. У нього відсутні інші діти, стягнень та утримань за виконавчими документами він не має, стан його здоров`я нормальний, непрацездатних батьків не має. Аргументи інших учасників справ. 21 квітня 2023 року представником відповідача адвокатом Бондар А.В. наданий відзив на позов, в якому він зазначив наступне. Так, відповідачем не заперечується факт навчання доньки в університеті, однак ним заперечується розмір аліментів, які позивач просить стягнути з нього. Донька навчається на бюджетній формі навчання. Позивачем в позові жодним чином не доведено необхідність стягнення з відповідача аліментів у розмірі 5000 гривень, жодних розрахунків орієнтованих потреб доньки позов також не містить. Відповідач вважає, що підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі немає, оскільки сума у розмірі 5000 гривень є досить завеликою для нього, при цьому, він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на користь повнолітньої доньки у розмірі 2500 гривень. Відповідач своєчасно і без затримок сплачував аліменти на користь позивача на утримання [PERSON] , поки вона була неповнолітньою у розмірі 2500 гривень, станом на 14 квітня 2023 року у відповідача відсутня заборгованість по аліментам. Відповідач має можливість сплачувати таку суму. Представник також просив врахувати прожитковий мінімум, встановлений на одну особу згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік». Відповідач до серпня 2019 року працював у ФОП [PERSON] на посаді слюсаря, але, зважаючи на проблеми зі здоров`ям та несприятливу фінансову ситуацію в Україні, його в липні 2019 року було звільнено. Наразі відповідач не має можливості влаштуватися на роботу, дохід відповідача є незначним, будь-якого рухомого або нерухомого майна відповідач не має, квартира, в якій він зареєстрований та проживає належить матері останнього. Також відповідач, окрім свого забезпечення та сплати аліментів, сплачує комунальні послуги в квартирі, що в середньому становить 2041,16 гривень. Участь у справі сторін та інших учасників справи. В судове засідання позивач та її представник Ярмак С.В. не з`явились, надали суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача адвокат Бондар А.В. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та відсутності відповідача з урахуванням заперечень, викладених у відзиві. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, зазначила, що відповідач в добровільному порядку не сплачує аліменти. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Рух справи. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15 березня 2023 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 05 травня 2023 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучена [PERSON] . Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Сторони знаходились у шлюбі, який був зареєстрований 14 липня 2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №938 та який рішенням Київського районного суду міста Харкова від 26 червня 2008 розірваний. Від шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , батьком дитини є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01 березня 2005 року. Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 28 жовтня 2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] стягнуті аліменти у розмірі 400 гривень щомісячно до її повноліття. Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 29 грудня 2020 року розмір аліментів, які стягувались на підставі рішення Київського районного суду міста Харкова від 28 жовтня 2008 року на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] було збільшено до 2500 гривень щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки -розрахунку заборгованості від 26 квітня 2023 року станом на 01 квітня 2023 року заборгованість по аліментам за вказаним рішенням складає 6000 гривень. Згідно довідки НАУ ім. М.Є.Жуковського «Харківський авіаційний інститут» №43-23/7ф від 06 березня 2023 року, [PERSON] є студенткою НАУ ім. М.Є.Жуковського «Харківський авіаційний інститут» 1 курсу денного відділення гуманітарно-правового факультету, навчається з 12 вересня 2022 року за кошти державного бюджету, зарахована на 1 курс згідно Наказу №866-уч від 22 серпня 2022 року, термін навчання з 12 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року. Зазначені обставини також підтверджуються договором про навчання у закладі вищої освіти №7/2022-011 від 18 серпня 2022, укладеним між НАУ ім. М.Є.Жуковського «Харківський авіаційний інститут» та [PERSON] (законного представника), [PERSON] . Відповідачем надана Виписка щодо отриманихь доходів з Пенсійного фонду України за період з 2011 року по 2019 рік та рахунки про сплату комунальних послуг. Мотиви, з яких виходив суд, та застосовані судом норми права Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно зі статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. У частині третій статті 199 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Отже, із вищезазначеного вбачається, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Суд зауважує, що обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23 січня 2019 року в справі № 346/103/17, дитина, яка навчається на денній формі, не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Так, судом встановлено, що повнолітня донька [PERSON] є студентом денної форми навчання Національного аерокосмічного університету ім.. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут», закінчує навчання 30 червня 2026, тобто не має можливості працювати та заробляти гроші на своє утримання. З наданої позивачем довідки про навчання вбачається, що донька навчається за кошти державного бюджету. Відомості щодо отримання останньою стипендії матеріали справи не мають. Разом з тим, суд зазначає, що перебування дитини на державному забезпеченні на період навчання, не забезпечують необхідні потреби для життєдіяльності дитини, такі як придбання необхідного одягу, підручників та канцелярських товарів для навчання, її харчування, та забезпечення інших потреб. За таких обставин, суд дійшов висновку, що повнолітня [PERSON] в зв`язку з продовженням навчання потребує матеріального забезпечення з боку батьків, а тому стягнення аліментів з батька на її утримання аліментів є необхідним, оскільки обов?язок з утримання дитини покладається на обох батьків. Згідно частини першої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошові сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом не встановлено наявності у відповідача офіційних джерел доходу, які б надавали можливість відповідачу брати участь в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання. При визначенні розміру аліментів, окрім вищевказаних правових положень, суд виходить з наступних обставин. Відповідачем в ході розгляду справи не надано суду доказів на підтвердження наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дітей в матеріалах справи відсутні, при цьому, суд враховує ту обставину, що в ході судового розгляду він не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки у розмірі 2500 гривень, вважаючи, що на даний час має змогу сплачувати аліменти лише у такому розмірі. При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої доньки, окрім вищевказаних обставин, суд також враховує прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» для працездатних осіб, який станом на 01 січня 2023 року встановлений 2684 гривень. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від:05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Жодних доказів на підтвердження стану здоров`я матері, батька, повнолітньої дитини суду не надані. Позивачем в ході судового розгляду жодним чином не доведено, що позивач, будучи матір`ю повноілтньої дитини та маючи відповідно до вимог ст. 141 СК України рівний з батьком обов`язок утримувати дитину, не має можливості приймати участь у витратах на їх повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Суду не надано жодних доказів на підтвердження відсутності у позивача доходу, відомості щодо наявності на її утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, або ж інших обставин, які б виключали можливість позивача приймати участь у матеріальному забезпеченні дитини, в матеріалах справи також відсутні. Також позивачем жодним чином не обґрунтована та не доведена необхідність стягнення аліментів саме у розмірі 5000 гривень, не надано жодних відомостей щодо несення витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, розмір яких відповідав би можливості покладення на відповідача обов`язку сплачувати аліменти у зазначеному розмірі. Позивачем не надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки у визначеному нею розмірі. Виходячи з пояснень представника відповідача та матеріалів справи, на даний час відповідач офіційно не працевлаштований, доходу не має. Враховуючи викладене, суд вважає, що стягнення з відповідача на користь позивача на утримання доньки, яка продовжує навчання у розмірі 5000 гривень може призвести до надмірного фінансового навантаження на відповідача. Крім того, суд також враховує ту обставину, що відповідач визнав позовні вимоги у розмірі 2500 гривень щомісячно. Отже, враховуючи викладені обставини, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання [PERSON] , який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень щомісячно, що на думку суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, у разі отримання відповідачем іншого прибутку, зміни його матеріального становища позивач не позбавлена права звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів в порядку ст. 192 ЦК УКраїни. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, суд стягує з відповідача аліменти на користь позивача на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання з 13 березня 2023 року. Щодо судових витрат. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України - частина 1 статті 141 ЦПК України. Відповідно пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Врахувавши підстави звільнення позивачки від сплати судового збору відповідно до закону та часткове задоволення позовних вимог (50%),

Outcome: partial