Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник АТ "Акцент-Банк" Шкапенко О.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь АТ "Акцент-Банк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.07.2019 року в розмірі 15016,12 гривень станом на 12.10.2021 року, а також судові витрати у розмірі 2270,00,00 гривень. 23.07.2019 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору №б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ "А-БАНК" свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач станом на 12.10.2021 року має заборгованість - 15016,12 грн, яка складається з наступного: 10895,03 грн. - заборгованість за кредитом; 4121,09 грн. - заборгованість по відсоткам. Позивач неодноразово вживав заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення Відповідачу SMS повідомлень та дзвінків з вимогою виконати взяти на себе зобов`язання. На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договорами не погашає, що є порушенням законних прав AT "А-БАНК". Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором Відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи. 13 червня 2022 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволені повністю ( а.с.47-48). 15 травня 2023 року подано заяву представником відповідача - адвокатом Плетенко К.Ю. про скасування заочного рішення від 13.06.2022 року (а.с.58-62). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 травня 2023 року заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 червня 2022 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості - скасоване та призначена справа до розгляду у порядку за правилами загального позовного провадження (а.с.81-82). Ухвалою суду від 11.07.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.103). Представник позивача [PERSON] надіслав на адресу суду письмові заперечення, в яких просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та провести розгляд справи за відсутності представника АТ "А-Банк". На обгрунтування заперечень зазначено, що на адресу АТ "А-Банк" надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.06.2022 року по справі №209/4458/21 за позовом АТ "А-Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Звертаємо увагу суду, що Відзив на позов до Банку не надходив, тому направляємо заперечення на Заяву про перегляд заочного рішення, яка була отримана Банком. Щодо умов кредитування та підписання Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Варто зазначити наступне, відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами складають кредитний договір № Б/Н від 23.07.2019 року. Саме номер договору SАМАВWFC10072843310 від 23.07.2019 року, що зазначається в довідці по встановленим лімітам та довідці по карткам, є внутрішньобанківським, та був створений під час внесення данних кредитного договору до програмного комплексу Банку, тому в Анкеті-заяві не зазначався.) в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувався кредитом, значить ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором ОФЕРТИ. Банком, станом на час укладання договору, на виконання відповідних положень Закону України «Про захист прав споживачів», надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Враховуючи, що законом не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією та сплата періодичних платежів. Своїм підписом під ретельно прочитаним кредитним договором позичальник підтвердив факт виконання банком усіх переддоговірних формальностей, щодо яких є застереження у чинному на той час законодавстві, в тому числі й постанові правління НБУ № 168 від 10.05.2007, і саме це є доказом обізнаності позичальника з усіма умовами кредитування на момент підписання кредитного договору. Для уникнення сумнівів щодо використання Умов і Правил потрібно використати позицію Верховного Суду щодо природи даних відносин та дійсності Умов і Правил, що викладена в постанові Верховного Суду від 09.07.2018 року по справі №202/19403/13-ц, постанові Верховного Суду від 18.04.2018 року по справі №705/6051/15-ц та постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року по справі №265/7652/15-ц. Аналогічні висновки містяться також і в постановах ВСУ по справах №203/7644/13-ц (61-963св18) та №2604/29253/12-ц (61-2741св18).Окрім того, слід звернути увагу суду на той факт, що Відповідач підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, саме в якій містилась наступна інформація: "Я згоден(-на) з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між мною і банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомився(-лась) з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден(-на) з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згоден(-на) отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua . Я зобов`язуюсь виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті А-Банку www.a-bank.com.ua. Також підтверджую, що ознайомлений(- на) і згоден(-на) з Умовами та Правилами надання послуги накопичення Скарбничка і згоден(-на) оформити дану послугу. Підписуючи дану заяву, я даю дозвіл на обробку банком всіх моїх персональних даних з метою та на умовах, встановлених у договорі про надання банківських послуг. Підтверджуючи, що я повідомлений(-на) про свої права, пов`язаних із зберіганням та обробкою моїх персональних даних, визначених чинним законодавством, про мету збору даних та осіб, яким передаються мої персональні дані. Я не планую здійснення угод за дорученням третіх осіб і в інтересах третіх осіб. Можливість вирішального впливу з боку інших осіб на проведення мною фінансових операцій відсутня. У разі появи такої особи (контролера) зобов`язуюсь повідомити про це банк. Умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту мені роз`яснені і зрозумілі, рекламний буклет з тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування мною отриманий." Таким чином, Відповідач сам погодився як з Умовами та Правилами надання банківських послуг так і з необхідністю самостійного ознайомлення на сайті банку з їх оновленими версіями. Наявна у позивача заборгованість нарахована у відповідності до умов кредитування, які складаються із Анкети-Заяви, Паспорту споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка", Тарифів та Умов і Правил. Щодо процентів. Згідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України, За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 1048 ч. 1 ЦК України, Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Посилання на постанову Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі №342/180/17 в частині відмови у стягненні процентів жодним чином не обґрунтовано, оскільки в справі №342/180/17 розглядався випадок, коли Тарифи Банку не було підписано боржником. В даному ж випадку у матеріалах справи наявні не тільки ТАРИФИ із сайту Банку, а й Паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка", в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка, та багато іншого. Паспорт продукту підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року по справі №524/5556/19 (стосовно підпису), дана судова практика у цій категорії справ є незмінною. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин мас бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. б ч. 1 ст. З Закону України "Про електронну комерцію", електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно- цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Номер телефону, на який направлявся одноразовий ідентифікатор між сторонами погоджено, а саме - його зазначено особисто відповідачем в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, яку він підписав власноруч. Тобто, в даному випадку потрібно використовувати не постанову Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі №342/180/17, а на іншу судову практику (яка наявна по справах, де присутній Паспорт споживчого кредиту, якого не було у справі №342/180/17), а саме на постанову Верховного Суду від 02 грудня 2020 року по справі №284/157/20, яка зазначає наступне: «Разом з тим суди не звернули уваги на те, що в матеріалах справи наявний підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, в якому також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування (а, с. 14- 15). Ураховуючи викладене, суди у порушення вимог статей 82, 367, 374 ЦПК України з урахуванням повноважень суду не врахували те, що оскільки сторонами було погоджено, зокрема процентну ставку, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, то суду слід було визначити й стягнути таку заборгованість відповідно до положень закону та підписаних відповідачем анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту. Підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та паспорт споживчого кредиту ОСОБА 1 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання.» Також на підтвердження вірності розрахунку заборгованості направляємо до суду банківську виписку (яка є первинним бухгалтерським документом відповідно до ЗУ "Про бухгалтерський облік"), де в тому числі відображено використання Відповідачем кредитного ліміту. Але також варто зазначити, що відповідно до ст. 89 ч. 2 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Також надаємо довідку про видачу картки та довідку про встановлення/зміну кредитного ліміту, та звертаємо увагу суду, що ініціатором встановлення/зміни кредитного ліміту може бути як Банк, так і сам клієнт, та заборгованість виникла в результаті витрачання кредитних коштів, а встановлення кредитного ліміту є лише можливістю їх використання (відповідно до всіх умов договору), а не обов`язком клієнта. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Плетенко К.Ю. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача. Позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 10895,03 грн., у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 4121,09 грн. просить відмовити з підстав, зазначених у заяві про перегляд заочного рішення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 23.07.2019 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору №б/н та отримання кредитної картки. (а.с.9-зворотня-18) Станом на 12.10.2021 року прострочена заборгованість [PERSON] перед АТ "Акцент-Банк" за кредитним договором №б/н від 23.07.2019 року становить 15016,12 грн, яка складається з наступного: 10895,03 грн. - заборгованість за кредитом; 4121,09 грн. - заборгованість по відсоткам(а.с.7-8). Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім заборгованості за тілом кредиту, стягнути заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Крім цього, суд зважає й на таке. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 року по справі № 284/157/20, серед іншого, було вказано, що суди неправильно застосували норми матеріального права, не з`ясували належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, що має суттєве значення для правильного вирішення спору, не надали належної правової оцінки доводам і доказам, наданим позивачем, зокрема анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку та паспорту споживчого кредиту, які підписані відповідачем, що призвело до неправильного вирішення справи. Оскільки надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не підписані відповідачем, з урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), суд не вважає їх складовою Договору, а тому, дійшов переконання, що посилання відповідача на Умови та Правила надання банківських послуг, як на обґрунтування своїх вимог, є безпідставним. Разом з тим, суд зважає на той факт, що власноручно підписаний відповідачем Паспорт споживчого кредиту містить обов`язок повернення кредиту, сплату відсотків щомісячними платежами до 25 числа кожного місяця упродовж строку кредитування, та штрафу за несвоєчасне погашення заборгованості. Тобто, сторони погодили порядок, строки виконання зобов`язання та неустойку за порушення його виконання. Також суд звертає увагу на те, що твердження представника позивача про отримання відповідачем у позивача кредитних карток № [NUMBER] та № [NUMBER] узгоджуються зі змістом дослідженої судом довідки позивача від 01.06.2023 року (а.с.94). Зі змісту наданої позивачем до дослідженої судом довідки за лімітами, оформленої на [PERSON] (а.с.95), вбачається, що відповідачу було встановлено наступні кредитні ліміти: з 22 липня 2019 року - 10900 гривень, з 29 січня 2022 року - 10895,03 гривень. Крім цього, ухвалюючи рішення, суд зважає на висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), відповідно до яких, серед іншого, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 81 ЦПК визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. На підставі викладеного й враховуючи те, що відповідачем суду не було надано доказів на спростування тверджень позивача про наявність та розмір зазначеної останнім заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та їх слід задовольнити. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі .

Outcome: approved