Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

У травні 2023 позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що після смерті у 2003 році [PERSON] відкрилась спадщина на частини квартири [ADDRESS] . Спадщину прийняла [PERSON] (його рідна сестра та племінниця померлої), оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала з тіткою. Після смерті [INFO] сестри, спадкоємцем до її майна є він, так як у встановлений строк подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Але отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі не може, оскільки сестра спадщину прийняла, але не оформила належним чином своїх прав. Вважає своє право порушеним та таким, що підлягає судовому захисту. Просив суд: встановити факт належності померлій [INFO] [PERSON] , [INFO] , свідоцтва про право власності на житло, виданого Київською Дільницею Цивільних Споруд ПЗЗ 23.12.1997 згідно з розпорядженням (наказом) від 23.12.1997 № НГЧ-1/153 та зареєстрованого Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації 23.01.1998 під реєстровим № 126/99 в книзі 15, відповідно до якого 1/4 частина квартири під [ADDRESS] , належала їй на праві власності; встановити факт, що померла [PERSON] , [INFO] , була рідною тіткою померлій [INFO] [PERSON] , [INFO] ; визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири під [ADDRESS] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 травня 2023 року: відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження; витребувано у Вишневої державної нотаріальної контори, код ЄДРПОУ 26146118, адреса: 08134, Київська область, Бучанський район, м. Вишневе, вул. Лесі Українки, буд. 86 належним чином засвідчену копію: спадкової справи №283/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] ; витребувано в Управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, адреса: 08133, Київська область, Бучанський район, м. Вишневе, вул. Чорновола, 50А, належним чином засвідчені копії реєстраційної справи на квартиру під [ADDRESS] , або роздруківки їх електронної форми, в тому числі й тих документів, що містять конфіденційну інформацію та персональні дані. 01 червня 2023 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов визнала. У відзиві зазначила, що є всі підстави за судовим рішенням визнати за позивачем у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] сестри позивача [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири під [ADDRESS] . Із супровідним листом № 1000/01-16 від 26.07.2023 Вишневою державною нотаріальною конторою, код ЄДРПОУ 26146118, було надано належним чином засвідчену копію спадкової справи № 283/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Окрім того, Вишнева державна нотаріальної контори, код ЄДРПОУ 26146118, в своєму листі зазначила, що спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , не заведено. 27.07.2023 представником позивача було подано клопотання про приєднання доказів, а саме: належним чином засвідченої копії інвентаризаційної справи на спірну квартиру під [ADDRESS] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у своєму відзиві просила у разі її неявки розглядати справу без її участі. Вишнева міська рада Бучанського району Київської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала лист про розгляд справи без участі її представника. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] померла тітка позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.03.2003. З відповіді № 1000/01-16 Вишневої державної нотаріальної контори вбачається, що спадкову справу до майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , заведено не було. На момент смерті [PERSON] належала 1/4 частини квартири під [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого Київською Дільницею Цивільних Споруд ПЗЗ 23.12.1997 згідно з розпорядженням (наказом) від 23.12.1997 № НГЧ-1/153 та зареєстрованого Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації 23.01.1998 під реєстровим № 126/99 у книзі 15. У вище зазначеному свідоцтві прізвище померлої вказано помилково як « [PERSON] ». Спадкоємцями за законом другої черги після смерті [PERSON] були позивач та його сестра [PERSON] , проте прийняла спадщину після смерті тітки лише сестра позивача, так як постійно проживала з померлою в одній квартирі, що підтвержується довідкою КП ЖЕГ «Південне» № 1482 від 03.10.2008. Проте, [PERSON] не оформила своїх спадкових прав. Родинні відносини сестри позивача [PERSON] та померлої [PERSON] як племінниці та тітки вбачаються зі свідоцтва про народження першої серії [NUMBER] від 20.10.1967 та ордеру № 001331 від 04710.1967, а також вже згаданою довідкою КП ЖЕГ «Південне» № 1482 від 03.10.2008, де вказано на родинні відносини сестри та тітки позивача. Зі змісту ордеру № 001331 від 04.10.1967, виданого виконавчим комітетом Києво-Святошинської ради трудящих на ім`я батька позивача [PERSON] , сім`я якого складалася з п`яти чоловік, на право зайняття квартири під [ADDRESS] . Згідно зі складом сім`ї вказаного у цьому ордері із зазначенням родинних відносин вбачається: [PERSON] (чоловік), [PERSON] (дружина), [PERSON] (мати), [PERSON] (сестра), [PERSON] (дочка). Судом також встановлено, що [INFO] померла рідна сестра позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.06.2022. Родинні відносини між позивачем та його покійною сестрою підтверджуються свідоцтвом свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 20.10.1967 та свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 20.10.1967. З матеріалів спадкової справи № 283/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] за життя померла заповіт не склала. Крім того, з матеріалів спадкової справи № 283/2022 вбачається, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом другої черги як рідний брат померлої, інших спадкоємців у померлої немає, а також, що на день смерті померла у шлюбі не перебувала та дітей у померлої немає. 10.08.2022 [PERSON] звернувся до Вишневої державної нотаріальної контори із заявою № 814 про прийняття спадщини та відкриття спадкової справи. На час відкриття спадщини [PERSON] , їй належала 1/2 частини квартири під [ADDRESS] , що складається з 1/4 квартири на підставі вже згаданого свідоцтва про право власності на житло, виданого Київською Дільницею Цивільних Споруд ПЗЗ 23.12.1997 згідно з розпорядженням (наказом) від 23.12.1997 № НГЧ-1/153 та зареєстрованого Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації 23.01.1998 під реєстровим №126/99 у книзі 15, а також 1/4 частини квартири успадкованої після смерті рідної тітки померлої - [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкоємицею майна померлої [PERSON] за законом першої черги є її мати - [PERSON] , яка відмовилася від прийняття спадщини на користь [PERSON] , що вбачається із заяви до Вишневої державної нотаріальної контори 10.08.2022 за № 813. 27.04.2023 [PERSON] звернувся до Вишневої державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 (одну другу) частину квартири під [ADDRESS] . За наслідком розгляду вищевказаної заяви позивача державним нотаріусом Вишневої державної нотаріальної контори Білінець Ольгою Павлівною була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій за № 845/02-14/02-31, якою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом 1/4 (одну четверту) частину квартири під [ADDRESS] , що на підставі свідоцтва про право власності на житло, належала померлій - [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої була її племінниця - [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Зі змісту вищевказаної постанови державного нотаріуса від 27.04.2023 за № 845/02-14/02-31 вбачається, що підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом 1/2 (одну другу) частину квартири під [ADDRESS] , стало те, що у свідоцтві про право власності на житло вказано прізвище « [PERSON] », хоча померла відповідно до свідоцтва про смерть є [PERSON] , було надано порване свідоцтво про народження померлої [PERSON] , а також факт того, що померла [PERSON] не оформила спадкових прав на спадкову 1/4 частину квартири після смерті тітки, у зв`язку з чим нотаріусу не можливо було встановити належність 1/4 частини квартири померлій [PERSON] та факт родинних відносин між померлим батьком позивача [PERSON] та [PERSON] . З копії інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS] вбачається, що право власності на спадкову 1/4 частину квартири на даний час зареєстроване за померлою [INFO] [PERSON] . Інших відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо спірної квартири, що б вказували на її відчуження, немає. Зважаючи на предмет та підстави позову, суд вважає за необхідне проаналізувати наступні правові норми. У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України). Виходячи зі змісту ст. 55 Конституції України, кожному гарантується захист його прав і свобод у судовому порядку. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В силу вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до положень частини третьої ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявляв про відмову від неї. Частиною п`ятою статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким згідно із частиною другою статті 1220 цього Кодексу є день смерті особи. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР 1963 року (чинного на дату смерті [PERSON] [INFO] ) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З урахуванням п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З огляду на ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З урахуванням встановлених судом обставин у справі та проаналізованих правових норм суд приходить до наступних висновків. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач прийняв спадщину після смерті своєї сестри [PERSON] та є її єдиним наразі спадкоємцем, який прийняв спадщину. На час смерті сестри позивача їй на праві власності належала 1/2 частина квартири під [ADDRESS] . Належність 1/4 згаданої квартири померлій сестрі позивача прямо вбачається з вже згаданого свідоцтва про право власності на житло, і на неї позивач має право отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в позасудовому порядку, так як в цій частині нотаріусом не було відмовлено йому у вчиненні нотаріальної дії. Крім того, померла сестра позивача отримала у спадок після смерті їх тітки ще 1/4 частину цієї квартири, але спадкові права на неї документально не оформила. Так, з вже загаданих ордеру № 001331 від 04710.1967 на зайняття квартири та довідки КП ЖЕГ «Південне» № 1482 від 03.10.2008 вбачається, що померла [INFO] [PERSON] є рідною сестрою батька позивача та його рідною тіткою, а також рідною тіткою померлій [INFO] [PERSON] . Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що свідоцтво про право власності на житло, видане Київською Дільницею Цивільних Споруд ПЗЗ 23.12.1997 згідно з розпорядженням (наказом) від 23.12.1997 № НГЧ-1/153 та зареєстроване Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації 23.01.1998 під реєстровим № 126/99 в книзі 15, належало також і померлій [INFO] [PERSON] , так як вона у 1967 році отримала цю квартиру, будучи членом сім`ї, сестрою, батька позивача та померлої [PERSON] . Таким чином, суд вбачає встановленим факт належності померлій [INFO] [PERSON] , [INFO] , свідоцтва про право власності на житло, виданого Київською Дільницею Цивільних Споруд ПЗЗ 23.12.1997 згідно з розпорядженням (наказом) від 23.12.1997 № НГЧ-1/153 та зареєстрованого Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації 23.01.1998 під реєстровим № 126/99 в книзі 15, відповідно до якого 1/4 частина квартири під [ADDRESS] , належала їй на праві власності, а також факт того, що померла [PERSON] , [INFO] , була рідною тіткою померлій [INFO] [PERSON] , [INFO] . З огляду на вказане є всі підстави у судовому порядку визнати за позивачем у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] його сестри [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири під [ADDRESS] . Отже, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. З урахуванням викладеного, у відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 15, 16, 321, 328, 392, 1216, 1218, 1220, 1258, 1261, 1262, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 4, 5, 12, 18, 76-82, 247, 259, 263-268, 315, 351, 352, 354 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved