Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28 жовтня 2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 405. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що спільне життя сторін не склалось через протиріччя поглядів на життя та несумісність характерів. Спільне проживання та ведення між ними спільного господарства припинено, подружніх стосунків не підтримують, шлюб носить формальний характер, а примирення між сторонами позивач вважає недоцільним та недієвим, таким, що буде суперечити інтересам сторін, а тому просить розірвати шлюб. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 01.06.2023 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд цивільної справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав, заперечила щодо розміру судових витрат, оскільки вважає їх необґрунтованими. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 28 жовтня 2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 405, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.10.2014 року. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що відносини, які склалися між подружжям вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливе, а тому надання строку на примирення суд вважає недоцільним. Позовні вимоги підлягають до задоволення. За змістом ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову, судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті повністю визнала позовні вимоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50% судового збору, що становить 536 грн. 80 коп. Крім того, позивач просив покласти на відповідача 2 000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу. Відповідно до частин першої - п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження розміру витрат позивача на правничу допомогу суду надано: копію Договору про надання професійної правничої допомоги від 09.05.2023 року, укладеного між адвокатом Яцків М.В. та позивачем [PERSON] ; акт приймання-передачі наданих послуг за Договором про надання професійної правничої допомоги від 09 травня 2023 року, відповідно до якого вартість наданих позивачу послуг складає 2 000 грн. 00 коп., з яких 1 000 грн. - надання правової інформації, консультація і роз`яснень з правових питань; 1 000 грн. складання позовної заяви; квитанцію № б/н від 12.05.2023 року про сплату позивачем на користь адвоката Яцківа М.В. 2 000 грн. за послуги адвоката. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката належним чином підтверджені позивачем, а тому покладаються на відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved