Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

29 червня 2023 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, мотивуючи свій позов тим, що [INFO] померла [PERSON] , що засвідчується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 20.07.2016 року. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку та земельних ділянок (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд і для ведення садівництва) за адресою: [ADDRESS] . Співвласниками будинку на праві спільної часткової власності у будинку по [ADDRESS] є [PERSON] (35/100 та 1/10), [PERSON] (14/100), [PERSON] (14/100) та була померла [PERSON] (27/100). Земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1 га, кадастровий номер 5310136400:14:003:0220, а також для ведення садівництва площею 0,0821 га, кадастровий номер 5310136400:14:003:0288 за адресою: [ADDRESS] , належить їм на праві спільної сумісної власності, що засвідчується відповідними витягами. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла її сестра [PERSON] шляхом подачі заяви про прийняття спадщини. Нотаріус встановив факт родинних відносин між померлою і [PERSON] , а також видав позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.02.2022 року на 27/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] , які належали на праві приватної власності померлій [PERSON] . Але державний нотаріус Другої полтавської державної нотаріальної контори відмовив [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину на частини земельних ділянок спадкодавця, що засвідчується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.02.2022 року №156/02-31, оскільки дані земельні ділянки перебувають у спільній сумісній власності померлої та відповідачів, нотаріус не зміг визначити частку померлої в спільному майні і видати свідоцтва про право на спадщину на відповідні частки позивачу, в зв`язку з чим відмовив у вчиненні нотаріальної дії. Виходячи з наведеного, частки у праві спільної власності на зазначені земельні ділянки мають відповідати часткам співвласників у праві власності на житловий будинок і розподілятись наступним чином: [PERSON] по 45/100 (35/100+1/10); [PERSON] по 14/100; [PERSON] по 14/100; [PERSON] (померла) по 27/100 . Таким чином, до складу спадщини має входити 27/100 частин земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1 га, кадастровий номер 5310136400:14:003:0220, а також 27/100 частин земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,0821 га, кадастровий номер 5310136400:14:003:0288 за адресою: [ADDRESS] . Просила суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] на 27/100 часток земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1 га, кадастровий номер 5310136400:14:003:0220, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] на 27/100 часток земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,0821 га, кадастровий номер 5310136400:14:003:0288, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 30.06.2023 року відкрито провадження за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування (а.с.34). Призначено підготовче судове засідання на 28 липня 2023 року на 09 годину 30 хвилин. 14.07.2023 року до суду надійшла заява від позивача [PERSON] , в якій вона просила суд розглянути цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] без участі позивачки у судових засіданнях на підставі наявних у справі матеріалів. 14.07.2023 року до суду надійшла заява від відповідачів [PERSON] , [PERSON] , в якій вони просили розглядати цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] без участі відповідачів у судових засіданнях на підставі наявних у справі матеріалів. Цією заявою відповідачі зазначають, що позов [PERSON] визнають повністю і не заперечують проти його задоволення судом. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності сторін, що не з`явились. У відповідності до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, в зв`язку з неявкою усіх сторін в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.4). Після смерті її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку та земельних ділянок (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд і для ведення садівництва) за адресою: [ADDRESS] . Співвласниками будинку на праві спільної часткової власності у будинку по [ADDRESS] є [PERSON] (35/100 та 1/10), [PERSON] (14/100), [PERSON] (14/100) та була померла [PERSON] (27/100). Земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1 га, кадастровий номер 5310136400:14:003:0220, а також для ведення садівництва площею 0,0821 га, кадастровий номер 5310136400:14:003:0288 за адресою: [ADDRESS] , належить їм на праві спільної сумісної власності, що засвідчується відповідними витягами. Після смерті [PERSON] Другою полтавською державною нотаріальною конторою 10 жовтня 2016 року було відкрито спадкову справу №307/2016, що засвідчується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.10). Після смерті [PERSON] спадщину згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.02.2022 року (а.с.26) прийняла [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 27/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] . Разом з тим судом встановлено, що державний нотаріус Другої полтавської державної нотаріальної контори відмовив [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину на частини земельних ділянок спадкодавця, що засвідчується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.02.2022 року №156/02-31 (а.с.8-9), оскільки дані земельні ділянки перебувають у спільній сумісній власності померлої [PERSON] та відповідачів [PERSON] , [PERSON] . Державний нотаріус не зміг визначити частку померлої в спільному майні і видати свідоцтва про право на спадщину на відповідні частки позивачу [PERSON] , в зв`язку з чим відмовив у вчиненні нотаріальної дії. Тому позивач звернулась в суд з позовом до відповідачів за захистом порушених прав. Чинним законодавством України закріплений загальний принцип рівності часток співвласників в праві спільної сумісної власності, крім випадків, коли має місце цілісність об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. В таких випадках визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від часток в праві власності на будівлю і споруду. Виходячи з наведеного, частки у праві спільної власності на зазначені земельні ділянки мають відповідати часткам співвласників у праві власності на житловий будинок і розподілятись наступним чином: [PERSON] по 45/100 (35/100+1/10); [PERSON] по 14/100; [PERSON] по 14/100; [PERSON] (померла) по 27/100 . Таким чином, до складу спадщини має входити 27/100 частин земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1 га, кадастровий номер 5310136400:14:003:0220, а також 27/100 частин земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,0821 га, кадастровий номер 5310136400:14:003:0288 за адресою: [ADDRESS] . Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Частиною третьою статті 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Частиною першою та третьою ст.364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Згідно з частиною 5 статті 89 ЗК України при визначенні розміру часток у спільній сумісній власності слід виходити з того, що вони є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Статтею 120 ЗК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення позову по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved