Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

У квітні 2023 року [PERSON] через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позивач зазначила, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 09 лютого 2007 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом №29. Від спільного подружнього життя сторони мають чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Вказувала на те, що з 28 квітня 2022 року сторони шлюбних стосунків не підтримують та спільного господарства не ведуть. Наразі в провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Стверджувала, що їхні діти проживають разом з нею та вона займається їх вихованням. Відповідач є працездатним, фізично здоровою та матеріально забезпеченою особою, інших дітей та/або дружини на утриманні не має. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути із відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - 5 000 гривень на кожну дитину окремо, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Котлубовська І.В. не з`явилися, про місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином, направили до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник- адвокат Антіпов Є.В. не з`явилися, про місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідач [PERSON] направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково. У відзиві на позовну заяву відповідач вказував на те, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2023 року шлюб між ним та позивачем розірвано. Від шлюбу сторони мають чотирьох спільних дітей, які зараз перебувають разом із позивачем за кордоном. Зауважував, що з метою тиску на нього позивачем [PERSON] почалися створюватися перешкоди у спілкуванні з дітьми. Також звертав увагу на те, що він не ухиляється від утримання дітей, бере участь у їх вихованні та добровільно надає кошти на їх утримання. Крім того, на його утриманні знаходяться онкохвора мати, яка потребує лікування, у зв`язку з чим відповідач має обмежені фінансові можливості. З урахуванням наведеного, відповідач просив задовольнити позовні вимоги частково та визначити аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження останніх (а.с. 16-19) і, на підставі статті 180 Сімейного кодексу України, відповідач зобов`язаний утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789XІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, моральної соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року в справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) зазначено, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Згідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі №523/2927/18 (провадження №61-13820св19), від 03 листопада 2021 року у справі №487/5798/20 (провадження №61-13023св21) зазначено, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. При цьому для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що, зокрема: платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті; або має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини врегульоване статтею 183 СК України. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років у розмірі 2272 гривні, для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Суд враховує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження розміру доходів відповідача за час, що передував зверненню позивача із позовом у цій справі, такі докази не надані відповідачем на підтвердження його доводів про необґрунтованість розміру аліментів та позивачем на підтвердження можливості відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Відповідач є особою працездатного віку, відомостей про стан його здоров`я матеріали справи не містять. Разом з цим, відповідач має на утриманні матір [PERSON] , яка є інвалідом другої групи та має онкозахворювання. Оцінивши у сукупності доводи сторін та надані ними докази, враховуючи вік дітей, розмір прожиткового мінімуму на їх утримання та зважаючи на принцип рівноправності визначених обов`язків кожного з батьків для матеріального утримання та забезпечення дітей, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення кожним з них повноліття. За пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням наведеного, суд вважає за потрібне стягнути із відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Outcome: partial