Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

У січні 2023 року ПАТ АБ «Укргазбанк» (далі - «Позивач») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - «Відповідач») про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини. 24.02.2020 року між Позивачем та Відповідачем укладено договір № 0164/02/2020/0959. Відповідно до кредитного договору № 0164/02/2020/0959 від 24.02.2020 року. За умовами договору банк встановив Відповідачу суму кредиту в розмірі 442 764,00 гривень на придбання автомобіля NISSAN QASHQAI 2020 року. Відповідач отримала кредитні кошти, але не виконала умов договору щодо обов`язку погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим утворилась заборгованість перед Позивачем у розмірі 334 882,39 гривень, яка складається з: 313 855,51 гривень - прострочена заборгованість за кредитом; 21 026,88 гривень - прострочена заборгованість по процентах. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 334 882,39 гривень та судові витрати у розмірі 5023,24 гривень. 23.02.2023 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 59). 27.03.2023 року, 03.05.2023 року та 14.06.2023 року судові засідання було відкладено у зв`язку із неявкою Відповідача та за клопотання сторін (а.с. 59, 62, 65, 86, 98-99). 25.07.2023 року у судове засідання представник Позивача не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У матеріалах справи міститься заява представника Позивача, у якій останній просить здійснювати її розгляд за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 67). 25.07.2023 року у судове засідання Відповідач не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 25.07.2023 року до канцелярії суду подала заяву, у якій просила здійснювати розгляд даної справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі (а.с. 114). Згідно з ст.ст. 280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. 24.02.2020 року між Позивачем та Відповідачем підписано кредитний договір № 0164/02/2020/0959 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками, які розміщено на офіційному сайті банку за адресою www.ukrgasbank.com (а.с. 9-13). За умовами п.1.1. Кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит у сумі 442764,00 на придбання автомобіля NISSAN QASHQAI 2020 року. Кредит надається Банком шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів на поточний рахунок ТОВ «ВіДі-Санрайз». Кредит надається з 24.02.2020 року по 23.02.2027 року (п. 1.2.1. Кредитного договору). Згідно з п.1.3. Кредитного договору, Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитними коштами за весь термін фактичного користування кредитом: За користування кредитними коштами у межах терміну кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 11,79% річних і є фіксованою (п. 1.3.1 Кредитного договору). За користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені цим Договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 16,79% річних та є фіксованою (п. 1.3.2 Кредитного договору). Відповідно до п.1.3.3 у разі порушення Позичальником будь-якого або декількох зобов`язань, встановлених п. п.4.3.6-4.3.9 цього Договору. Позичальник сплачує Банку комісію за управління коштами в частині обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,0 % (без ПІДВ) від суми наданого кредиту, зазначеної у п.1.1 нього Договору (з урахуванням змін і доповнень). Комісія за управління коштами в частині обслуговування кредитної заборгованості застосовується з місяця, в якому банком виявлено порушення Позичальником будь-якого або декількох зобов`язань, встановлених п.п.4.3.6-4.3.9 цього Договору, та зберігається до повного погашення кредитної заборгованості (у тому числі погашення простроченої заборгованості по тілу кредиту, процентам та комісіям (якщо буде мати місце прострочення). Сплата Позичальником даної комісії здійснюється щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем виявлення Банком порушення Позичальником будь-якого або декількох зобов`язань, встановлених п.п. 4.3.6- 4.3.9 цього Договору, у строки, передбачені п.п.3.2.1. цього Договору. При цьому, виконання Позичальником зобов`язань щодо сплати комісії за управління коштами в частині обслуговування кредитної заборгованості не звільняє Позичальника від виконання ним зобов`язань, встановлених п.п. 4.3.6.- 4.3.9 цього Договору. Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач, в свою чергу, зобов`язання за договором належним чином не виконує, порушує умови договору, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Також, встановлено, що ПАТ АБ «Укргазбанк» надіслало Відповідачу лист-вимогу про дострокове повернення кредиту № 129/21653/2022 від 20.09.2022 року з вимогою сплатити її добровільно, але остання не відреагувала на дану вимогу та не сплатила заборгованості (а.с. 38). Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, підписання договору № 0164/02/2020/0959 від 24.02.2020 року свідчить про те, що Відповідачу усі умови даного договору цілком зрозумілі і вона вважає їх справедливими по відношенню до неї. Указаний договір був прочитаний та підписаний сторонами. Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. Позичальник зобов`язаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що Відповідач порушила умови договору та станом 13.11.2022 року має заборгованість в сумі 334882,39 гривень, що складається з: 313855,51 гривень - заборгованість по кредиту (прострочена); 21026,88 гривень - заборгованість по процентах (прострочена). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Даючи оцінку наданим доказам, суд прийшов до висновку, що на користь Позивача належить стягнути з Відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 334882,39 гривень, яка утворилася з зв`язку з порушенням зобов`язань з боку Відповідача та складається із строкової та простроченої заборгованості по кредиту та процентах. Відповідачем позовні вимоги визнано у повному обсязі. Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тобто, у разі визнання відповідачем позову, позивачу, який не звільнений від сплати судового збору, з державного бюджету повертається 50 відсотків судового збору, який був ним сплачений при поданні позову, а із відповідача стягуються (відшкодовуються) на користь позивача інші 50 відсотків судового збору. Отже, у відповідності до вимог ст. 142 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 511,62 гривень, понесення яких документально підтверджено (а.с. 7). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved