Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

До Дзержинського міського суду Донецької області звернувся з позовом представник Державної іпотечної установи до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просять суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором 030/05-ФЛ/01 від 11.08.2005 року у загальному розмірі 405512,37 грн., а також стягнути судовий збір у розмірі 6067,69 грн. у рівних частках з кожної. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 11.08.2005 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений договір № 030/05-ФЛ/01, згідно якого банк надав відповідачу кредитні ресурси у розмірі 22 000, 00 доларів США з оплатою по відсотковій ставці 11% річних. В забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за Кредитним договором між Банком та [PERSON] був укладений Договір поруки № 030/05/02/01 від 10.09.2005 року, за умовами якого Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов`язань за Кредитним договором. Також, в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 11.08.2005 між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено Іпотечний договір, згідно умов якого [PERSON] передає в іпотеку ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» нерухоме майно: квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею - 47,2 кв.м, житловою площею - 27,2 кв.м. 11 лютого 2015 року між Державною іпотечною установою та АТ Банк «Фінанси та Кредит» укладено Договір відступлення права вимоги № 17/4-В. Постановою № 612 Національного Банку України від 17 вересня 2015 року ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних. Отже, починаючи з 17 вересня 2015 року Державна іпотечна установа набула усі права вимоги за Кредитним договором укладеного між Банком та [PERSON] . Також, згідно Договору відступлення права вимоги позивач набув право вимоги й за усіма договорами, укладеними в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором. Про здійснення такого відступлення Позичальника було проінформовано повідомленням № 8688/11/2 від 20.10.2015 р. Через неналежне виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, утворилась заборгованість, яка станом на 22.02.2021 складає 405512,37 грн., з яких: по сумі основного боргу - 297726,37 грн., прострочені відсотки за користування кредитом в період з 10.08.2017 року по 10.08.2020 р. - 99796,23 грн., 3% річних за безпідставне користування кредитними коштами - 6989,77 грн. Станом на день подачі позову, сума заборгованості за Кредитним договором залишається несплаченою, що свідчить про небажання відповідачів виконувати свої зобов`язання за Кредитним договором та Договором поруки, у зв`язку з чим, Позивач вимушений звернутися до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості. Ухвалою судді Дзержинського міського суду Донецької області від 04.06.2021 року справу було передано на розгляд за територіальною підсудністю до Приморського районного суду м.Одеси. Ухвалою судді Приморського районного суду м.Одеси від 19.08.2021 року цивільна справа була передана за підсудністю до Малиновського районного суду м.Одеси. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2021 року справа була передана на розгляд судді Мурзенко М.В. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 27.09.2021 року по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні на 28.10.2021 року. Заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 13.01.2022 р. позов задоволено, вирішено питання про судові витрати. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 07 грудня 2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 07 березня 2023 року вирішено питання про витребування доказів. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив суд розглянути справу за їх відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачка - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялась належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Відповідачка - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялась належним чином та своєчасно, надала відзив на позов, в якому просила відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з неї грошових коштів, посилаючись на недійсність договору поруки, який було укладено раніше за кредитний, припинення поруки внаслідок непред`явлення позивачем вимоги до поручителя протягом встановленого законом шестимісячного строку, безпідставності нарахування відсотків за користування кредитом з червня 2014 по серпень 2020 року, просила застосувати до заявлених вимог позовну давність (а.с. 197-204, т.1). Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, оскільки відповідач [PERSON] не повідомила суд про причини неявки, відповідач [PERSON] надала клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись не перебування за кордоном та стан здоров`я, проте доказів на підтвердження обставин неможливості прибуття в судове засідання не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 11.08.2005 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 030/05-ФЛ/01. (а.с. 27-30) Згідно умов п. п. 2.1 Кредитного договору Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, повернення, платності кредитні ресурси у розмірі 22 000, 00 доларів США з оплатою по відсотковій ставці 11 відсотків річних. Пунктом 3.1 Кредитного договору передбачено, що видача кредитних ресурсів за Кредитним договором проводиться на підставі письмової заяви Позичальника, за погодженням з Банком (а.с. 31). Відповідно до п. 3.2 Позичальник зобов`язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим Договором до 10 серпня 2020 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на Позичковий рахунок. Позичальник зобов`язується щомісяця, в термін до 10 числа кожного місяця, здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими Кредитними ресурсами у розмірі 253,18 доларів США. Відповідно до п. п. 4.1, 4.2 Кредитного договору Позичальник сплачує Банку проценти за користування Кредитним ресурсами у валюті кредиту, по процентній ставці 11,0 процентів річних. Нарахування процентів здійснюється за період з моменту списання Кредитних ресурсів з позикового рахунку Позичальника до моменту повернення кредитних ресурсів на позичковий рахунок. Нарахування процентів відбувається один раз в місяць на залишок заборгованості на Позичковому рахунку Позичальника за період з 01 по останнє число місяця. Позичальник сплачує проценти за користування Кредитними ресурсами щомісяця, у строк до 10 числа кожного місяця, в складі до щомісячно Ануїтетного платежу, розмір якого встановлений п. 3.2. Вказаного договору. У строк до 10 числа кожного місяця сплачуються проценти, нараховані за попередній календарний місяць (пункт 4.3 Кредитного договору). 10 серпня 2005 року в забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за Кредитним договором між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений Договір поруки № 030/05/02/01. (а.с. 36-37) Згідно умов вказаного Договору поруки поручитель зобов`язується перед Кредитором (ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит») відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором № 030/05-ФЛ/01 від 11.08.2005, укладеним між кредитором та боржником , відповідно до якого боржникові наданий кредит у розмірі 22 000, 00 доларів США., зі сплатою 11, 00 % річних. 11 серпня 2005 року в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 11.08.2005 між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено Іпотечний договір. (а.с. 32-35) Згідно п.1. Іпотечного договору [PERSON] передає в іпотеку ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» наступне нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею - 47, 2 кв.м, житловою площею - 27,2 кв.м. 11 лютого 2015 року між ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» та Державною іпотечною установою укладено Договір відступлення права вимоги № 17/4-В. (а.с. 11-16) Пунктом 1.2 Договору відступлення первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває всі права вимоги за договорами (кредитними, іпотеки, поруки, тощо) вказаними у додатках до цього договору. Згідно з пунктом 2.1 Договору відступлення п. 1.2. Договору набирає чинності в день прийняття Національним банком України рішення про віднесення Банку до категорії неплатоспроможних. Постановою № 612 Національного Банку України від 17 вересня 2015 року ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних. Таким чином, починаючи з 17 вересня 2015 року Державна іпотечна установа набула усі права вимоги за Кредитним договором укладеного між Банком та [PERSON] . Згідно Договору відступлення права вимоги позивач набув право вимоги й за усіма договорами, укладеними в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором. Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, Державна іпотечна установа набула усі права за Кредитним договором, що належали первісному кредиторові, зокрема й право на нарахування відсотків за користування кредитними коштами. 15 жовтня 2015 року Державна іпотечна установа направила на адресу відповідача [PERSON] повідомлення про відступлення права вимоги №7688/11/2. (а.с. 18-22) Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 030/05-ФЛ/01 від 11.08.2005 року станом на 22.02.2021 складає 405512,37 грн., з яких: по сумі основного боргу - 297726,37 грн., прострочені відсотки за користування кредитом в період з 10.08.2017 року по 10.08.2020 р. - 99796,23 грн., 3% річних за безпідставне користування кредитними коштами - 6989,77 грн. (а.с.46-48) Суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] про неправомірне нарахування відсотків за період з червня 2014 по серпень 2020 року, оскільки в матеріалах справи відсутні докази внесення відповідних змін до кредитного договору у встановленій законом формі. З листа АТ «Банк «Фінанси та кредит» від 23.11.2015 року вбачається, що станом на 17.09.2015 року заборгованість [PERSON] за кредитом становила 13643,03 долари США, що за офіційним курсом гривні до долара США станом на 17.09.2015 р. (2182,2599 гривень за 100 доларів США) складає 297 726,37 грн. В матеріалах справи відсутні відомості про погашення [PERSON] кредиту після зазначеного терміну. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. За змістом статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог до [PERSON] про стягнення з неї залишку заборгованості за кредитом у визначеній позивачем еквівалентній сумі в гривні, а саме в розмірі 297 726 гривень 37 коп. Також, підлягають стягненню з відповідача [PERSON] відсотки за користування кредитом в межах заявлених позовних вимог за період з 10.08.2017 року по 10.08.2020 року в сумі 99 796 гривень 23 копійки, оскільки вони нараховані відповідно до умов кредитного договору за обумовленою сторонами ставкою 11 % річних. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню 3 % річних на суму заборгованості, нараховані за період з 11 серпня 2020 року по 09.03.2021 року в межах заявлених позовних вимог в сумі 6 989 грн. 77 коп. Загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] складає 404 512 грн. 37 коп. (297 726,37 грн. + 99 796,23 грн. + 6989,77 грн.). Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно статті 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників), кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь кого з них окремо. Суд зауважує, що дійсно, договір поруки № 030/05/02/01 від 10 серпня 2005 року було укладено з відповідачем [PERSON] до моменту укладення з [PERSON] кредитного договору № 030/05-ФЛ/01 від 11.08.2005 року, проте чинним законодавством не передбачено заборони на укладення договору поруки зобов`язання, що виникне в майбутньому. Умови основного зобов`язання, викладені в договорі поруки відповідають умовам укладеного з [PERSON] кредитного договору. Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] щодо недійсності поруки. Суд також зауважує, що заперечення відповідачем [PERSON] дійсності поруки з цих підстав порушує принцип venire contra factum proprium, відповідно до якого поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них, не допускається, є недобросовісною та такою, що суперечить чесній діловій практиці. Відповідно до ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу. Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Суд погоджується з позицією позивача, що застосуванню до спірних відносин підлягає саме зазначена редакція ст. 559 ЦК України, оскільки на дату набуття чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», яким були внесені відповідні зміни до вказаної норми Цивільного Кодексу України, правовідносини поруки існували та продовжили існувати, й в силу п. 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» його норми застосовуються до відносин між сторонами. Відповідно до п. 5.1. договору поруки № 030/05/02/01 від 10.08.2005 року, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. Порука також припиняється, якщо Кредитор на протязі 6 місяців з дня настання строку виконання зобов`язання по Кредитному договору не пред`явив вимоги Поручителю. Вказане положення договору не суперечить ст. 559 ЦК України, при укладенні договору сторони його підписаннями узгодили шестимісячний строк, протягом якого вимоги мають бути пред`явлені кредитором поручителю, зі спливом якого порука припиняється. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 3.2. Кредитного договору № 030/05-ФЛ/01 від 11.08.2005 року, строк повернення кредиту встановлено 10 серпня 2020 року. Докази зміни строку повернення кредиту, в т.ч. шляхом вимоги про його дострокове повернення на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, матеріали справи не містять. В матеріалах справи відсутні докази звернення позивача з письмовою вимогою до [PERSON] як поручителя протягом 6 місяців з кінцевої дати повернення кредиту, з відповідним позовом до суду позивач звернувся 12.04.2021 року (дата направлення позовної зави до суду, а.с. 54зв, т.1), тобто після спливу встановленого договором поруки шестимісячного строку. Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами відповідача [PERSON] про припинення поруки та доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до неї. Доводи відповідача [PERSON] про застосування позовної давності відхиляються судом, оскільки позовна давність є самостійною підставою для відмови в позові, проте суд дійшов висновку про відмову в позові з інших підстав (припинення поруки). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку з задоволенням позову в частині вимог до відповідача [PERSON] , з неї підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 6067,69 грн.

Outcome: partial