Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Шпиківської селищної ради, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Крім того, 01.02.2018 [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] дві земельні ділянки площею 1,0025 га та 1,2677 га, які розташовані на території Шпиківської селищної ради (колишньої Юрківської сільської ради) Тульчинського району Вінницької області. У березні 2023, працівники Юрківського старостинського округу повідомили позивача про наявний заповіт на його ім`я, надали даний заповіт та довідку про реєстрацію місця проживання спадкодавця на час смерті в с. Юрківка, Тульчинський район Вінницька область. У подальшому, 14.04.2023 позивач звернувшись до Тульчинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] повідомлено, про пропуск ним шести місячного строку для прийняття спадщини та відсутність спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] . У постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №565/1145/17 суд дійшов висновку про те, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Вважає причину пропуску зазначеного строку поважною та бажає визначити їй додатковий строк терміном три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач у судове засідання не з`явився, хоча був повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, відомостей про причини неявки не надав. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні надав пояснення, що позивач не знав про встановлений шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини та про сам заповіт, який складений тільки на ім`я [PERSON] , тому просив задовольнити позовні вимоги та надати позивачу додатковий строк терміном три місяці для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що працює діловодом у Юрківському старостинському окрузі, однак працювала секретарем Юрківської сільської ради з листопада 2015 року по листопад 2020 року. Також зазначила, що у 2018 році [PERSON] звернулася до них для посвідчення заповіту на ім`я [PERSON] , однак не повідомила його дату народження та ідентифікаційний код. У судове засідання представник Шпиківської селищної ради не з`явився, подав до суду клопотання про проведення судового засідання за його відсутності, заперечень щодо позову не мають. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії заповіту від 01.02.2018, зареєстрованого в реєстрі № 7, який посвідчений Деркач О.О. секретарем Юрківської сільської ради Тульчинського району, Вінницької області, [PERSON] заповіла [PERSON] земельні ділянки площею 1,0025 га та 1,2677 га, які розташовані на території Юрківської сільської ради, Тульчинського району, Вінницької області (а.с. 5). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.03.2023 Тульчинським відділом ДРАЦС у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , померла [INFO] у м. Тульчин (а.с. 6). Згідно листа Тульчинської державної нотаріальної контори № 215/01-16 від 14.04.2023, [PERSON] повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не має законних підстав, оскільки позивач не надав документів, які підтверджують факт прийняття спадщини, тому [PERSON] потрібно надати вищевказані документи або рішення суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] не відкривалась (а.с. 7). Відповідно до довідки старости Шпиківської селищної ради № 121 від 06.04.2023, [PERSON] була зареєстрована і проживала, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 110580496 від 15.01.2018, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 39196832 від 15.01.2018, зареєстровано право оренди земельної ділянки строком на 49 років, земельна ділянка кадастровий номер 0524387200:01:001:080, площа 1,2677 га, орендар [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до повідомлення Тульчинської державної нотаріальної контори №245/01-16 від 02.05.2023, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] не відкривалась (а.с. 22). Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 14.06.2023, витребовувалась інформація з Вінницької регіональної філії державного підприємства «Національні інформаційні системи», про реєстрацію заповіту [PERSON] , яка померла [INFO] , складеного 01.02.2018. Згідно наданої відповіді Вінницької регіональної філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» № 3810/27-05 від 10.07.2023, заява про державну реєстрацію заповітів та спадкових договорів [PERSON] була отримана філією 12.09.2018 поштою, та зареєстровано заповіт в Спадковому реєстрі в день отримання заяви від Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області. До реєстру були внесені відомості, що містилися в заяві в повному обсязі (а.с. 45, 46). Статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 20 ЦК України встановлено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву при прийняття спадщини, що передбачено ч. 1 ст. 1269 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і вищевказана норма закону зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України, можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до п. 24 ПП ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому суд повинен виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, не переборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім цього, колегія суддів судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17, провадження №61-38298св18 зазначила, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту або спадщини, тощо. Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач вказує на те, що не знав про наявність заповіту складеного 01.02.2018 на його ім`я, тому з вказаної причини він пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі № 681/203/17-ц від 17.10.2018 року, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог. Суд вважає поважною причину пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки позивач не знав про існування заповіту складеного 01.02.2018 на його ім`я, до березня 2023 року, що є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, тому враховуючи визнання відповідачем позову, приходить до висновку про можливість визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, суд не знаходить розумних підстав для відшкодування відповідачем позивачу понесених ним судових витрат з оплати судового збору, а тому дані судові витрати залишає за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved