Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №б/н від 13.09.2006 року, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , в сумі\~ 47517,41 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в сумі\~ 38838,76 грн., заборгованості за простроченими відсотками в сумі 8678,65 грн., що утворилася станом на 22.02.2023 року, посилаючись на порушення боржником зобов`язань, взятих ним на підставі приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу в Дніпропетровській\~області від 08.05.2023 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 09.06.2023 року через канцелярію суду відповідач подав відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначено, що з вересня 2006 року він дійсно є клієнтом банку. Також, пояснив, що у зв`язку із введенням воєнного стану в країні він втратив роботу та звернувся до Банку з листом про припинення нарахування відсотків за користування кредитною карткою. Разом з цим, вказано, що відповідач не погоджується з наданим позивачем розрахунком, оскільки в позові не враховано сплачених ним коштів, а саме: 28.07.2022 сплачено 800 грн. та протягом березня-травня 2023 року він сплатив ще 1500 грн. Просить стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 13.09.2006 року у сумі 34856,39 грн., з урахування сплачених коштів та станом на 28.02.2022, тобто до настання форс-мажорних обставин, та судові витрати поділити пропорційно між сторонами. 22.06.2023\~відповідачем на\~адресу суду\~подано уточнений\~відзив,\~в якому\~він,\~крім раніше\~зазначених вимог,\~просив відмовити\~позивачу в\~частині стягнення\~відсотків за\~користування кредитом.\~В обґрунтування\~зазначено, що заява, яка підписана відповідачем, не є договором приєднанням у розумінні\~ст. 634 ЦК України, а тому не можна вважати, що споживач послуг банку, яким є відповідач, приєднався до тих умов, з якими він ознайомлений. Крім того, в заяві відповідача від 13 вересня 2006 року відсутні дані про вид і характер банківських послуг, які банк надав відповідачеві, будь-які відомості про його зобов`язання щодо сплати відсотків за користування кредитним лімітом, штрафів та пені, а тому їх нарахування та стягнення позивачем є безпідставним, неправомірним та такими, що не підлягає задоволенню. Крім того, вказує, що згідно наданого банком розрахунку станом на 28.02.2022, кредитні кошти, які були відповідачем отримані і не повернуті банку у вигляді тіла кредиту складають 37156,39 грн. До того ж, після лютого 2022 року банком із Умов і Правил надання банківських послуг було виключено пункт про настання обставин форс-мажору в зв`язку з військовими діями. У 2022 році відповідачем було направлено лист до банку з проханням зупинити з 28.02.2022 року нарахування відсотків до скасування воєнного стану, на що було отримано відмову. 17.07.2023\~від представника\~позивача надійшла\~відповідь на\~уточнений відзив,\~у якій\~сторона позивача\~не погодилася\~із твердженнями\~відповідача і\~просила задовольнити\~їхні вимоги\~в повному\~обсязі. В обґрунтування вказано, що, підписавши заяву від 13 вересня 2006 року, відповідач підтвердив, що він ознайомився та згоден із Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговуваннями по платіжним карткам, що розташовані на сайті банку, які є публічною офертою. Вказане свідчить про укладення сторонами договору про надання банківських послуг. Крім того, вказано про те, що в заяві від 13 вересня 2006 року [PERSON] висловлено згоду про укладання договору шляхом отримання картки «Універсальна», за якою, з копії заяви вбачається, що Відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3% (36% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору. Тому вважає, що при укладанні договору були обумовлені всі істотні умови договору, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, вказує на те, що банком надано суду виписку по картковому рахунку відповідача, з якої вбачається встановлення останньому кредитного ліміту, яким він користувався, здійснюючи розрахунки та платежі через термінали в магазинах, а отже вказане свідчить про отримання відповідачем кредитної картки «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій без картки є неможливим. Тому вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. 20.07.2023 до суду надійшла заява, в якій позивач реалізуючи своє право на позов, зменшивши позовні вимоги, просив суд\~стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 45517,41 грн., а також судові витрати. Сторони у судове засідання не з`явились. Представник позивача просив розгляд справи проводити за своєї відсутності, підтримавши зменшені позовні вимоги. Відповідач подав до суду заву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову заперечив, просив при ухваленні рішення врахувати його позицію викладену у відзиві та уточненому відзиві. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи в спрощеному позовному провадженні, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами\~ст. 263 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3\~ст. 3 ЦПК України\~передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1\~ст. 13 ЦПК України). Судом установлено, що 13.09.2006 з метою отримання банківських послуг [PERSON] підписав заяву № б/н про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої отримав кредиту вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивачем надана до суду копія заяви від 13.09.2006 року, з якої вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Також з копії заяви вбачається, що Відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3% (36% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору. На виконання умов договору банк видав відповідачу наступні кредитні картки: № [NUMBER] від 01.09.2006 з терміном дії до 05/15, № [NUMBER] від 10.08.2016 з терміном дії до 05/20, № [NUMBER] від 30.07.2020 з терміном дії до 03/24 що підтверджується відповідною довідкою Банку. Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] за договором № б/н підтверджується, що 28.09.2006 відповідачу встановлено кредитний ліміт в розмірі 2500,00 грн., який в подальшому неодноразово змінювався і 30.10.2020 становив 39\~451,88 грн. та 12.01.2022 - кредитний ліміт зменшено до 0.00 грн. Отже, матеріалами справи підтверджується, що 13.09.2006 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Випискою по рахунку підтверджується, що [PERSON] отримав та використовував кредитні кошти, розраховувався кредитними карточками при здійсненні покупок, знімав готівку в банкоматах, а також погашав заборгованість за кредитним договором, що свідчить про дії, спрямовані на виконання умов кредитного договору. З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості [PERSON] за договором № б/н від 13.09.2006, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , із врахуванням зменшення позовних вимог, станом на 05.07.2023 вбачається, що така становить 45517,41 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 38838,76 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 6678,65 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенізакономяк істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Устатті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому зазакономнадані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551\~ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника міститься зазначення базової процентної ставки за користування кредитом в розмірі 3% в місяць на залишок заборгованості. Підписавши заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, позичальник відповідно до статей\~3,\~627 ЦК України\~добровільно погодив такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання. Отже, сторони узгодили базову процентну ставку за кредитом на момент підписання договору в розмірі 3% на місяць, тобто 36% на рік. Банк надав до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором ( погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідач з наданим позивачем розрахунком не погодився, вказавши, що він сплачував заборгованість у розмірі 2300 грн. На підтвердження суду надав виписку по рахунку з 01.01.2023 по 06.06.2023, з якої вбачається, що [PERSON] зробив переказ на свою картку у загальній сумі 1500 грн. Інших належних доказів про сплату заборгованості відповідачем не надано. Таким чином, оскільки фактично отримані та використані позичальником [PERSON] кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача із урахуванням погашень заборгованості, здійснених відповідачем після дати подачі позовної заяви, суму заборгованості за тілом кредиту в сумі 38838,76 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 6678,65 грн. При цьому, щодо посилання відповідача на неможливість сплати нарахованих відсотків за користування кредитною карткою у зв`язку з наявністю форс-мажорних обставин суд зазначає наступне. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України\~Указом Президента України № 64/2022\~введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався й наразі триває. З листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 вбачається, що Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст.\~14,\~141Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до\~Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Торгово-промислова палата України вищевказаним листом підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами як для суб`єктів господарювання та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та /чи іншим зобов`язанням/обов`язкам, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести, а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним. Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин. Для застосування форс-мажору (обставин непереборної сили) як умови звільнення від відповідальності необхідно встановити, які саме зобов`язання за договором були порушені/невиконані та причину такого невиконання. Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21, від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17, від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20. Форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань. Стороною договору має бути підтверджено не лише факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання. Отже, сам факт введення воєнного стану не може вважатись належною правовою підставою для невиконання зобов`язань. Обставини, які виникли у зв`язку з війною мають безпосередньо впливати на можливість контрагента виконати свій обов`язок, отже сторона, яка посилається на вказану обставину повинна довести зв`язок між неможливістю виконання договору та військовими діями, що відповідачем, в свою чергу, не доведено. Відповідно до ч.1,6\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином суд приходить до висновку про необхідність задоволення зменшених позовних вимог повністю у зв`язку із недоведенням відповідачем власних доводів. У відповідності до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2571, 00 грн. (95,79 % від первісних вимог з урахуванням зменшення розміру). При цьому, суд роз`яснює, що для вирішення питання про повернення з Державного бюджету України судового збору у розмірі 113 грн., позивачу необхідно звернутись до суду з відповідним клопотанням.

Outcome: approved