Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

До суду 30.12.2022 року надійшов позов [PERSON] до\~ [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову посилався на те, що 13.06.2022 року між ним та [PERSON] укладено договір позики на суму 57402,00 грн. На підтвердження укладання вказаного договору, відповідачкою 13.06.2022 року, тобто у день оформлення договору та отримання грошових коштів, було написано розписку про підтвердження факту отримання нею грошових коштів у сумі 57402,00 грн. Договором позики було передбачено строк повернення позики 30 календарних днів з дня отримання позики. У встановлений сторонами строк відповідач не повернув позивачу суму позики та добровільно зобов`язання виконати ухиляється, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідачки на його користь основний борг у розмірі 57402,00 грн. та судові витрати. До суду 04.11.2022 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що [PERSON] по м. Одесі та Одеській області не зареєстрована. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.11.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання. З відповіді № 67593 від 10.05.2023 року вбачається, що відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Учасники справи у судове засідання призначене на 20.06.2023 року не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Про причини не явки суду не повідомили. Розгляд справи був відкладений на 02.08.2023 року. У судове засідання 02.08.2023 року позивач не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про причину неявки суд не сповістила,\~відзив на позов не надала. За положеннями ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно матеріалів справи, вбачається, що 13.06.2023 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, за яким позивач надав відповідачеві грошові кошти у розмірі 57402,00 грн. (п.1.1. Договору), які відповідач зобов`язався повернути протягом 30 календарних днів з дня отримання позики (п.2.2. Договору). Факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою від 13.06.2023 року, відповідно до якої передача грошових коштів мала місце 13.06.2023 року. Також вказано що відповідачка зобов`язується погасити борг, проте не вказана кінцева дата його погашення. Як зазначив позивач, у встановлений сторонами строк відповідач суму позики не повернув. Таким чином, позикодавець належним чином виконав взятий на себе обов`язок із передачі грошових коштів. Разом з тим, за відсутності доказів протилежного, судом встановлено невиконання відповідачем у повному обсязі обов`язку з повернення суми позики у встановлений сторонами строк. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку встановленому договором. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ураховуючи відсутність доказів щодо належного виконання відповідачем взятого на себе обов`язку з повернення суми позики, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо стягнення основної суми позики в розмірі 25607,00\~грн. Враховуючи вимоги ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору в розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved