Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми. Зазначав, що між фізичною особою - підприємцем [PERSON] та ПАТ «Енергобанк» було укладено Договір банківського рахунку [NUMBER] від 16.10.2013. Згідно з випискою по рахунку № [NUMBER] станом на 17.02.2015 залишок коштів на рахунку, відкритому на підставі договору складає 1 514 857 грн. 75 коп. 22.01.2015 між ним та ФОП [PERSON] було укладено Договір про відступлення прав вимоги. Відповідно до п. п. 1.1. та 1.2. договору, первісний кредитор передає новому кредиторові, а новий кредитор приймає право вимоги до ПАТ «Енергобанк», що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за договором банківського рахунку [NUMBER] від 16.10.2013, укладеним між первісним кредитором та ПАТ «Енергобанк». За цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов`язань за договором щодо повернення частини коштів, внесених на рахунок первісного кредитора у розмірі 189 357 грн. 22 коп. у відповідності до умов договору. Відповідно до постанови Правління НБУ від 12.02.2015 №96 «Про віднесення ПАТ «Енергобанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб встановлено тимчасову адміністрацію. 31.07.2015 він подав на ім`я уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ПАТ «Енергобанк» Брайку С.А. заяву щодо включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на що отримав відмову. Посилаючись на те, що [PERSON] , як власник 100% акцій банку, є його контролером та відповідальним за неплатоспроможність банку, просив стягнути з відповідача на його користь 189 357 грн. 22 коп. Позивач у судове засідання не з`явився, представником позивача до суду подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача і його представника. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача і його представника. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник ПАТ «Енергобанк» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 16.10.2013 між фізичною особою - підприємцем [PERSON] та ПАТ «Енергобанк» було укладено Договір банківського рахунку [NUMBER] (а.с. 7-12). 22.01.2015 між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено Договір про відступлення прав вимоги (далі - Договір) (а.с.14-15). Згідно з випискою по рахунку № [NUMBER] станом на 17.02.2015 залишок коштів на рахунку, відкритому на підставі договору складає 1 514 857 грн. 75 коп. (а.с. 13). Відповідно до п. 1.1. Договору первісний кредитор надає новому кредитору, а новий кредитор приймає право вимоги до ПАТ «Енергобанк», що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за Договором банківського рахунку [NUMBER] від 16.10.2013, укладеним між первісним кредитором та ПАТ «Енергобанк» Згідно з п. 1.2. договору за цим договором новий кредитор одержує право вимагати від боржника належного виконання зобов`язань за основним договором щодо повернення частини коштів, внесених на рахунок первісного кредитора у розмірі 189 357 грн. 22 коп. у відповідності до умов основного договору. 31.07.2015 [PERSON] направив заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з вимогою виплатити суму вкладу, що розміщений в ПАТ «Енергобанк» на підставі Договору банківського рахунку [NUMBER] у розмірі 189 357 грн. 22 коп. (а.с. 18-19, 20-21). 20.01.2016 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» Брайко С.А. повідомлено, що відповідно до бухгалтерського обліку ПАТ «Енергобанк» на дату початку процедури ліквідації, залишку коштів/зобов`язань перед [PERSON] у ПАТ «Енергобанк» немає (а.с. 22). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно із частиною 1 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №21-31374/15 від 08.09.2015 згідно з Постановою Правління Національного банку України від 11.06.2015 №370 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Енергобанк» та рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладників фізичних осіб від 12.06.2015 № 115 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Енергобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Енергобанк» (а.с.23-25). Відповідно до пункту 16 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Закону ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Згідно з пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до частини першої статті 26 Закону Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. Залишок невиплаченої суми повинен повертатися в порядку черговості, встановленої статтею 52 Закону. Зокрема вимоги вкладників-фізичних осіб у частині, що перевищує суму, визначену Фондом, погашається у четверту чергу. Відповідно до частин 4 та 6 статті 58 Закону (у редакції закону від 06 лютого 2015 року, чинній на час віднесення ПАТ «Енергобанк» до категорії неплатоспроможних) власники істотної участі зобов`язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку. На власників істотної участі та керівників банку за рішенням суду може бути покладена відповідальність за зобов`язаннями банку в разі віднесення банку з їх вини до категорії неплатоспроможних. Згідно із частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) порушення боржником зобов`язання, що випливає з договору; 2) збитків та їх розміру; 3) причинного зв`язку між порушенням стороною зобов`язання, що випливає з договору, та збитками; 4) вини порушника зобов`язання. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Одним із елементів доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Доведенню підлягає те, що порушення боржником договірного зобов`язання є причиною, а збитки, які завдано особі, наслідком такого порушення. Таким чином, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачено задоволення вимог кредиторів поза межами процедури ліквідації банку Відповідно до положень статті 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (у редакції закону від 25 січня 2015 року) необхідними умовами покладення відповідальності на акціонера за зобов`язаннями банку є: наявність у нього істотної участі в банку; наявність протиправного діяння; наявність шкоди, завданої таким діянням; причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням і заподіяною шкодою; вина учасника істотної участі в банку. Ураховуючи вищевикладене, позивачем не надано суду доказів наявності істотності участі [PERSON] в діяльності банку, як не доведено наявність всіх належних умов для покладення відповідальності на акціонера за зобов`язаннями банку, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Зі змісту позовної заяви і правовідносин, що виникли між [PERSON] та ПАТ «Енергобанк», та урахувуючи те, що прийнято рішення про ліквідацію банку, належним відповідачем по справі є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Виходячи з вищевикладеного, правових підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed