Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

21\~жовтня 2022\~року позивач\~ [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовною заявою\~про визнання\~права власності\~на 1/3 частину легкового автомобіля TOYOTA CAMRY 2,4 L, 2008 р.в. VIN [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] шляхом присудження на користь [PERSON] в рахунок компенсації за його частку в спільному майні грошових коштів у сумі 88734 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є власником 2/3 частин легкового автомобіля TOYOTA CAMRY 2,4 L, 2008 р.в., 1/6 частину якого вона успадкувала від свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , а частина спірного автомобіля їй належить на праві спільної сумісної власності, оскільки спірний автомобіль був придбаний нею у шлюбі з покійним чоловіком. Оскільки відсутня можливості належним чином володіти та розпоряджатися спірним легковим автомобілем, позивач просила суд на підставі вимог ст.365 ЦК України припинити право відповідача на його частку у спільному майні на підставі рішення суду зі сплатою відповідної грошової компенсації вартості такої частки. Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 21 листопада 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження. 21 грудня 2022 року представником [PERSON] - адвокатом Єгоровим С. О. подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання права власності та припинення права на частку у спільному майні. Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 17 січня 2023 року зустрічна позовна заява була прийнята судом та об`єднана в одне провадження з первісним позовом (а.с. 65-66). У зустрічній позовній заяві [PERSON] заперечував проти задоволення первісних позовних вимог, посилаючись, зокрема, на те, що спірний автомобіль хоча і був придбаний під час шлюбу, однак є особистою власністю його покійного батька [PERSON] . Стверджував також, що за життя батька останній володів на праві власності іншими автомобілями, які купував до шлюбу з [PERSON] , і продавши їх, купив спірний автомобіль за власні кошти. Просив відмовити у задоволені первісних вимог та задовольнити зустрічні позовні вимоги, визнавши за [PERSON] право власності на 2/3 частини спірного автомобіля та припинивши право власності [PERSON] на 1/3 частину автомобіля шляхом присудження на її користь відповідної грошової компенсації. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] скористалася своїм правом на подання відзиву, в якому просила відмовити у задоволені зустрічних позовних вимог з підстав необґрунтованості твердження позивача за зустрічним позовом про віднесення спірного автомобіля до об?єкту особистої приватної власності покійного [PERSON] . Ухвалою Житомирського\~районного суду\~Житомирської області\~від 17\~січня 2023\~року було задоволене клопотання представника [PERSON] - адвоката Єгорова С.О. про витребування доказів. Витребувано у Регіонального сервісного центру ГСЦМВС України в Житомирській області інформацію про угоди та кількість автомобілів, що мав у власності покійний [PERSON] у період з 2000 по 2019 роки, а також витребувано копії усіх документів, зокрема, договорів купівлі-продажу, які відчужені ним у вказаний період. Разом з первісною позовною заявою [PERSON] був поданий звіт про незалежну оцінку майна від 25 серпня 2022 року, в якому вартість легкового автомобіля TOYOTA CAMRY 2,4 L, 2008 р.в. становить 266\~200 грн., а ринкова вартість відповідно 1/3 частини даного автомобіля становить 88\~734 грн. Відповідач не заперечував проти ринкової вартості спірного автомобіля (а.с. 9-24). Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 16 березня 2023 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом адвокат Васинчук С.М. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. У задоволені зустрічної позовної заяви просив відмовити. Представник відповідача за первісним позовом адвокат Єгоров С.О. просив відмовити у задоволені позову та задовольнити вимоги зустрічної позовної заяви. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується первісна та зустрічна позовні заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі між собою з 04 листопада 2006 року до 01 квітня 2020 року, що підтверджується витягом з РАЦС громадян щодо актового запису про шлюб від 17 квітня 2020 року (а.с. 112-113 звор. стор., 117 звор. стор.). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02 квітня 2020 року (а. с. 111 звор. стор.). Встановлено, що за час спільного проживання сторонами (подружжям [PERSON] та [PERSON] ) був придбаний легковий автомобіль TOYOTA CAMRY 2,4 L, 2008 р.в. VIN [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який був зареєстрований на праві власності за [PERSON] 15 травня 2012 року, що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 7, 46). Зазначені обставини сторонами підтверджуються та не оспорюються відповідачем. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу спадкового майна якого, зокрема, увійшов спірний автомобіль. З оглянутої у судовому засіданні спадкової справи 58/2020, заведеної до майна померлого [PERSON] (а.с. 108-194), судом встановлено, що частки між сторонами у справі як спадкоємцями майна померлого визначені наступним чином: 2/3 частини спірного автомобіля на праві власності належать позивачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право спадщини за законом від 25 січня 2023 року на 1/6 частину автомобіля (а.с.69) та на підставі свідоцтва про право власності на частину автомобіля від 25 січня 2023 року (а.с.70), а 1/3 частина даного автомобіля належить на праві власності відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право спадщини за законом від 25 січня 2023 року. Відповідач [PERSON] у зустрічній заяві (а.с.40) просить визнати за ним право власності на 2/3 частини спірного автомобіля та припинити право власності [PERSON] на 1/3 його частину шляхом присудження на її користь відповідної грошової компенсації. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п.1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст.\~2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ч.3 ст.368\~ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60\~СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя. Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17. Примусове припинення права власності можливе лише згідно зі ст.365 ЦК України. Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п.п.1-3 ч.1 ст.365\~ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Представник позивача [PERSON] адвокат Васинчук С.М. у судовому засіданні пояснив, що спільне користування спірним автомобілем з відповідачем є неможливим, 1/3 його частина не може бути виділена в натурі без знецінення автомобіля і що припинення права власності відповідача на дану частку не завдасть істотної шкоди відповідачу, оскільки останній отримає натомість достатню грошову компенсацію вартості її частки. Окрім того, відповідач має у володінні інший автомобіль, яким користується та посвідчення водія [NUMBER] (а.с.43, 44). Згідно квитанції від 23 травня 2023 року (а.с.90) позивач попередньо вніс вартість частки, яка належить відповідачу, у розмірі 88734 грн, на депозитний рахунок суду. Вартість легкового автомобіля TOYOTA CAMRY 2,4 L, 2008 р.в. визначена на підставі звіту про незалежну оцінку майна від 25 серпня 2022 року і становить 266\~200 грн., проти якої відповідач не заперечував (а.с. 9). Заперечуючи проти позову, відповідач вказав на те, що позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував, що спірний автомобіль є об?єктом спільної сумісної власності позивача та померлого [PERSON] . Однак, суд не погоджується із цим твердженням відповідача, оскільки законодавство не покладає на позивача обов?язку доводити дану обставину. Навпаки, саме відповідач має спростувати презумпцію спільності майна подружжя, надавши належні та допустимі докази. Суд відхиляє також докази надані представником відповідача [PERSON] - адвокатом Єгоровим С.О., зокрема, витребувані судом ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 17 січня 2023 року з наступних мотивів. У відповіді від 03 липня 2023 року (а.с.75-77), наданій Регіональним сервісним центром ГСЦМВС України в Житомирській області, відсутня інформація про наявність будь-яких угод про купівлю-продаж автомобілів, що мав у власності покійний [PERSON] у період з 2000 по 2019 роки та їх вартість. Матеріали справи не містять також доказів, що навіть за умови підтвердження обставини відчуження попередніх автомобілів, на вивільнені кошти був придбаний спірний автомобіль TOYOTA CAMRY 2,4 L, 2008 р.в. VIN [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Інформація з мережі інтернет про вартість аналогічних автомобілів, якими володів покійний [PERSON] у період з 2000 по 2019 роки, не є достатньою, яка у своїй сукупності дала б змогу дійти висновку щодо реального продажу даних автомобілів за вказаними цінами. Таким чином, надані відповідачем докази не дають підстав достовірно встановити дійсні обставини, про які зазначає відповідач у зустрічній позовній заяві. З врахуванням вартості 1/3 частини легкового автомобіля TOYOTA CAMRY 2,4 L, 2008 р.в., яка становить 88734 грн. та визначена звітом про незалежну оцінку майна від 25 серпня 2022 року, який не заперечується відповідачем, а також з врахуванням позиції відповідача, висловленій у своїй зустрічній позовній заяві, що спірний автомобіль є неподільним і його спільне використання з позивачем є неможливим, суд вважає ці обставини встановленими та визнані сторонами у справі. Тобто, суд констатує наявність будь-якої із обставин, передбачених п.п.1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України. Право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених п.п.1-3 ч.1 ст.365\~ЦК України підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідач у зустрічній заяві визнав ту обставину, що вартість 1/3 частини спірного легкового автомобіля, є менш значною у порівнянні із вартістю 2/3 її частин і сплата вартості 1/3 її частини з припиненням права власності іншого співвласника не завдасть істотної шкоди інтересам останнього. Враховуючи викладене, встановивши дійсний характер спірних правовідносин між сторонами, підставу пред?явленого первісного позову за ст.365 ЦК України, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог про припинення права власності відповідача на його частку у праві спільної часткової власності, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки, ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд вважає первісний позов обґрунтований, в зв`язку з чим останній підлягає задоволенню в повному обсязі. Задоволення первісного позову має наслідком ухвалення судом рішення про відмову у задоволені вимог зустрічної позовної зави, оскільки обставини, на які посилається [PERSON] , не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. За змістом ст.141\~ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved