Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , треті особи: Оболонська районна у місті Києві державна адміністрація, Головне управління Національної поліції в м. Києві, ліквідаційна комісія Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві про виселення відповідача та членів його родини з житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування позову [PERSON] вказував, що з 1997 року перебував на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого інспектора відділу поліції №1 Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві. Засіданням житлово-побутової комісії Оболонського районного управління ГУ МВС України в м. Києві від 21.09.2015 року проведено розподіл житлової площі та порядок використання працівниками кімнат у гуртожитку на вул., Лайоша Гавро, 8 Оболонського районного управління ГУ МВС України в м. Києві. Зазначеним рішенням вирішено надати [PERSON] квартиру [ADDRESS] , що належить Оболонському районному управлінню поліції МВС України в м. Києві, загальною площею 29,10 кв.м у житловому будинку [ADDRESS] . Розпорядженням Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 04.11.2015 року №588 «Про виключення квартир з числа службових» затверджено рішення адміністрації про виключення з числа службових жилих приміщень в будинку [ADDRESS] , в тому числі окремої однокімнатної квартири [ADDRESS] жилою площею 15,01 кв.м (загальна площа 29,10 кв.м). На підставі цього розпорядження Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація 09.11.2015 року видала [PERSON] . Ордер №010608 серії Б, який був підставою для вселення на надану жилу площу. Для використання зазначеної квартири за призначенням, позивач 11.11.2015 року уклав договір найму житлової площі з КП «Житлосервіс «Приозерне» - ЖЕК 501 Оболонського району міста Києва, а також 11.11.2015 року в Оболонському районному відділі ГУДМС України в м. Києві разом з сім`єю отримав постійну реєстрацію за вказаною адресою. При цьому, [PERSON] не має можливості поселитися з сім`єю у зазначеній квартирі, оскільки вказане приміщення самовільно займає [PERSON] , який добровільно виселятися відмовляється і продовжує у ньому проживати з членами своєї родини, тим самим перешкоджає позивачу та його донці у вселенні та користуванні житлом. У зв`язку з цим [PERSON] просив про задоволення позовних вимог. У березні 2016 року [PERSON] також звернувся до суду з позовом до ліквідаційної комісії Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві, Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним житлового ордера №010608 серії Б, визнання недійсним та часткового скасування протоколу житлово-побутової комісії, часткового скасування розпорядження державної адміністрації про надання житлового приміщення щодо видачі Ордера №010608 серії Б на житлове приміщення. В обґрунтування позову [PERSON] вказував, що з 02.04.1980 року до 14.09.1998 року проходив службу в органах внутрішніх справ Оболонського районного управління ГУ МВС України в м. Києві. З 09.04.1997 року згідно з рішенням житлової комісії Мінського районного управління ГУ МВС України в м. Києві йому було надано дозвіл на вселення до кімнати [ADDRESS] . Таким чином він, його син, [PERSON] , дружина, [PERSON] , починаючи з 13.05.1997 року постійно проживають на зазначеній житловій площі, за цією адресою зареєстровані, сплачують за комунальні послуги та проживають у кімнаті №96 більше як 18 років. За твердженням [PERSON] житловий Ордер №010608 від 09.11.2015 року серії Б на жиле приміщення квартири [ADDRESS] було видано незаконно на ім`я [PERSON] та його дочки, з огляду на те, що 02.10.2015 року згідно з протоколом №12 житлово-побутова комісія Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві при вирішенні питання щодо розподілу житлової площі та порядку використання працівниками квартир на [ADDRESS] не провела ретельної перевірки фактичного проживання і користування ним житловою площею у спірній квартирі, оскільки на час прийняття розпорядження Оболонською районною у місті Києві державною адміністрацією та видачі житлового Ордера №010608 серії Б від 09.11.2015 року спірна житлова площа не була вільною. З огляду на зазначене та посилаючись на статтю 47 Конституції України, статті 9, 43, 58, 59 ЖК УРСР, [PERSON] просив суд визнати недійсним житловий Ордер від 09.11.2015 року №010608 серії Б на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] та його доньки, [PERSON] ; визнати недійсним та частково скасувати протокол житлово-побутової комісії Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 21.09.2015 року №12 щодо надання службової квартири [ADDRESS] [PERSON] у складі сім`ї з 2-х осіб та розпорядження Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації від 06.11.2015 року №591 про затвердження спільного рішення керівника та житлово-побутової комісії Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві щодо видачі зазначеного ордеру. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 26.08.2016 року цивільні справи за позовами [PERSON] та [PERSON] об`єднано в одне провадження. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15.11.2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23.01.2017 року позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Оболонська районна у місті Києві державна адміністрація, Оболонське управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві про виселення без надання іншого житлового приміщення - задоволено та виселено [PERSON] і членів його родини з житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. У задоволенні об`єднаного позову [PERSON] до Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним житлового ордера серії Б, визнання недійсним та часткового скасування протоколу житлово-побутової комісії, часткового скасування розпорядження державної адміністрації про надання житлового приміщення щодо видачі ордера серії Б на житлове приміщення - відмовлено. При цьому, згідно постанови Верховного Суду від 11.04.2018 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15.11.2016 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 23.01.2017 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Приводом для скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції касаційний суд зазначив, що суди помилково вважали, що підставою самоправного зайняття спірної квартири є відсутність у [PERSON] ордера на вселення у спірне житло, при цьому не врахували та не перевірили наявність інших документів, що дають підстави для вселення; не надали оцінки наявній у матеріалах справи копії довідки, виданої начальником Мінського РУ ГУ МВС України у м. Києві від 11.11.1998 року, згідно з якою за рішенням житлової комісії Мінського РУ ГУ МВС України в у м. Києві від 09.04.1997 року командиру відділення Мінського батальйону патрульно-постової служби старшині міліції [PERSON], його дружині [PERSON] , та сину [PERSON] була надана кімната [ADDRESS] ; не врахували, що [PERSON] постійно перебував на службі в органах МВС та був звільнений у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років. Також, вказано, що матеріали справи містять копії довідок за формою №3 за період з 1998 року до 2010 року, довідки про постановлення [PERSON] в чергу на отримання житла, як такого, що на праві власності житлового приміщення не має, копії квитанцій про оплату комунальних послуг, що свідчать про фактичне проживання у кімнаті [ADDRESS] . Крім того, зазначено, що суди не врахували, що однією з умов надання ордера є те, що він може бути виданий лише на вільну жилу площу (абзац другий пункту 10 Положення), а тому вирішуючи питання про виселення [PERSON] , суди не перевірили правомірність вселення [PERSON] до спірної квартири за наявності доказів фактичного проживання та використання спірного житла. При цьому зазначено, що при новому розгляді справи суду необхідно об`єктивно дослідити наведені в цій постанові докази в сукупності з іншими доказами у справі, надати оцінку доказам як в цілому, так і кожному доказу окремо, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, з`ясувати чи існують підстави для визнання ордера №010608 серії Б, виданого [PERSON] , недійсним, та встановити чи користування тривалий час [PERSON] спірним житлом, протягом 18 років, не підпадає під гарантії, передбачені пунктом 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, чи [PERSON] підлягає виселенню лише з наданням йому іншого жилого приміщення. Ч. 1 ст. 417 ЦПК України зазначає, що вказівки, які містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. В той же час ч.2 вказаної статті, встановлює обмеження для суду касаційної інстанції щодо вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи. У відповідності до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин, суд при новому розгляді справи виконує вказівки касаційного суду із врахуванням положень ст.ст. 11, 12, 13 ЦПК України, щодо диспозитивності цивільного судочинства, змагальності сторін та пропорційності у цивільному процесі. В судовому засіданні при новому розгляді справи [PERSON] та його представник підтримали свою позовну заяву, проти вимог [PERSON] заперечували вказуючи на те, що [PERSON] на відміну від [PERSON] не отримував ордер на вселення до спірної квартири, при цьому намагається створити ілюзію правомірного проживання у кімнаті [ADDRESS] посилаючись на рішення житлової комісії від 09.04.1997 року, яке не долучено до облікової справи відділу обліку та розподілу житлової площі Мінської районної у м. Києві державної адміністрації та до матеріалів даної цивільної справи. Таким чином, ініціюючи позов керувалися тим, що проживання особи без законних підстав у житловому приміщенні не свідчить про те, що житлове приміщення зайняте. [PERSON] та його представник при новому розгляді справи підтримали вимоги свого позову, категорично заперечуючи проти вимог позовної заяви [PERSON] вказуючи, що [PERSON] перебуваючи на службі отримав службове житлове приміщення [ADDRESS] на законних підставах де був постійно зареєстрований разом з сином [PERSON] . Таким чином, квартира [ADDRESS] ніколи не була вільною. Крім того, за твердженням [PERSON] , на квартирний облік [PERSON] став шляхом обману, оскільки приховав інформацію про належні йому на праві власності квартири, а тому у незаконний спосіб отримав ордер №010608 серії Б від 09.11.2015 року не на вільне житло. [PERSON] , який є сином [PERSON] підтримав позов та обґрунтування останнього, заперечуючи проти вимог позову [PERSON] . Представник Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації вказував, що при наданні [PERSON] квартири [ADDRESS] Оболонською районною у місті Києві державною адміністрацією було дотримано всіх вимог житлового законодавства, при цьому громадянин [PERSON] , який не зареєстрований у квартирі та не має ніякого відношення до неї, незаконно займає помешкання і підлягає виселенню в судовому порядку. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів МВС» новоутвореним юридичним органом публічного права є Головне управління Національної поліції у м. Києві, до складу якого входить відокремлений структурний підрозділ Оболонське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві без статусу юридичної особи. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів МВС» територіальні органи Головне управління МВС України в м. Києві та Оболонське РУ ГУ МВС України в м. Києві ліквідовані як юридичні особи публічного права. У відповідності до письмового клопотання від 08.08.2016 року №13/2/756/3197/16 Головного управління Національної поліції у м. Києві, переходу прав і обов`язків у порядку правонаступництва від ліквідованих органів Головного управління МВС України в м. Києві та Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві - не здійснювалось. На даний час в Головному управлінні МВС України в м. Києві та Оболонському РУ ГУ МВС України в м. Києва триває процедура ліквідації ліквідаційними комісіями без правонаступників. За таких обставин, Головне управління Національної поліції в м. Києві жодного рішення щодо розподілу житлової площі та порядку використання працівниками кімнат гуртожитку по [ADDRESS] не приймало, більше того, квартира [ADDRESS] на балансі Головне управління Національної поліції в м. Києві не перебувають і не перебували. Згідно письмового пояснення Головного управління Національної поліції в м. Києві судове рішення у даній справі не може вплинути на прав та обов`язки Головного управління Національної поліції в м. Києві, а тому просили прийняти рішення у даній справі у відповідності до вимог закону. Представники ліквідаційної комісії Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві в судові засідання не з`являлись, повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, причин неявки до суду не повідомили. З огляду на позицію сторін та їх представників, суд вважає можливим продовжувати та завершувати розгляд справи за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши докази по справі, суд встановив наступне. На підставі рішення Виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих за №1308 від 15.12.1975 року «Про виділення жилої (приведеної) площі в жилих будинках для малосімейних» з додатком №1 щодо переліку організацій, виділено та передано приведену жилу площу в жилих будинках для малосімейних, у тому числі по [ADDRESS] . 21.12.1975 року згідно затвердженого Акту по розподілу житлової площі, всього 36 квартир, жилою площею 453,96 кв.м. передано Мінській райраді в рахунок цільового ліміту 1976 року для розміщення працівників міліції Оболонського РВВС м. Києва. 23.02.1976 року на підставі рішення Виконкому Мінської районної ради депутатів трудящих м. Києва № 52 «Про надання службової жилої площі» 36 квартир, а саме: [ADDRESS] , [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]-[NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]-[NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]-[NUMBER], [NUMBER] в буд. [ADDRESS] передані під гуртожиток для особового складу Мінського РВВС, тобто для особового складу Оболонського районного управління ГУМВС України в м. Києві. Порядок надання та користування жилою площею в гуртожитках визначено ст.ст. 128, 129, 130, Глави 4 ЖК Української РСР. Зі змісту ст. 127 ЖК Української РСР та «Примірного положення про гуртожитки» затверджених Постановою Ради Міністрів Української РСР від 3 червня 1986 року №208 вбачається, що гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання і термін їх проживання у гуртожитку визначається саме тривалістю роботи або навчання. У відповідності до ст. 132 ЖК Української РСР, працівники підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого житлового приміщення, крім іншого, в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин. На підставі рішення про надання жилої площі у гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Відповідно до додатку Примірного положення про гуртожитки, ордер є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер - це правовстановлюючий документ індивідуального характеру, що видається виконавчим органом місцевої ради, компетентним приймати рішення про надання житлової площі, та є підставою для вселення громадян у надане житлове приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або фонду житлово-будівельного кооперативу. У надане житлове приміщення переселяються члени сім`ї, які включені в ордер. Підставою виникнення в члена сім`ї наймача, включеного до ордера, права користування житловим приміщенням є сам факт включення до ордера, а не вселення в приміщення. За рішення Виконкому Мінської районної ради депутатів трудящих м. Києва №52 «Про надання службової жилої площі» від 23.02.1976 року рішення про надання службової кімнати готельного типу №96 [PERSON] прийнято за пропозиціями керівництва РВВС та рекомендаціями житлової комісії /протокол 1976 року/виконкому Мінської райради депутатів трудящих. При цьому дано вказівку Зав. Відділом обліку та розподілу житлової площі виписати ордери особам які отримали житло (Т.1, а.с. 66 зворот). Вказане свідчить не лише про встановлену процедуру надання службового житла, а й про обов`язковість дотримання цієї процедури за для підтвердження правомірності його отримання, без виключень, в тому числі для працівників особового складу Мінського РВВС. Таким чином, твердження [PERSON] про правомірність його вселення та проживання у квартирі [ADDRESS] за відсутності ордера на зайняття службового приміщення не відповідає законодавчо встановленій процедурі та спростовується матеріалами справи. За твердженням [PERSON] він був вселений у кімнату [ADDRESS] ) за рішенням житлової комісії від 09.04.1997 року. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. За ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 79 ЦПК України, обставини справ, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. При цьому, [PERSON] не надано суду рішення житлової комісії від 09.04.1997 року про його вселення, не містить цього рішення і відомостей про нього облікова справа з квартирного обліку [PERSON] . Відповідно до п.п.4.3.3., 4.6.3., 4.6.9. примірної інструкції з діловодства у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади введеної в дію постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 1997 року за №1153, дата на документі проставляється особою, яка його підписує в момент підписання. Підпис складається з найменування посади особи, яка підписує документ, особистого підпису, ініціалів і прізвища. Суд звертає увагу, що надана [PERSON] на підтвердження отримання кімнати в гуртожитку Довідка від 18.10.1998 року №36 (Т.2 а.с 8) містить не лише незастережені виправлення з 1998 року на 1997 рік, але й не відповідає даті її підписання 11.11.1998 року, крім того, підписана не начальником Мінського РУ ГУ МВС в м. Києві полковником міліції Топчієм В.В., а невідомою, неуповноваженою особою. Підпис [PERSON] наявний в довідці про проходження служби [PERSON] (т.2, а.с.12) та підтверджений учасниками справи. З Довідки начальника РУ ГУ МВС Мінського р-ну м. Києва В.В. Топчія від 14.01.1994 року та наданих матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 02.04.1980 року знаходився на службі в органах внутрішніх справ та 14.09.1998 року вийшов на пенсію за вислугою років. За Довідкою Форма 3 (Т.2 а.с 15) [PERSON] з 27.01.1983 року був зареєстрований та проживав у квартирі [ADDRESS] із членами своєї родини. Згідно інформації відділу обліку та розподілу житлової площі [PERSON] 25.01.1983 року виконавчим комітетом Мінської районної Ради народних депутатів м. Києва було видано Ордер серії Б на квартиру [ADDRESS] , з 14.10.1985 року [PERSON] перебував на квартирній черзі, а в жовтні 1995 року прийняв участь у приватизації квартири [ADDRESS] та отримав у власність її частку. При цьому, у гуртожитку за адресою [ADDRESS] [PERSON] був зареєстрований з сином [PERSON] лише 13.05.1997 року після добровільного зняття з реєстрації за адресою квартири належної на праві власності. Відповідно до п.2 примірного положення про гуртожитки, гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів учнів, а також громадян у період роботи або навчання. З огляду на зазначене, стає питання правомірності реєстрації, вселення без ордера та проживання [PERSON] у гуртожитку після припинення роботи за наявності власного приватизованого житла. У відповідності до Листа відповіді Оболонського управління поліції ГУ НП у м. Києві від 14.09.2016 року за даними картки Форма №16 за адресою: [ADDRESS] [PERSON] не зареєстрований, за відомостями вказаної Форми [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] у гуртожитку (юридична адреса для реєстрації без квартири працівників органів внутрішніх справ). В судовому засіданні встановлено та підтверджено сторонами, що дійсно мали місце непоодинокі випадки реєстрації працівників правоохоронних органів до гуртожитку по [ADDRESS] без зазначення квартири для залишення або ж можливості їх подальшої постановки на квартирний облік. Відповідно до п.п.38 абз.2, 39 примірного положення про гуртожитки, громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду. Плата за користування жилою площею в гуртожитку і за комунальні послуги вносяться не пізніше десятого числа наступного за оплачуваним місяця. Згідно відповіді від 22.09.2016 року Оболонського управління поліції на адвокатський запит громадянин [PERSON] кошти за спожиті комунальні послуги та витрати по утриманню кімнати №96 в приміщенні підвідомчого рай управлінню гуртожитку по [ADDRESS] на рахунок Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві не сплачував. [PERSON] не надано доказів на підтвердження укладення договору найму, який обов`язково укладається з організацією, на балансі якої знаходиться будинок, після отримання ордеру на зайняття службового приміщення. Суд звертає увагу, що за період з 13 травня 1997 року до 18 березня 2016 року на підтвердження оплати комунальних послуг [PERSON] надано лише дві квитанції, у яких відсутні номери прибуткового ордеру (які, обов`язкові для заповнення квитанції до прибуткового ордеру, що є відривною частиною прибуткового касового ордеру), так і дати про прийняття оплати (т.2, а.с.54). Також, ухвалюючи рішення у даній справі суд бере до уваги те, що [PERSON] активно розпочав оплачувати комунальні послуги лише після подання до суду 18.03.2016 року позову про його виселення. За таких обставин, [PERSON] не надано жодного належного і допустимого доказу на підтвердження правомірності вселення та тривалості проживання у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до ст.116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле службове приміщення, виселяють без надання іншого жилого приміщення. Виселення згідно ст.109 ЖК України проводиться добровільно або в судовому порядку. Самоправно зайнятим вважається приміщення, в якому мешкає особа без відповідного рішення про надання їй цього приміщення та відповідно ордера на житлове приміщення. Такими, що самоправно зайняли жиле приміщення, вважаються особи, які вселилися в нього самовільно, без будь-яких підстав або незважаючи на заборону про вселення. Виселення цих осіб пов`язано з відсутністю у них будь-яких підстав для зайняття жилої площі. Судом встановлено, що [PERSON] з членом своєї родини [PERSON] самовільно, без належної правової підстави зайняли спірне жиле приміщення, з незаконно зайнятої службової жилої площі не виселяються, а тому суд приходить до висновку про задоволення первісного позову. Відповідно до правових позицій Верховного Суду України щодо розгляду судами окремих категорій справ (житлове право) викладених в пункті 37, визнання ордеру недійсним з мотивів, що він виданий на зайняте приміщення, може мати місце в тому разі, коли останнє було зайнято правомірно на законних підставах. Тобто, виходячи з правових позицій Верховного Суду України, якщо жилу площу (житло, приміщення) зайнято неправомірно, то ця жила площа (житло, приміщення) є вільною. За даними Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві, окрема ізольована квартира [ADDRESS] , станом на 17.09.2015 року є вільною. Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] , який був заселений у гуртожиток в 1996 році як працівник міліції та проживає у кімнаті [ADDRESS] , не зміг достовірно підтвердити або ж спростувати порядок перевірки та опечатування у 2015 році комісією Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві квартири [ADDRESS] . 23.09.2015 року до Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації звернулось керівництво Оболонського районного управління головного управління МВС України в місті Києві (лист від 23.09.2015 року №52/10820, протокол №12 засідання житлово-побутової комісії Оболонського РУ ГУМВС України від 21.09.2015 року) з клопотанням щодо затвердження рішення Оболонського районного управління Головного Управління МВС України у м. Києві про видачу старшому дільничному Інспектору міліції сектору дільничих інспекторів міліції 1-го відділу міліції (з обслуговування Мінського масиву та Куренівки) майору міліції [PERSON] Ордера серії «Б» на квартиру [ADDRESS] , без зняття з квартирного обліку. Розпорядженням Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 04.11.2015 №588 квартира [ADDRESS] була виключена з числа службових Оболонського РУ ГУ МВС України в місті Києві (підстава для розгляду лист Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 18.09.2015 № 52/10673). Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до пункту 58 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року №470 та статті 52 Житлового кодексу Української PCP жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільниим рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних Депутатів. Отже, Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація відповідно до законодавства затвердила спільне рішення адміністрації і Оболонського районного управління Головного управління МВС України у м. Києві. Будинок [ADDRESS] , є відомчим житлом і належав до відання Оболонського РУ ГУМВС України, розподіл житлової площі в якому відбувався за рішенням житлово-побутової комісії Оболонського РУ ГУМВС України з подальшим затвердженням на громадській комісії з Житлових питань Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації. Відомчий житловий фонд - це фонд, що призначений для задоволення Потреби в житлі працівників, що перебувають у трудових відносинах з підприємством, установою, організацією. Розпорядженням Оболонської районної в місті Києві державної Адміністрації від 06.11.2015 року №591 затверджено спільне рішення Керівництва та житлово-побутової комісії Оболонського РУ ГУ МВС України в місті Києві про надання квартири [ADDRESS] сім`ї старшого дільничного інспектора майора міліції [PERSON] у складі двох осіб (він та донька) без зняття з квартирного обліку (підстава для розгляду лист Оболонського РУ ГУ МВС України у місті Києві від 30.09.2016 №52/11176 з рішенням житлово-обутової комісії від 21.09.2015). З огляду на зазначене, Ордер №010608 серії Б на жиле приміщення [PERSON] отримав 09.11.2015 року у відповідності зі ст. 58 ЖК Української РСР. Таким чином, при наданні [PERSON] згаданої вище квартири Оболонською районною в місті Києві державною адміністрацією було дотримано всіх вимог житлового законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Ч. 2 ст. 61 цього Кодексу зазначає, що договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а у разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. 11.11.2015 року [PERSON] здійснив реєстрацію за новим місцем проживання саме в квартирі [ADDRESS] . Крім того, для використання зазначеної квартири за призначенням, 15.03.2016 року, [PERSON] уклав договір найму житлової площі з КП «Житлосервіс «Приозерне» - ЖЕК 501 Оболонського району міста Києва. З огляду на зазначене, правомірність отримання та право на зайняття [PERSON] квартири [ADDRESS] підтверджено наявними доказами та не спростовано в судовому засіданні. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перебуває на квартирному обліку в Оболонській районній в місті Києві державній адміністрації з сім`єю у складі 2 осіб (він, донька - 2006 року народження) у першочерговому списку за категорією „ працівники МВС" з 24.11.2010 (№ у списку 341, серед першочерговиків за № 1640), квартирна справа №32494. [PERSON] перебував на службі в органах внутрішніх справ на посаді майора поліції з 05.12.1997 року, при цьому в гуртожитку на [ADDRESS] був зареєстрований з 31.07.2007 року. Судом з`ясовано, що, згідно картки Форми №16 [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не зареєстрований. Насправді [PERSON] , зареєстрований по [ADDRESS] у гуртожитку (для реєстрації без квартири працівників органів внутрішніх справ). Відповідно до ст. 59 ЖК України, ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючи дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Згідно з інформацією відділу обліку та розподілу житлової площі квартира [ADDRESS] приватизована та належить на праві спільної сумісної власності гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. [PERSON] 25.01.1983 виконавчим комітетом Мінської районної Ради народних депутатів м. Києва було видано Ордер серії Б на квартиру [ADDRESS] . За таких обставин, твердження [PERSON] про порушення його прав на зазначене в Ордері №010608 серії Б жиле приміщення квартири [ADDRESS] та порушення порядку і умов надання цього жилого приміщення не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. З огляду на зазначене, оскаржуване [PERSON] розпорядження Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.11.2015 №591 «Про надання житлової площі працівникам підприємств, установ та організацій м. Києва» є правомірним і видане в межах наданих законодавством повноважень, а тому підстави для визнання його недійсним відсутні. Зважаючи на викладене, відсутні також і підстави для визнання недійсним Ордеру №010608 серії Б на право зайняття приміщення від І9.11.2015 року, виданого Оболонською районною в місті Києві Державною адміністрацією. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню.

Outcome: approved