Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

У березні 2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що представниками Позивача під час контрольного зняття показників лічильника за адресою: [ADDRESS] - було виявлено порушення пп.3 п.1 гл.2 розд. XI Кодексу ГРМ у вигляді несанкціонованого втручання в роботу засобу вимірювальної техніки (ЗВТ). Як зазначає позивач, за участі споживача відбулось засідання комісії з розгляду акту про порушення № 4109 від 28.09.2019 року. Комісія вирішила задовольнити Акт про порушення вимог Кодексу газорозподільних систем, у зв`язку з підтвердженням факту несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та розрахувати спожитий газ за граничними об`ємами споживання природного газу з 29.03.2019 до 28.09.2019 (Протокол № 463). Цього ж дня комісією AT «Київоблгаз» складено акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості в період з 29.03.2019 до 28.09.2019 рр., та споживачу нараховано суму в розмірі 42 665 грн. 61 коп. Отже, з приводу несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, Відповідач мав сплатити 42 665 грн. 61 коп. та 4 042 грн. 22 коп. за проведення експертизи лічильника при втручанні. 03.04.2022 року ухвалою суду з урахуванням ч. 4 ст. 9 ЦПК України вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Представник відповідача надіслав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову, крім того надійшла до суду заява від представника відповідача про застосування строків позовної давності. Представник позивача, що строк позовної давності мав сплинути через 3 роки після рішення комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу від 18.08.2017 року, зафіксоване протоколом №463, тобто 14.11.2022 року, однак на думку представника позивача, строки мають продовжуватися на строк дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 16.04.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Яценко В.А., зареєстрованого в реєстрі за №409, та довідки Калинівської селищної ради від 10.01.2020 року, [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] . 28.09.2019 року представниками Позивача під час контрольного зняття показників лічильника за адресою: [ADDRESS] - було виявлено порушення пп.3 п.1 гл.2 розд. XI Кодексу ГРМ у вигляді несанкціонованого втручання в роботу засобу вимірювальної техніки (ЗВТ). Факт фіксації виявленого порушення підтверджується Актом про порушення № 4109 від 28.09.2019 року. Крім того, 28.09.2019 року, порушення було усунуто шляхом демонтажу лічильника газу, про що складено Акт про усунення порушення та Акт про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи. Представниками Позивача було проведено роботи по розблокуванню та демонтажу лічильника газу з метою направлення для проведення експертизи, про що свідчить складений Акт про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи та Протокол щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу. Вищевказані документи було підписано фактичним споживачем газу, Відповідачем, - [PERSON] . 09.10.2019 року комісією за участю представників лабораторії з повірки ПЛГ АТ «Київоблгаз», ДП «Київоблстандартметрологія» та у присутності Відповідача проведено експертизу лічильника газу ОКТАВА Є6, заводський № 043372, рік виготовлення 1995 р. (акт 3052е експертизи лічильника газу), та виявлено втручання. Відповідно до акту здачі-приймання робіт №87, вартість проведеної експертизи становить 4042,22 гривень. Разом з тим, з акту експертизи лічильника газу №3052 складеного 09.10.2019 року вбачається, що експертиза була проведена за відсутності відповідача, оскільки в останньому відсутній підпис [PERSON] , відсутній акт і про відмову споживача підписання акту експертизи лічильника газу, натомість стоїть підпис [PERSON] , яка не є стороною по справі. Відповідно до Протоколу №463, 14.11.2019 року відбулось засідання комісії з розгляду акту про порушення № 4109 від 28.09.2019. Комісія вирішила задовольнити Акт про порушення вимог Кодексу газорозподільних систем, у зв`язку з підтвердженням факту несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та розрахувати спожитий газ за граничними об`ємами споживання природного газу з 29.03.2019 до 28.09.2019 рр., та складено акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості в період з 29.03.2019 до 28.09.2019 р.р., споживачу нараховано суму в розмірі 42 665 грн. 61 коп. Позивач зазначає, що 14.11.2019 року у день проведення засідання комісії з розгляду акту про порушення, [PERSON] була присутня на засіданні комісії з розгляду акту про порушення № 4109 від 28.09.2019 року. Разом з тим, в Протоколі №463 та акті-розрахунку від 14.11.2019 року зазначеноЮ що споживач відмовився від підпису, однак акт про відмову споживача підписання відсутній. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-конуальні послуги» послуги, які спрямовані на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням є комунальними послугами. Згідно з ч.1 ст.2 Закону предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. За змістом ч.ч.2, 3 ст.13 Закону споживач зобов`язаний, зокрема: забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; не допускати несанкціонованого відбору природного газу; припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом. Як зазначено вище, відключення належного на праві власності відповідачу будинку від газопостачання стала самовільне підключення до мережі газопостачання. Відповідно до ч. 20 розділу П Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30 вересня 2015 року, зареєстрованих у Мінінстерстві юстиції України від 06 листопада 2015 року за № 1382/27827 споживач зобов`язний дотримуватись вимог цих Правил; забезпечувати дотримання дисципліни відбору (споживання) природного газу в обсягах та на умовах, визначених договорами; своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений природний газ на умовах, визначених договорами. Згідно з ч.2 розділу Ш Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. В ч.17 Правил зазначено, що якщо побутовий споживач не здійснив оплату за спожитий природний газ протягом десяти днів після строку, визначеного договором постачання природного газу, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання природного газу споживачу шляхом направлення споживачу письмового повідомлення (з відміткою про вручення) з вимогою самостійно припинити споживання природного газу за рахунок перекриття запірного пристрою перед газовим приладом та допустити представника постачальника за пред`явленням службового посвідчення на об`єкт для пломбування запірних пристроїв, що має здійснюватися з дотриманням техніки безпеки. Постачальник має право здійснити заходи з припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ. У такому разі Оператор ГРМ відповідно до умов укладеного договору на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання, здійснює в установленому порядку припинення розподілу природного газу на об`єкт споживача, після чого повідомляє про це постачальника. Відповідно до п. 23 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 затверджено Кодекс газорозподільних систем. Відповідно до ст.1 ч.1 Розділу 1 кодексу він розроблений відповідно до Закону України «Про ринок природного газу». Згідно з ч. 2 п. 1 розділу І вказаного Кодексу він визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем. Відповідно до ст. 1 розділу 1 Кодексу несанкціоноване відновлення газоспоживання - виявлений після складання акта про припинення розподілу природного газу (газопостачання) та/або пломбування запірних пристроїв чи встановлення інвентарної заглушки факт несанкціонованого втручання в роботу газорозподільної системи, в тому числі шляхом зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях, засувках на вводі на об`єкт споживача, пошкодження або зняття інвентарних заглушок тощо, внаслідок чого здійснюється чи є можливість несанкціонованого відбору природного газу на об`єкті споживача (окремих його газових приладах чи пристроях), у тому числі поза обліком Оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Частинами 4, 5 ст. 7 розділу 6 Кодексу передбачено, що при припиненні (відновленні) газопостачання (розподілу природного газу) складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача. У разі відмови споживача від підписання акта про припинення газопостачання (розподілу природного газу) фіксація припинення газопостачання (розподілу природного газу) (крім випадків відключень при аварійних ситуаціях) повинна підтверджуватися відеозйомкою, про що зазначається в акті про припинення газопостачання (розподілу природного газу), та/або підписом акта про припинення газопостачання (розподілу природного газу) однією незаінтересованою особою (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувач або управитель будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування тощо) за умови посвідчення такої особи. Акт про припинення газопостачання (розподілу природного газу) у цьому випадку надсилається споживачу рекомендованим поштовим відправленням. Припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) споживачу здійснюється, зокрема, шляхом перекриття запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та їх опломбування. При несанкціонованому відновленні газоспоживання (розподілу природного газу), відмові представникам Оператора ГРМ в доступі до об`єкта споживача для припинення газопостачання (розподілу природного газу), у тому числі для локалізації чи ліквідації аварійної ситуації, а також після закінчення (розірвання) договору розподілу природного газу Оператор ГРМ може здійснити припинення газопостачання (розподілу природного газу) шляхом механічного від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи. У відповідності до ч. 2 ст. 3 розділу 11 Кодексу у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого відновлення газоспоживання або використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу спожитий об`єм природного газу визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача за період з дня припинення газопостачання (або у разі здійснення попередньої перевірки відключеного стану - з дня такої перевірки, що має підтверджуватися відповідним актом перевірки), а при використанні газу без договору - з дня його закінчення (розірвання) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Тобто, за відсутності сплати заборгованості та заяви про підключення, подальші підключення слід вважає як несанкціоноване відновлення газопостачання. Суд при вирішенні спору також враховує наступне. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту. Щодо заявленого відповідачем та його представником клопотання про сплив позовної давності за пред`явленими позовними вимогами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (№o. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК України, зокрема, відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Постановою № 211 на всій території України з 12.03.2020 р. у зв`язку із респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, був установлений карантин, який у потім був продовжений багатьма постановами КМУ (на цей час карантинні обмеження в Україні тривають). Невдовзі після введення карантину Закон № 540 вніс зміни, зокрема до розд. «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ, який був доповнений п. 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Позивач довідалася або могла довідатися про порушення свого права 14.11.2022 року, строк позовної давності мав сплинути через 3 роки після рішення комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу від 18.08.2017 року, зафіксоване протоколом №463, тобто 14.11.2022 року Оголошення карантину внаслідок поширення коронавірусу COVID-19 не зупиняє роботи судів, а правосуддя в Україні здійснюється і в період зазначеного карантину, з дотриманням необхідних запобіжних заходів (постанова КГС ВС від 03.02.2021 р. у справі № 910/18125/19); Обставини, про які зазначав позивач у позові про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності, не були перешкодою для його звернення з позовом в межах законодавчо встановленого строку, їх наявність не перешкоджала своєчасному пред`явленню позовної заяви. Оскільки позивач звернувся до суду після спливу позовної давності 27.03.2023 року (дата підписання позовної заяви), а згідно вхідного штаму суду - 30.03.2023 року, про застосування якої заявлено відповідачем до прийняття рішення, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом строку на звернення до суду з цим позовом. Протягом вказаного строку, позивач не реалізував свого права на звернення до суду про стягнення заборгованості за розпискою від 04 жовтня 2012 року, а звернувся до суду лише 07 лютого 2022 року, про що свідчить вхідний штамп суду на позовній заяві.

Outcome: dismissed