Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

Адвокат Гончар Людмила, яка діє в інтересах Приватного підприємства «Скай Лайн» (ЄДРПОУ 37551353, юридична адреса: вул.С.Жужоми, 7, кв.85, м.Черкаси) звернулася до суду з позовом до [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ; відбуваючого покарання в ДУ «Машівська виправна колонія (№9)»), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , місце проживання зазначене в позовній заяві: [ADDRESS] ), третя особа, без самостійних вимог: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєва Інна Юріївна (місцезнаходження: [ADDRESS] ). Позов мотивований тим, що Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 грудня 2020 року у справі №711/1393/20 визнано винним [PERSON] \~у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки. Цивільні позови прокурора задоволено повністю. Цивільні позови потерпілих [PERSON] і [PERSON] задоволено частково. Стягнуто на користь кожного із них на відшкодування моральної шкоди із Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» по 260 000 грн., із приватного підприємства «Скай Лайн» по 240 000 грн. Стягнуто на їхню користь із Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» відшкодування матеріальної шкоди у розмірі\~69 072 грн. 19 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.Скасовано арешт на автомобіль «ЗАЗ» реєстраційний номер [NUMBER] , накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 січня 2020 року. Речовий доказ (автомобіль «ЗАЗ» реєстраційний номер [NUMBER] ) залишено у розпорядженні власника ПП «Скай Лайн» (копія додається). Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 12 травня 2021 року апеляційну скаргу ПП «Скай Лайн» залишено без задоволення, а вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 грудня 2020 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 14 червня 2022 року вирішено ухвалу Черкаського апеляційного суду від 12 травня 2021 року стосовно [PERSON] в частині вирішення цивільного позову скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 12 вересня 2022 року вирішено вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 грудня 2020 року, щодо [PERSON] , в частині вирішення цивільних позовів змінити. Зменшити суму моральної шкоди стягнутої з ПрАТ "УПСК" на користь [PERSON] зі 100 000 грн. до 1024 грн. 30 коп. Зменшити розмір стягнення з ПрАТ "УПСК" на користь [PERSON] та [PERSON] суму моральної шкоди з 260 грн. до 28 338 грн. кожному з потерпілих. В решті частини вказане судове рішення в частині цивільних позовів залишено без змін. [PERSON] було вчинено наступне (встановлено вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 грудня 2020 року та в подальшому підтверджено рішеннями судів при перегляді рішення): біля 17 години 30 хвилин 09 січня 2020 року обвинувачений [PERSON] керував автомобілем «ЗАЗ» реєстраційний номер [NUMBER] і рухався в межах населеного пункту в м. Черкаси по вул. Сергія Амброса зі сторони вулиці Новопречистенської в напрямку вулиці Юрія Іллєнка з порушенням пунктів 2.3.«б», 12.2, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України (далі Правила). Не будучи уважним і не стежачи за дорожньою обстановкою, обвинувачений не відреагував на її зміну у вигляді появи на проїзній частині пішохода похилого віку, який переводив за руки через дорогу двох малолітніх дітей. Так, за вказаних обставин обвинувачений [PERSON] у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості не вибрав безпечної швидкості руху керованого ним автомобіля щоб мати змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, рухався в населеному пункті зі швидкістю 68 км\\год, що перевищило допустиму швидкість на 18 км\\год. Маючи об`єктивну можливість виявити пішоходів, він негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу і за перехрестям вулиць Сергія Амброса та Різдвяної вчинив наїзд на пішоходів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які згідно із п. 4.7 Правил переходили проїзну частину дороги вулиці С.Амброса по лінії тротуарів зліва направо відносно до руху автомобіля. У результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої малогомілкової кістки зі зміщенням уламків, рани м`яких тканин лівого плеча, садна правого ліктьового суглобу, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді тяжкої поєднаної травми: тяжка відкрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку важкого ступеню з ушкодженням стовбурових структур. Дифузне аксональне ушкодження. Набряк головного мозку. Посттравматичний субарахоїдальний крововилив. Церебральна кома. Перелом кісток склепіння черепа з переходом на основу. Забій органів грудної клітини, забій серця, легень. Закрита травма живота. Травматичний шок 2 ст. ДВЗ синдром. Гостре ураження нирок. Ниркова недостатність 4 ст. (термальна). Перелом лівої лобкової кістки із незначним зміщенням. Забій м`яких тканин голови, тулуба та кінцівок. Крововиливи над і під оболонки та у речовину головного мозку; крововиливи у м`які тканини з внутрішнього боку; численні садна обличчя. Травма тазу у вигляді розриву лонного зчленування, перелому обох гілок лівої лобкової кістки із крововиливами у м`які тканини, від яких помер [INFO] о 09 год. 45 хв. при наданні медичної допомоги у КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня». Зазначені тілесні ушкодження відносяться до тяжких за ознакою небезпеки для життя. Смерть [PERSON] настали від сполученої травми тіла у вигляді черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння і основи черепа, крововиливами над і під оболонки і у речовину головного мозку, травми тазу у вигляді розриву лонного зчленування, перелому обох гілок лівої лобкової кістки, яка в своєму клінічному перебігу ускладнилась розвитком поліорганної недостатності. Порушення обвинуваченим [PERSON] правил безпеки дорожнього руху, а саме, вимог пунктів 2.3.«б», 12.2, 12.3, 12.4 Правил знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із виникненням ДТП і настанням наслідків у вигляді заподіяння [PERSON] легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я, а також смерті [PERSON] . Отже, [PERSON] було засуджено за його злочинні дії, вчинені 09 січня 2020 року, що призвели до смерті малолітнього [PERSON] та ушкоджень [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] був найманим працівником ПП «СКАЙ ЛАЙН» на посаді водія автотранспортного засобу на підставі наказу №273 о/с від 24 січня 2019 року. Згідно наказу №14/08 від 14 серпня 2019 року [PERSON] був закріплений за транспортним засобом «ЗАЗ» реєстраційний номер [NUMBER] . Транспортний засіб «ЗАЗ» реєстраційний номер [NUMBER] на праві власності належить ПП «СКАЙ ЛАЙН». Договором про реструктуризацію від 30 серпня 2021 року між ПП «СКАЙ ЛАЙН» та [PERSON] було погоджено сторонами, що ПП «СКАЙ ЛАЙН» на виконання вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 грудня 2020 року на користь [PERSON] буде виплачено 240\~000 грн. рівними частинами згідно погодженого сторонами графіку. [PERSON] та [PERSON] було виплачено по 240\~000 грн. кожному ПП «СКАЙ ЛАЙН» в рахунок виконання вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 грудня 2020 року у справі №711/1393/20. Зазначають, що, оскільки, [PERSON] керував джерелом підвищеної небезпеки - автомобілем «ЗАЗ» реєстраційний\~номер [NUMBER] на момент вчинення ДТП 09.01.2020 року, та шкода завдана діями, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку (вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 грудня 2020 року у справі №711/1393/20), він мав відшкодувати матеріальну шкоду ПП «СКАЙ ЛАЙН» в повному обсязі в порядку регресу відповідно до п. 1 ст. 1191 ЦК України. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2022 року по справі №711/5047/22 вирішено: «Позовні вимоги Приватного підприємства «Скай Лайн» до [PERSON] \~про стягнення шкоди в порядку регресу\~\~задовольнити. Стягнути з [PERSON] на користь Приватного підприємства «Скай Лайнв\~рахунок відшкодування шкоди 480 000 грн. та судовий збір в розмірі 7 200 грн.». Вказують, що [PERSON] в добровільному порядку не виконується жодним чином рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2022 року по справі №711/5047/22, тому ПП «СКАЙ ЛАЙН» звернулось до приватного виконавця із відповідною заявою про примусове виконання вказаного рішення суду. (Постанова про відкриття виконавчого провадження від 17.02.2023 р., ВП №71080801). Приватним виконавцем було повідомлено, що за [PERSON] не зареєстровано право власності щодо жодного об`єкту нерухомого майна, однак це викликано подив та сумніви, оскільки після скоєного злочину [PERSON] (09.01.2020 р.) представником ПП «СКАЙ ЛАЙН» - адвокатом Гончар Л.В. було сформовано 16 квітня 2020 року інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо [PERSON] , з якою вбачається зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] (загальна площа 90,9 кв.м.) за [PERSON] . При цьому, сформувавши витяг 08 лютого 2023 року вбачається, що [PERSON] відчужив за договором купівлі-продажу від 01.12.2020 року 1/2 частину квартири [ADDRESS] (загальна площа 90,9 кв.м.) [PERSON] , 1/2 частина квартири [ADDRESS] (загальна площа 90,9 кв.м.) була нібито подарована [PERSON] 10.10.2017 року. З Єдиного державного реєстру судових рішень стало відомо про рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2020 року по справі №711/414/20, яким вирішено: «Позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики задовольнити. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики від 15 серпня 2017 року в розмірі 768900 гривень., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 904грн. та зі сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 420,40грн., а всього судових витрат в розмірі 1324,40грн.; стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі гривень». З даного рішення суду окрім того вбачається наступне: «Ухвалою суду від 22 січня 2020 року заяву про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на майно, що реєстроване на праві власності за [PERSON] , а саме на частину квартири [ADDRESS] . 