Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

У липні 2023 року до Дзержинського міського суду Донецької області з Дніпровського районного суду м.Києва за підсудністю надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. 06 липня 2023 року Ухвалою Дзержинського міського суду відкрито спрощене позовне провадження у справі. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 27.10.2007 між [PERSON] та [PERSON] , був зареєстрований шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області зроблено відповідний актовий запис № 702 та видано свідоцтво про шлюб. На теперішній час сторони не проживають разом вже три роки, не мають спільного побуту та бюджету. Окрім того сторони мають різні погляди на сімейне життя, втратили один до одного почуття любові, що в сукупності призвело до фактичного відчуження один від одного. Від цього шлюбу народилися діти, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти проживатимуть разом з матір`ю. В судове засідання позивач не з`явився, про причини неприбуття суд не повідомив, відмови від позовних вимог не заявляв. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог не заперечувала. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. 27 жовтня 2007 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис №702, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 14.01.2010. Від шлюбу у сторін є діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.02.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис №123, а також [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією апостиля, зареєстрованого в реєстрі за №570/4-252-17 від 20.02.2017. Інформації про наявність майнового спору між сторонами щодо розподілу майна набутого в шлюбі, матеріали справи не містять. Конституцією України проголошена охорона сім`ї державою, що полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно із ст.24 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. У ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначено, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, ч.1 ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» за практикою ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647/98). Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Беручи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сім`ї суперечить інтересам позивача, що має істотне значення; шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Спір про поділ майна відсутній. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Відповідачка надала до суду письмову заяву, у якій просила не ставила питання про необхідність відновлення її дошлюбного прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу було у повному обсязі сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн. При цьому, позивач у позовній заяві не ставив питання про стягнення з відповідачки понесених ним судових витрат. За таких обставин, суд не вирішує питання щодо стягнення з відповідкчки судових витрат на користь позивача. На підставі ст.110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved