Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

18.04.2023 представник позивача, адвокат Вишневська Яна Ігорівна, звернулася до суду з даним позовом, шляхом направлення в системі «Електронний суд», мотивуючи тим, що 28 жовтня 2022 року [PERSON] отримав у позику грошові кошти від [PERSON] у розмірі 100000,00 грн, що підтверджується квитанціями № 170796407 і № 170796332 та їх листуванням. У листуванні відповідач підтверджує факт отримання грошових коштів та наявність заборгованості перед позивачем, він неодноразово зобов`язувався повернути отримані у позику кошти, але не зробив цього. Позивачем, на адресу відповідача та його дружини, були направлені вимоги про повернення позики та повідомлення про наявність заборгованості, однак вони були проігноровані ними. На неодноразові усні та письмові вимоги повернути кошти відповідач категорично відмовляється виконати зобов`язання. Тому, просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму заборгованості за договором позики у розмірі 100000,00 грн, згідно ст. 625 ЦК України інфляційні втрати - 2210,50 грн та № % річних - 657,53 грн, всього 102868,03 грн, та судові витрати у справі. 26.04.2023, після усунення недоліків позову, судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. 26.04.2023 судом постановлено ухвалу про витребування доказів у справі, а саме: в АБ «Укргазбанк» інформацію: 1) про власника рахунку № [NUMBER] ; 2) виписку, інформацію, квитанції, що підтверджують переказ грошових коштів в сумі 100000,00 грн., двома переказами по 50000,00 грн., які надійшли на рахунок № [NUMBER] 28.10.2022 від [PERSON] ; 3) виписку по рахунку № [NUMBER] за 28.10.2022. 10.05.2023 судом постановлено ухвалу про забезпечення участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «EasyCon» учасника справи: представника позивача - адвоката Соколенко Тамари Олександрівни. 23.05.2023 судом постановлено ухвалу про витребування доказів у справі, а саме: витребувано у АБ «Укргазбанк» інформацію: про власника рахунку № [NUMBER] (ПІП та РНОКПП); чи було зараховано 28.10.2022 на рахунок № [NUMBER] грошові кошти у розмірі 50000,00 грн. від платника - [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); та виписку чи іншу документально підтверджену інформацію щодо зарахування 28.10.2022 грошових коштів на рахунок № [NUMBER] у розмірі 50000,00 грн.; витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію: про власника рахунку [NUMBER] (ПІП та РНОКПП); чи було зараховано 28.10.2022 на рахунок [NUMBER] грошові кошти у розмірі 50000,00 грн. від платника - [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та виписку чи іншу документально підтверджену інформацію щодо зарахування 28.10.2022 грошових коштів на рахунок [NUMBER] у розмірі 50000,00 грн. 29.06.2023 судом постановлено ухвалу про забезпечення участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «EasyCon» учасника справи: представника позивача - адвоката Вишневської Яни Ігорівни. Представник позивача - адвокат Соколенко Тамара Олександрівна у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі. Представник позивача - адвокат Вишневська Яна Ігорівна у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та зазначила, що 28.10.2022 відповідач отримав у позику кошти від позивача у розмірі 100000,00 грн і до даного часу їх не повернув. У листуванні відповідач підтвердив факт отримання ним кошів у позику, що також підтверджується виписками по рахунках у Банківських установах. Відповідач позичав кошти на не тривалий період і обіцяв їх повернути протягом тижня, однак зобов`язання не виконав. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з`явився, по дату,час та місце засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Відповідач - [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, по дату,час та місце засідання повідомлявся належним чином, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши представників позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Встановлено, що позивач - [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ), зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а відповідач - [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ) зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 11-13, 38,57-58). З довідки АТ «Укргазбанк» від 05.06.2023 за № 5-43/289/2023 (а.с.129), виписки за старт - рахунком за 28.10.2022 (а.с.130) та повідомлення АБ «Укргазбанк» від 01.06.2023 за № БТ -6650 ( а.с.131), які надані на виконання ухвали суду про витребування доказів, вбачається, що в АБ «Укргазбанк» на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на відділенні № 43/09 м. Біла Церква АБ «Укргазбанк» було відкрито рахунок з використанням електронного платіжного засобу (рахунок) у гривнях № [NUMBER] ІВАN [NUMBER] та 28.10.2022 на вказаний рахунок [PERSON] від [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) були зараховані кошти у сумі 50000,00 грн., що узгоджується з квитанцією по оплату ( а.с.69). З повідомлення АТ КБ «Приватбанк» від 25.05.2023 за № 20.1.0.0./7-230523/29514 (а.с.134) та виписки по карт/рахунку від 24.05.2023 (а.с.135), які надані на виконання ухвали суду про витребування доказів, вбачається, що в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) було видано картку [NUMBER] та 28.10.2022 на вказаний рахунок було зараховано грошові кошти у розмірі 50000,00 грн від платника [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), що узгоджується з квитанцією по оплату ( а.с.70). Представник позивача обґрунтовуючи вимоги вказує на те, що між [PERSON] та [PERSON] 28 жовтня 2022 року було укладено договір позики, що підтверджується листами, а саме перепискою сторін у месенджері WhatsApp ( а.с.59-68) та вказаними вище відомостями з АБ «Укргазбанк» і АТ КБ «Приватбанк». Однак, суд критично оцінює вказані доводи з наступних підстав. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст.11 ЦК України). Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)... Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Таким чином, договір позики має бути укладений у письмовій формі, враховуючи суму коштів - 100000,00 грн, такий документ має підтверджувати факт укладення договору, зміст умов договору та факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Разом з тим, з наданої до суду переписки у месенджері WhatsApp (а.с.59-68) не можливо ідентифікувати з достатнім ступенем вірогідності відправників вказаних повідомлень, тобто поширювачів інформації та факт укладення 28 жовтня 2022 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] договору позики зі змістом його умов, а лише вбачається вирішення між особами питання щодо перевірки і поставки нерафінованої соняшникової олії та щодо повернення коштів у розмірі 100000,00 грн. Таким чином, суд дійшов висновку, що посилання представника позивача на роздруківки листування у «WhatsApp» не є належним доказом укладення між сторонами договору позики та вчиненням сторонами дій, спрямованих на виникнення та виконання зобов`язань за цим договором. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Відповідно до положень ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Згідно ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з ч. 2 ст. 640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Так, у даній справі письмового договору позики, в якому б передбачалися права та обов`язки сторін, їх відповідальність та строки виконання зобов`язання не укладалося, а позивачем підтверджено лише факт отримання відповідачем від нього певної грошової суми, що підтверджено доказами з АТ «Укргазбанк» та АТ КБ «Приватбанк», однак даних доказів недостатньо для встановлення судом обставин справи, які входять до предмету доказування. Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних слід зазначити наступне. Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Так, Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24 лютого 2022 року було введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який Указами Президента України було продовжено, зокрема і станом на час розгляду справи. Крім того, 28.02.2022 Торгово-промислова палата України засвідчила факт форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), а саме: військову агресію росії проти України. Таким чином, враховуючи зазначене, вимоги позивача, заявлені в порядку ст. 625 ЦК України, не підлягають до задоволення. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Також, згідно із ст. 141 ЦПК України не підлягають відшкодуванню судові витрати позивача за рахунок відповідача, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Outcome: dismissed