Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

У позовній заяві позивач посилався на те, що він з відповідачкою проживав однією сім`єю, однак у зареєстрованому шлюбі не перебували. З часом їхні сімейні відносини погіршились, і сім`я припинила існувати. Під час спільного проживання у сторін народились двоє дітей, син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . На момент видачі сину свідоцтва про народження вони з відповідачем тимчасово припинили стосунки, тому в свідоцтві батько дитини вказаний зі слів матері. Вказував, що за власним бажанням постійно сплачує аліменти на утримання обох дітей, спілкується з сином, проводить з ним час, цікавиться його особистим життям, бере участь у навчанні та вихованні. На підставі викладеного, з урахуванням змінених позовних вимог, просив: визнати [PERSON] батьком [PERSON] ; внести зміни до актового запису про народження дитини та у розділі «відомості про батька» зазначити [PERSON] , змінити [PERSON] по батькові на « [PERSON] ». У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про уточнення позовних вимог, у якій уточнені вимоги підтримав, просив проводити розгляд за його відсутності, судові витрати просив залишити за ним. Відповідач у судове засідання не з`явилася подала заяву, у якій уточнені позовні вимоги визнала повністю, зазначала, що обізнана із наслідками визнання позову, які передбачені статтею 206 ЦПК України. Від відділу державної реєстрації актів цивільного стану надійшла заява з проханням справу розглянути без участі представника. За змістом статті 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з частиною 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлені такі обставини. Згідно з свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим повторно 25.04.2023 Барським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у сторін народилась спільна донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.05.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Барського районного управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] народився [INFO] . Його батьками зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно звіту тесту ДНК на батьківство, проведеного «Endeavor DNA Laboratories» за участі дитини [PERSON] та ймовірного батька [PERSON] , ймовірний батько не може бути виключений в якості біологічного батька тестованої дитини. Ґрунтуючись на аналізі локусів STR, вірогідність батьківства 99,9999%. Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Згідно ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до статті 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Тлумачення статті 128 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved