Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

У березні 2023 року Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради в інтересах дитини [PERSON] , [INFO] , звернулося до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] є одинокою матір`ю. [PERSON] в Управлінні «Служба у справах дітей» Сумської міської ради взятий на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з невиконанням матір`ю своїх обов`язків з виховання дитини. Уперше інформація про родину [PERSON] потрапила до Управління в жовтні 2022 року від Сумського міського центру соціальних служб, де було зазначено, що СМЦСС отримав повідомлення від адміністрації КНП «ЦПМСД №2» СМР, що дитина знаходиться в асоціальних та небезпечних для життя і здоров`я умовах, школу не відвідує, на профогляді 13 вересня 2022 року дитина була з сусідами. Зі слів лікаря, при активному патронажі мати двері не відчиняє, на телефонні дзвінки не відповідає, може неадекватно себе поводити, буває досить агресивною, з ознаками алкогольного сп`яніння. Для перевірки фактів та проведення профілактичних заходів 24 жовтня 2022 року був здійсненний спільний вихід спеціалістів Управління «Служба у справах дітей» та Сумського міського центру соціальних служб до помешкання родини. З`ясовано, що мати не працює, державних виплат не отримує, умови проживання потребують покращення (відсутній ремонт, плісенева на стінах, не обладнана належним чином кімнату для дитини). Мати [PERSON] - [PERSON] , яка раніше опікувалася онуком [PERSON] , на час відвідування була лежачою після інсульту, померла [INFO] . При взаємодії з Сумським закладом загальної середньої освіти № 21, спілкуванні з батьківським комітетом школи з`ясовано, що мати не забезпечує систематичну присутність дитини на заняттях, не цікавиться її успішністю та поведінкою, не відвідує батьківські збори. Після обстеження умов проживання та оцінки потреб сім`ї було вирішено взяти родину під контроль та надати соціальні послуги. Сім`я систематично відвідувалася фахівцями Управління та Сумського міського центру соціальних служб. Під час зустрічей з матір`ю проводились профілактичні бесіди щодо формування відповідального батьківства, організації життєвого простору, розвитку у дитини навичок самообслуговування та догляду за собою, забезпечення потреб харчування, одягу відповідно до сезону, медичного огляду, контролю за освітньою діяльністю дитини. Родині надавалась гуманітарна допомога у вигляді продуктових наборів, канцелярських товарів, новорічних подарунків. При цьому [PERSON] проігнорувала всі надані рекомендації, не намагалася працевлаштовуватися, оформлювати державну допомогу. За інформацією Сумського міського центру соціальних служб відповідач на телефонні дзвінки не відповідає, перешкоджає відвідуванню родини, ігнорує запрошення до Центру для вирішення проблемних питань. Позивач зазначає, що при відвідуванні сім`ї 10 листопада 2022 року мати знаходилася вдома в компанії зі знайомим їй чоловіком, обоє були з ознаками алкогольного сп`яніння. Удома було брудно, дитина не відвідувала заняття дистанційно. Мати була попереджена про наслідки у разі невиконання батьківських обов`язків. Представником Сумського РУП ГУНП в Сумській області складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.184 КУпАП. За результатом чого Зарічний районний суд м. Суми 18 листопада 2022 року постановив [PERSON] визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та призначив їй адміністративне стягнення у вигляді попередження. За повідомленням сусідів про те, що мати пішла з дому (не має декілька днів поспіль, місце перебування не відоме), залишивши [PERSON] та хвору лежачу матір, 08 лютого 2023 року представниками Управління «Служба у справах дітей» та Сумського міського центру соціальних служб був здійснений вихід за місцем проживання родини. На момент відвідування [PERSON] дійсно вдома не було, у помешканні безлад (не митий посуд, розкидані речі, брудна постіль, гнилі овочі на підлозі), холодно, продукти харчування, придатні для вживання, відсутні, на дитині брудний одяг, хвора бабуся лежала практично непритомна. Малолітній [PERSON] був вилучений з сім`ї, доставлений на обстеження та лікування КНП «Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди» Сумської міської ради. Бабусі хлопця викликано бригаду швидкої допомоги, яка доставила хвору до лікарні, де вона і померла. Малолітній [PERSON] за наказом Управління «Служба у справах дітей» тимчасово з 17 лютого 2023 року влаштований у сім`ю рідного брата, [PERSON] . Мати [PERSON] до Управління та Сумського міського центру соціальних служб після вилучення дитини з сім`ї не зверталася, місця знаходження її не відомо, зі слів родичів на похованні своєї матері не була, дитину у лікарні не провідувала. Питання про невиконання матір`ю своїх обов`язків з виховання дитини розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 28 лютого 2023 року та вирішено Управлінню підготувати позовну заяву про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] . За адресою матері було направлено повідомлення, але особисто вона не була присутня на засідання комісії. Таким чином, [PERSON] свідомо своїми умисними діями неодноразово створювала ситуації, що загрожували життю та здоров`ю малолітньої дитини. [PERSON] свідомо не бажає змінювати свою поведінку та належним чином виконувати батьківські обов`язки. Така поведінка [PERSON] свідчить про свідоме ухилення від своїх батьківських обов`язків. Усі вжиті заходи не дали позитивного результату, щоб змінити поведінку матері на краще. Таким чином, у поведінці матері вбачається повна байдужість до стану здоров`я дитини, її виховання та розвитку, що проявляється у наступному: - відповідач не спілкуються із своїм сином в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та не проявляє ініціативи у такому спілкуванні; - не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, освіти дитини. Вказані обставини та факти, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про свідоме нехтування відповідачем своїх обов`язків по відношенню до дитини, тому саме застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав, надасть змогу в подальшому змінити умови життя дитини на краще та забезпечити інтереси малолітньої дитини. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить прийняти рішення про позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що мати протягом тривалого періоду ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Стягнути з відповідачки аліменти на особистий рахунок дитини, у розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 березня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 10 квітня 2023 року. 10 квітня 2023 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено на 10 травня 2023 року у зв`язку з неявкою відповідачки. 10 травня 2023 року підготовче судове засідання відкладено на 02 червня 2023 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 червня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 18 липня 2023 року. 18 липня 2023 року розгляд справи відкладено на 01 серпня 2023 року у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідачки. В судове засідання представник позивача Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідачка [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] . Відомості про батька записані за вказівкою матері згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 8). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 09 жовтня 2012 року позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Згідно з повідомленням Сумського міського центру соціальних служб від 04 жовтня 2022 року 28 вересня 2022 року до Сумського міського центру соціальних служб надійшло повідомлення від КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги № 2» Сумської міської ради про родину неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] перебуває під наглядом у лікаря-педіатра [PERSON] амбулаторії № 1. Адміністрація КНП «ЦПМСД № 2» СМР повідомила, що дитина знаходиться в асоціальних та небезпечних для життя і здоров`я умовах, школу не відвідує. На профогляді 13 вересня 2022 року [PERSON] був з сусідами. Мати безробітна, зловживає алкоголем. Зі слів лікаря, мати може неадекватно себе поводити, буває досить агресивною. При активному патронажі, двері не відчиняє, не телефонні дзвінки не відповідає (а.с. 13). Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 18 листопада 2022 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч. 1 КУпАП та призначено їй адміністративне стягнення у вигляді попередження (а.с. 10). Відповідно до актів обстеження умов проживання дитини від 24 жовтня 2022 року, 10 листопада 2022 року, 01 грудня 2022 року та 08 лютого 2023 року за адресою: [ADDRESS] , умови проживання матері та дитини не задовільні (а.с. 17, 18, 19, 20). За наслідками обстеження умов проживання [PERSON] попереджено про сумлінне виконання покладених на неї законодавством України обов`язків по вихованню, матеріальному та іншому забезпеченню дитини (а.с. 21, 22). Наказом Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 08 лютого 2023 року за № 13 взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, малолітнього [PERSON] , [INFO] , адреса проживання: [ADDRESS] (а.с. 11). [PERSON] перебувала під соціальним супроводом з 25 жовтня 2022 року. Відповідно до інформації від Сумського міського центру соціальних служб від 15 лютого 2023 року № 176 за період здійснення соціального супроводу родини [PERSON] досягти результату супроводу не вдалося, так як зв`язок з нею в телефонному режимі відсутній (а.с. 14). Наказом Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 17 лютого 2023 року за № 9 тимчасово влаштовано з 17 лютого 2023 року [PERSON] , [INFO] , у сім`ю [PERSON] , адреса проживання: [ADDRESS] (а.с. 12). Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. На підставі наведених норм права та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що знайшли своє підтвердження матеріалами справи обставини щодо умисного ухилення відповідачкою від виконання своїх батьківських обов`язків, так як вона не приймає участі у вихованні дитини, не спілкується з нею, не цікавиться її розвитком та станом здоров`я. Відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, та не надає матеріальну допомогу на утримання сина. Вказані обставини, на думку суду, свідчать про свідоме нехтування відповідачкою до виконання нею своїх батьківських обов`язків, про відсутність інтересу до дитини, що є підставою для позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 180 СК України визначений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. В позовній заяві, позивач ставить вимоги про стягнення з відповідачки аліментів у розмірі частки її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тому, суд вважає, що вказані позовні вимоги підлягають задоволенню. На думку суду, стягнення аліментів у зазначеному розмірі є справедливим та достатнім з урахуванням рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ст. 141 СК України). Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідачки на користь держави 2147 грн 20 коп. судового збору (2684 грн * 0,4 = 1073,60 грн за немайнову вимогу про позбавлення батьківських прав) + (2684 грн * 0,4 = 1073,60 грн за майнову вимогу про стягнення аліментів). На підставі викладеного,

Outcome: approved