Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

У грудні 2022 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернулась представниця [PERSON] до [PERSON] , за участі третіх осіб - Служби у справах дітей Одеської міської ради, Малиновської районної адміністрації, як органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, у якому просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтований тим, що сторони з 21.03.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 1648. Сімейне життя у подружжя не склалося, зникло взаєморозуміння, взаємоповага та 08 травня 2012 року рішенням Київського районного суду м. Одеси шлюб було розірвано. Позивач з сином весь час проживали разом з бабусею за адресою: [ADDRESS] . Батько з моменту окремого проживання бачив дитину декілька разів. А ні моральну, а ні матеріальну допомогу дитині не оказує. Все що стосується виховання та забезпечення дитини усім необхідним, виключно на плечах матері та бабусі. Після 2015 року позивачу взагалі нічого не відомо про відповідача. Позивач не проти, щоб батько брав участь у виховані дитини, але у відповідача на це немає жодного бажання. 24 лютого 2022 року після вторгнення Російською Федерацією на територію України з повномасштабною війною, позивач була вимушена вивезти сина з території України та тимчасово переїхати до Польщі. Відповідно до Дозволу на проживання № RR 7259218 [PERSON] має законі підстави на проживання та працю на території Польщі до 29.12.2024 року з правом на оформлення постійного дозволу на проживання. Відповідно до Повідомлення про надання номеру PESEL від 25.03.2019 року позивач отримала персональний номер в Універсальній Системі Електронного Реєстру Населення (86041918162). Відповідно до Повідомлення про надання номеру PESEL від 29.03.2022 року син позивача, [PERSON] отримав Персональний номер в Універсальній Системі Електронного Реєстру Населення (09283010830). [PERSON] піклується про свою дитину та себе на час перебування у Польщі. Позивач працює в ТОВ «АКВАМАРИН» вул. Феніковського 29/110, м. Вейхерово, на посаді маляра-лакувальника металевих конструкцій та виробів на підставі договору доручення від 26.05.2021 року. Син позивача, [PERSON] [INFO] в свою чергу навчається у Початковій школі № 7 ім. Короля Войтили в Румії, Польща, що підтверджується шкільним квитком No398 від 03.10.2022 року. Також відповідно до Довідки №278 від 21.11.2022 року [PERSON] продовжує навчання у Одеському навчально-виховному комплексі № 84 «Спеціалізована школа І-ІІІ студенів з поглибленим вивчанням іноземних мов - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Одеської міської ради Одеської області. Відповідно до договору Оренди житла від 28.02.2022 року, позивач разом з сином проживають в [ADDRESS] . Враховуючи вище викладене, позивач робить усе можливе, щоб дати своєї дитині кров над головою, освіту та достойне життя. Задля забезпечення інтересів дитини, для повного розвитку її особистості, зростання в атмосфері любові, маральної та матеріальної забезпеченості необхідно визначити в судовому порядку місце проживання [PERSON] [INFO] разом з матір`ю - [PERSON] . Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 26.12.2022 року по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.02.2023 року. Вирішено питання щодо залучення третьої особи. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.04.2023 року по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.05.2023 року. В судове засідання позивачка не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду повідомлена належним чином. У судовому засіданні, призначеному на 29.05.2023 року повідомила суд, що з 2012 році вона розлучилась з [PERSON] , наразі проживає та працює у Польші. При спілкуванні з колишнім чоловіком, він вказав, що наддасть згоду на визначення місця проживання дитини з нею, якщо вона йому заплатить грошові кошти. Представниця позивача у судове засідання не з`явилась, до канцелярії суду подала заяву, у якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує, також, просила суд справу слухати за її відсутності. Відповідач - [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, у тому числі відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час судового розгляду повідомлені належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомили. За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.280 ЦПК України. У судовому засіданні 29.05.2023 року, була заслухана думка дитини, щодо визначення місця його проживання. [PERSON] повідомив суду, що завжди мешкає з мамою, батька не пам`ятає, та хоче і надалі проживати разом з матір`ю. Заслухавши пояснення представника позивача, вислухавши думку дитини, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне. У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Судом встановлено, що сторони по справі з 21.03.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.05.2012 року справа № 1512/4673/2012 шлюб між сторонами було розірвано. (а.с.14-15). Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 1648. (а.с.13) З довідки Одеського навчально-виховного комплексу № 84 «Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням іноземних мов - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Одеської міської ради Одеської області № 278 від 21.11.2022 року вбачається, що [PERSON] дійсно навчається у 7-Б класі Одеського навчально-виховного комплексу № 84. (а.с.16) Відповідно до Дозволу на проживання № RR 7259218 [PERSON] має законі підстави на проживання та працює на території Польщі до 29.12.2024 року з правом на оформлення постійного дозволу на проживання. (а.с.36) Відповідно до Повідомлення про надання номеру PESEL від 25.03.2019 року позивач отримала персональний номер в Універсальній Системі Електронного Реєстру Населення (86041918162).(а.с.28) Відповідно до Повідомлення про надання номеру PESEL від 29.03.2022 року син позивача, [PERSON] отримав Персональний номер в Універсальній Системі Електронного Реєстру Населення (09283010830). (а.с.25) Позивач працює в ТОВ «АКВАМАРИН» вул. Феніковського 29/110, м. Вейхерово, на посаді маляра-лакувальника металевих конструкцій та виробів на підставі договору доручення від 26.05.2021 року. (а.с.30) [PERSON] [INFO] , також, навчається у Початковій школі № 7 ім. Короля Войтили в Румії, Польща, що підтверджується шкільним квитком No398 від 03.10.2022 року. (а.с.18) З листа Служби у справах дітей Одеської міської ради від 06.02.2023 року № 05/1181 вбачається, що заявник, [PERSON] разом з дитиною, [PERSON] , [INFO] , знаходяться за межами України. Згідно з пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, для розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини один із батьків подає заяву Службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини. Повідомили про неможливість Службою у справах дітей Одеської міської ради підготувати проект висновку та направити на розгляд комісії з питань захисту прав дітей Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, для прийняття рішення. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З матеріалів справи не вбачається між батьками конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків по відношенню до дитини та їх реалізації. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи спір про місце проживання дитини, суд має враховувати пріоритет інтересів дитини при вирішенні будь-якого питання, що стосується дітей, невід`ємність і пріоритет права дитини на життя, перебування її в безпечному середовищі. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що оскільки дитина постійно проживає з матір`ю, про що також наголошувала дитина у судовому засіданні, та на даний час, в умовах воєнного стану, перебуває у безпечному середовищі, суд приходить до висновку про можливість винесення рішення про визначення місця проживання дитини з матір`ю за відсутності висновку органу опіки та піклування, оскільки таке рішення відповідає інтересам дитини.

Outcome: approved