Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернулась з позовом до СРПП ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, Державна казначейська служба України, Департамент патрульної поліції України, Головне управління Національної поліції в Київській області про відшкодування моральної шкоди. Позов мотивований тим, що 28.02.2023 поліцейським СРПП ВП №2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області стосовно [PERSON] винесено постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 23 березня 2023 року скасовано постанову від 28.02.2023 серії БАД №331752 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. Постановою Таращанського районного суду Київської області від 22 березня 2023 провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Зазначає, що незаконним притягненням її до адміністративної відповідальності їй завдано моральних страждань, оскільки справа розглядалась два місяці, в житті позивача відбулись суттєві та неприємні зміни, а саме постійний страх за результат розгляду судом справ про притягнення її до адміністративної відповідальності та скасування постанови про адміністративне правопорушення, який межував подекуди з відчаєм при думці, що результат розгляду даних справ буде негативним, вимушене спілкування з правоохоронцями, працівниками закладу охорони здоров`я, працівниками суду тощо. Вказані обставини призвели до порушення звичайного режиму та ритму життя, зумовило емоційну пригніченість, а також спричинило незаплановані витрати та душевні хвилювання. Зазначає, що душевні страждання позивач пов`язує також з приниженням й честі та гідності в очах оточуючих, адже події відбувались в м.Тараща, де позивач має безліч знайомих та друзів. Посилаючись на вказані обставини, просила: стягнути з Державного бюджету України на її користь на відшкодування моральної шкоди 13400 грн. та стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції України судові витрати у розмірі 1073грн. Рух справи у суді Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 17.04.2023 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження, з викликом сторін, перше судове засідання призначено на 16.05.2023 о 10.00. Ухвалою суду від 16.05.2023 у задоволенні клопотання представника відповідача Департаменту патрульної поліції про заміну відповідача, відмовлено. Ухвалою суду від 01.06.2023 клопотання представника позивача задоволено, залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Національної поліції в Київській області. Аргументи учасників справи Представник позивача в судове засідання не з`явився, надала заяву про розгляд справи за її відсутності , на вимогах позову наполягає у повному обсязі. Представники СРПП ВП №2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, ГУНП в Київській області, Державна казначейська служба України та Департаменту патрульної поліції в судові засідання не з"явились, належним чином повідомлені про судові засідання, про причини неявки суд не повідомили. У травні 2023 року Державна казначейська служба України подала відзив до суду, в якому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Відзив мотивований тим, що Державна казначеська служба Украни є неналежним відповідачем, вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди є безпідставними та необгрунтованими, оскільки відсутні правові підстави для їх задоволення. Позивач не надав доказів та підтверджень наявності причинного зв"язку між шкодою та протиправним діянням відповідачів та вини останніх в її заподіянні. Сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов"язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральну шкоду. У червні 2023 року ГУНП в Київській області подало до суду відзив, в якому просить в задоволенні позову відмовити, зазначивши що позивач не навів міркувань, з яких він виходив, визначивши розмір завданої моральної шкоди, а також не обгрунтував існування причинно-наслідкового зв"язку між шкодою та протиправним на його думку діянням, не надав документального підтвердження погіршення стану здоров"я та інших негативних наслідків, викликаних неправомірними діями або бездіяльністю органу досудового розслідування. Також, вказує на те, що шкода завдана позивачу незаконними діями посадових осіб органів досудового слідства , згідно з вимогами ст. 1173,1174 ЦК України відшкодовується за рахунок держави шляхом списання коштів Державною казначейською службою України. Фактичні обставини Суд встановив, що 28.02.2023 поліцейським СРПП ВП №2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області стосовно [PERSON] винесено постанову БАД №331752 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП за порушення п.19.1а ПДР України з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. та складено протокол серії ААБ № 230672 за порушення вимог п.2.5,2.9а про притягнення її до адміністративної відповідальності передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 23 березня 2023 року, скасовано постанову від 28.02.2023 серії БАД №331752 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.У рішення зазначається, що відповідачі, не подавши відзив, не виконали обов`язку доведення правомірності прийнятого ним рішення, матеріали справи не містять доказів фіксації вчиненого позивачем правопорушення, не містять матеріали справи й інших доказів. Зважаючи на те, що відповідачами не доведено вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення. Постановою Таращанського районного суду Київської області від 22 березня 2023 провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] за ч.1 ст. 130 КУпАП , закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди). Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Відповідно до статей 2, 4 Закону України № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. На підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 266/94-ВР в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2021 року у справі № 726/837/20 (провадження № 61-2647св21) зазначено, що: «У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Вказані правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18)». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 166/1222/20 (провадження № 61-9003св21) зазначено, що «у справі, яка переглядається, безпідставно не застосувавши до спірних правовідносин правовий висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладений у вищезгаданій постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 19000сво18), апеляційний суд залишив поза увагою той факт, що закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом». Отже, суд зазаначає, що дії працівника патрульної поліції щодо складання відносно [PERSON] протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу, скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, свідчить про те, що [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування якої здійснюється незалежно від вини. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року у справі № 346/5428/17 (провадження № 61-8102св21) зазначено, що «кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання. Тобто кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів. Згідно положень ст. 13 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди розраховується з урахуванням обставин справи, однак не повинен бути встановлений меншим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, що діють на час розгляду справи, розмір якої у відповідності до ст. 8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» становить з 1 січня - 6700 гривень. Враховуючи, що відносно [PERSON] протокол серії ААБ № 230672 та постанова серії БАД №331752, складені 28.02.2023, а 22.03.2023 провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч.1 ст. 130 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, 22.03.2023 скасовано постанову серії БАД №331752, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 121 КУпАП закрито, тому стягненню підлягає моральна шкода у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати - 6700грн., за один місяць перебування під слідством чи судом. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь позивача моральна шкода в розмірі 6700грн. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60грн, який був нею сплачений при зверненні до суду. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

Outcome: partial