16 березня 2020 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про збільшення позовних вимог. Таким чином, позивач просила стягнути з відповідача на її користь борг за договором позики в розмірі 768900грн., оскільки саме таку суму отримав відповідач в борг від позивача за розпискою від 15.08.2017р. та зобов`язувався повернути в строк до 15.08.2019р. До початку підготовчого засідання позивач подала заяву про затвердження укладеної між ними мирової угоди, яку просять затвердити, за наступних умов. Ухвалою суду від 26 травня 2020 року було відмовлено сторонам в затвердженні мирової угоди». На думку позивача, досить дивним у вказаній судовій справі вище є намагання сторін укласти мирову угоду, оскільки, у випадку визнання відповідачем заявлених позовних вимог незрозумілим є мотив звернення саме до суду із позовом позивачем. В Ухвалі Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2020 року вказано: «До початку підготовчого засідання позивач подала заяву про затвердження укладеної між ними мирової угоди, яку просять затвердити, за наступних умов. 1. [PERSON] , визнає заборгованість перед [PERSON] , яка виникла на підставі розписки від 15.08.2017р. в сумі 768900 грн. 2.Сторони домовились, що відповідач [PERSON] у рахунок погашення вказано заборгованості, передає позивачу [PERSON] належну йому у приватну власність частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 90 кв.м. 3.З моменту переходу права власності на частину квартири [ADDRESS] до [PERSON] , зобов`язання [PERSON] , за власноручно написаною ним розпискою від 15.08.2017р. у розмірі 768900грн., перед [PERSON] припиняються у зв`язку з повним виконанням зобов`язання. 4.Сторони домовились про відсутність інших майнових претензій стосовно одне-одного з приводу розписки від 15.08.2017р. у розмірі 768900грн., крім тих, що заявлені у даному позові. Просили затвердити мирову угоду, а провадження у справі припинити. Крім того, сторони підтверджують, що їм відомі наслідки припинення провадження у справі у зв`язку із укладанням мирової угоди, передбачені ст. 207, 208 ЦПК України, роз`яснені ним та зрозумілі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.ч.1-3, 5 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє. Суд вважає, що умови мирової угоди суперечать закону, а тому вона не може бути затверджена судом, з огляду на наступне. Як зазначено вище, предметом позову є стягнення грошових коштів за розпискою від 15 серпня 2017 року. Передача у власність стягувача будь-якого майна, належного боржнику в рахунок погашення заборгованості даною розпискою не передбачена. Крім цього слід зазначити, що мирова угода - це письмова домовленість сторін судового процесу, що укладається з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і стосується прав та обов`язків сторін та предмета позову. Як зазначалось вище, укладення мирової угоди сторонами спору є правом осіб. А отже, реалізуючи право на укладення мирової угоди, сторони мають не допустить порушення прав інших осіб. Якщо під час затвердження мирової угоди буде з`ясовано, що все ж таки має місце порушення прав будь кого з учасників процесу, або ж інших осіб, то суд не затвердить відповідну угоду. Укладення мирової угоди має бути спрямоване на настання реальних правових наслідків та мати на меті укладення саме мирової угоди для врегулювання спору що виник між учасниками процесу. Якщо судом буде встановлено, що під укладенням мирової угоди сторони намагались заключити інший договір, тобто одним договором скрити інший, суд відмовить у затвердженні такої угоди. Суд вважає, що під видом мирової угоди, сторони бажають укласти інший договір, а саме договір купівлі продажу частини житлового приміщення, яким володіє відповідач. А отже, так як сторони не бажали настання правових наслідків передбачених укладенням мирової угоди, така угода не може бути затвердженою» (копія додається). З Єдиного державного реєстру судових рішень не вбачається щоб знімався арешт на майно, що реєстроване на праві власності за [PERSON] , а саме на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , накладений ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2020 року. Позивач зазначає, що укладений правочин №3769 у формі договору купівлі- продажу, виданого 01.12.2020 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвою І.Ю., 1/2 частини квартири [ADDRESS] є фіктивним та таким, що порушує законні права ПП «СКАЙ ЛАЙН», оскільки, дії сторін під час його укладення направлені не на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором купівлі-продажу, а на фіктивний перехід права власності на 1/2 частину квартири, з метою приховання цього майна від наступного звернення стягнення у рахунок виконання рішення суду про стягнення в порядку регресу завданої шкоди діями [PERSON] , що є підставою для визнання договору купівлі-продажу недійсним відповідно до статті 234 ЦК України. Крім того, під час укладення правочину не було належним чином перевірено усі необхідні документи, а саме: наявність відчужень та заборон в реєстрі щодо предмета купівлі-продажу. Просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 90, 9 кв.м., серія та номер 3769, виданий 01.12.2020 року та посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алексєєвою Інною Юріївною; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 55446030 від 01.12.2020 про державну реєстрацію права власності [PERSON] на 1/2 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 90, 9 кв.м., вчинений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алексєєвою Інною Юріївною; стягнути з [PERSON] та [PERSON] (солідарно на користь Приватного підприємства «СКАЙ ЛАЙН» сплачений судовий збір. 21 березня 2023 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху, надавши позивачу термін для усунення недоліків. 03 квітня 2023 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 02 травня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. 11 травня 2023 року адвокат Грушевий Ю.В., який діє в інтересах відповідача [PERSON] , через канцелярію суду надав Відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач не довів наявність одночасно всіх трьох ознак фраудаторності правочин, контрагент договору не є родичем чи пов`язаною особою продавця, ціна договору є ринковою, договір є оплатним та укладено до моменту виникнення зобов`язання у [PERSON] перед ПП «Скай Лайн». 23 травня 2023 року через канцелярію суду від ПП «Скай Лайн» надійшла Відповідь на відзив, вказуючи, що під час розгляду справи №711/1393/20 [PERSON] було відомо про намір у майбутньому ПП «СКАЙ ЛАЙН» компенсувати понесені витрати в порядку регресу, оскільки [PERSON] був найманим працівником ПП «СКАЙ ЛАЙН» на посаді водія автотранспортного засобу на підставі наказу №273 о/с від 24 січня 2019 року, саме через його злочин приватне підприємство понесло матеріальні витрати на компенсацію замість нього моральної шкоди постраждалим. Умисел [PERSON] уникнути матеріальної відповідальності за вчинений злочин вбачається ще з 21 січня 2020 року, коли останній в змові з [PERSON] намагались в рахунок «нібито заборгованості» відчужити 1/2 частину належної [PERSON] квартири. На її думку, навіть суд при розгляді справи №711/414/20 та винесенні судового рішення вбачав умисел [PERSON] та [PERSON] під видом мирової угоди здійснити відчуження частини квартири без бажання настання правових наслідків. 29 травня 2023 року через канцелярію суду від [PERSON] надійшов Відзив на позовну заяву, вказуючи, що позивач не наводить на підставі чого Договір носить фіктивний характер. Просить в задоволенні позову відмовити. Адвокат Гончар Л.В., яка діє в інтересах позивача ПП «СКАЙ ЛАЙН», в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі. Адвокат Грушевий Ю.В., який діє в інтересах відповідача [PERSON] , в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Третя особа без самостійних вимог Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєва Інна Юріївна в судове засідання не з`явилась, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до насупного висновку. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК). Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 81 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази надаються сторонами та іншими.. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому\~засіданні встановлено,\~що 29\~грудня 2020\~року Вироком\~Придніпровського районного\~суду м.\~Черкаси [PERSON] \~(справа\~№ 711/1393/20) визнано винним [PERSON] \~у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки. Цивільні позови прокурора задоволено повністю. Цивільні позови потерпілих [PERSON] і [PERSON] задоволено частково. Стягнуто на користь кожного із них на відшкодування моральної шкоди із Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» по 260 000 грн., із приватного підприємства «Скай Лайн» по 240 000 грн. Стягнуто на їхню користь із Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» відшкодування матеріальної шкоди у розмірі\~69 072 грн. 19 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Скасовано арешт на автомобіль «ЗАЗ» реєстраційний номер [NUMBER] , накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 січня 2020 року. Речовий доказ (автомобіль «ЗАЗ» реєстраційний номер [NUMBER] ) залишено у розпорядженні власника ПП «Скай Лайн». Відповідно до змісту ухвали Черкаського апеляційного суду від 12 вересня 2022 року по справі № 711/1393/20 : «Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 12 травня 2021 року апеляційну скаргу ПП «Скай Лайн» залишено без задоволення, а вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 грудня 2020 року залишено без змін.Постановою Верховного Суду від 14 червня 2022 року вирішено ухвалу Черкаського апеляційного суду від 12 травня 2021 року стосовно [PERSON] в частині вирішення цивільного позову скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.». Також, ухвалою Черкаського апеляційного суду від 12 вересня 2022 року вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 грудня 2020 року, щодо [PERSON] , в частині вирішення цивільних позовів змінено. Зменшено суму моральної шкоди стягнутої з ПрАТ "УПСК" на користь [PERSON] зі 100 000 грн. до 1024 грн. 30 коп. Зменшено розмір стягнення з ПрАТ "УПСК" на користь [PERSON] та [PERSON] суму моральної шкоди з 260 грн. до 28 338 грн. кожному з потерпілих. В решті частини вказане судове рішення в частині цивільних позовів залишено без змін. 22 грудня 2022 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси позовні вимоги Приватного підприємства «Скай Лайн» до [PERSON] \~про стягнення шкоди в порядку регресу\~\~задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Приватного підприємства «Скай Лайн» в\~рахунок відшкодування шкоди 480 000 грн. та судовий збір в розмірі 7 200 грн.». 17 лютого 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Ю. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 71080801 з виконання виконавчого листа № 711/5047/22 виданого 27.01.2023 Придніпровським районним судом м. Черкаси, суддя Скляренко В.М., про стягнення з [PERSON] на користь ПП «Скай Лайн» в рахунок відшкодування шкоди 480000 грн. та судовий збір в розмірі 7200 грн. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 322327336 від 08.02.2023, на квартиру за адресою: [ADDRESS] право власності зареєстровано за [PERSON] (1/2 частки, вид спільної власності спільна часткова, дата реєстрації 10.10.2017; підстава виникнення права власності - Договір дарування, 6468, 11.09.2008, приватний нотаріус Михайловська А.А.) та за [PERSON] (1/2 частки, вид спільної власності спільна часткова). Так, відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі № 711/414/20 від 26 травня 2020 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики від 15 серпня 2017 року в розмірі 768900 гривень та понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 904грн. та зі сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 420,40грн., а всього судових витрат в розмірі 1324,40грн. Відповідно до відомостей автоматизованої системи документообігу суду «Д-3», 22 січня 2020 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси по спраі № 711/414/20 з метою\~забезпечення позову\~накладено арешт, на майно зареєстроване на праві власності за [PERSON] ( прож. [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), а сааме, на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Також, встановлено, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2020 року відмовлено в затвердженні мирової угоди у справі за позовом адвоката Грушевого Юрія Віталійовича, який діє в інтересах [PERSON] , до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Відповідно до змісту даної ухвали: «суд вважає, що під видом мирової угоди, сторони бажають укласти інший договір, а саме договір купівлі продажу 1/2 частини житлового приміщення, яким володіє відповідач. А отже, так як сторони не бажали настання правових наслідків передбачених укладенням мирової угоди, така угода не може бути затвердженою.». З матеріалів справи вбачається, що 21 грудня 2020 року, тобто, в ході розгляду судом кримінального провадження за звинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 286 КК України, між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу частки у праві власності на квартиру. Відповідно до п. 1 Договору, на умовах, передбачених цим договором, Продавець [PERSON] , передає у власність (продає), а Покупець [PERSON] приймає у власність (купує) 1/2 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] та зобов`язується оплатити її вартість за ціною та на умовах, встановлених у цьому договорі. Відповідно до п. 5 Договору, продаж вчинено за погоджену сторонами суму: 594863 грн.28 коп., яка отримана продавцем від покупця до підписання договору. Даний договір посвідчений Алєксєєвою І.Ю. приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 3769. Відповідачами не надано квитанцій або розписок на підтвердження виконання своїх зобов`язань, а саме, отримання [PERSON] від [PERSON] суми в розмірі 594863 грн. 28 коп. Обставина, що правочин із третьою особою, за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення. Як наслідок, не виключається визнання недійсним договору, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України). Згідно зі статтями 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Згідно з частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли в зв`язку з вчиненням особами правочину та внаслідок визнання його недійсним. При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України). З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України, а також статей ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 638/6137/17. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на фіктивність укладеного між відповідачами договору. Відповідно до вимог ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття,зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також, моральним засадам суспільства. За змістом ч. 5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ч. ч. 1,2 ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно врахувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто, обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто, мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому, цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним. Аналогічна правова позиція зазначена постанові Великої палати Верховного Суду України № 369/11268/16-ц від 03 липня 2019 року. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням ч. 1 та 5 ст. 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст. 234 ЦК України . Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України , якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).Заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Така особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, зокрема, що у результаті визнання договору недійсним майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені та така особа отримує що-небудь в результаті проведення реституції чи віндикації. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 03.7.2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19), позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України. Вказаний правовий висновок стосується правомірності вчинення боржником, у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, будь-якого правочину, що має наслідком припинення його платоспроможності. Дана позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 521/8260/17. В судовому засіданні було встановлено, що на момент вчинення Договору купівлі-продажу 1/2 частини квартири від 01 грудня 2020 року, відповідач [PERSON] був обізнаний про наявність в Придніпровському районному суді м. Черкаси кримінального провадження відносно нього. Крім того, під час укладення Договору купівлі-продажу 1/2 частини квартири від 01 грудня 2020 року нотаріусом не було належним чином перевірено наявність відчужень та заборон в реєстрі відносно квартири за адресою: [ADDRESS] (ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2020 року по справі № 711/414/20). Таким чином, на думку суду, [PERSON] міг передбачити негативні наслідки для себе у випадку виконання Вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 грудня 2020 року. А тому, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/2 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 90, 9 кв.м., серія та номер 3769, виданого 01.12.2020 року та посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алексєєвою Інною Юріївною Відносно позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності, суд зазначає наступне. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 322327336 від 08.02.2023, державну реєстрацію права приватної власності 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , загальна площа (кв.м.) 90,9, житлова площа (кв.м.) 47,3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1374730671101) проведено 01.12.2020 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внесеного на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 55446030 від 01.12.2020 14:30:21, приватний нотаріус Алєксєєва Інна Юріївна, Черкаський міський нотаріальний округ, Черкаська область. Документи. подані для державної реєстрації: Договір купівлі-продажу, серія та номер: 3769, виданий 01.12.2020, видавник: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєва Ю.Ю. Державний реєстратор: приватний нотаріус Алєксєєва Інна Юріївна, черкаський міський нотаріальний округ, Черкаська область. Згідно зі ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; публічність державної реєстрації прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Частиною 2 ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що на кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесенні до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "б" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, державний реєстратор чи посадова особа територіального органу Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "б" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до абзаців першого та другого пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року N 1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Враховуючи те, що [PERSON] 01 грудня 2020 року зареєструвала за собою право приватної власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , за відсутності підстав для набуття права власності на дане майно, та враховуючи те, що суд прийшов до висновку про визнання недійсним Договору купівлі-продажу 1/2 частини квартири [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , суд приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 55446030 від 01.12.2020 про державну реєстрацію права власності [PERSON] на 1/2 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 90, 9 кв.м., вчинений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алексєєвою Інною Юріївною підлягаєдо задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 5368 грн.00коп. (платіжне доручення № 5249 від 27 лютого 2023 року). А тому, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь ПП «Скай Лайн» підлягає солідарному стягненню судовий збір в розмірі 5368 грн.00коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved