Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на користь позивачана утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , 2021 року народження, у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що дитина знаходяться на її утриманні і проживає спільно з нею, а відповідач працездатний, отримує дохід, тому, вважає, що він може сплачувати такий розмір аліментів. Позивач в судове засідання не з`явилася, згідно письмової заяви представник позивача просила справу слухати в їх відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, підтримав відзив, просив задовольнити частково позовні вимоги в розмірі 1/10 частини всіхвидів його заробітку(доходу). За положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що від шлюбу, зареєстрованого 16 лютого 2019 року, сторони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). Згідно витягу №787 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої державним реєстратором ЦНАП від 31 травня 2023 року, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , зокрема: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 1994 року народження. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст.ст.3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.180-184, 191 СК України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7, 141 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно положень ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України. Положеннями ст.ст.3, 18, 27 Конвенції ООН Про права дитини визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Відповідно до положень ч.2 ст.141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1 ст.141 СК України). Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно положень ст.181 СК України - способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Положеннями ст.183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно положень ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідач у своєму відзиві стверджував, що щомісячно добровільно перераховував позивачу аліменти на утримання дитини, а саме: у серпні 2022 року - 10 000,00 грн., у вересні 2022 року - 28 600,00 грн., у жовтні 2022 року - 10 000,00 грн., у листопаді 2022 року - 15 000,00 грн., у грудні 2022 року - 43 000 грн., у січні 2023 року - 15 700,00 грн., у лютому 2023 року - 15 000,00 грн., у березні 2023 року - 10 750,00 грн., у квітні 2023 року - 10 000,00 грн., у травні 2023 року - 10 000,00 грн., у червні 2023 року - 10 000,00 грн., всього - 180 050,00 гривень, тобто в середньому щомісячно 16 368,18 грн.(180 050,00 / 11 = 16 368,18), що підтверджується відповідними банківськими квитанціями(а.с.42-60). Відповідач вважає, що розмір аліментів, який є достатнім для забезпечення гармонійного фізичного та духовного розвитку дитини на теперішній час повинен становити 1/10 частини доходів відповідача, що становить середньомісячну суму 11 073,93 гривень (110 739,27/10=11 073,93), що перевищує щомісячний рекомендований розмір аліментів на дитину у 5 разів та складає суму, що відповідає п`яти прожитковим мінімумам для дитини віком до 6 років. Матеріальне становище відповідача дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, відповідач офіційно працює, що підтверджено даними довідки про доходи (а.с.37). Згідно положень ч.5 ст.183 СК України, аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину є законодавчо установленою неоспорюваною величиною розміру. Ніяких виняткових обставин для призначення розміру аліментів в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), позивачем на наведено. Таким чином, враховуючи, що відповідач, являючись батьком дитини зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте домовленості про утримання дитини між сторонами не досягнуто, приймаючи до уваги, що батьки мають рівні права та несуть рівні обов`язки по вихованню та утриманню дитини, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 усіх видів заробітку(доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення [PERSON] , 2021 року народження, повноліття. На думку суду, такий розмір аліментів є справедливим та розумним з урахуванням тих обставин та доказів, які були надані суду сторонами. Відповідно положень ч.ч.1,6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач, відповідно положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", та відповідач, відповідно положень п.13 ст.5 Закону України "Про судовий збір", звільнені від сплати судового збору. Враховуючи викладене, оскільки обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного і

Outcome: partial