Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~13.06.2023\~року \~позивач [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовною \~заявою до\~ Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Управління Активами", в якій просив визнати виконавчий напис, вчинений 27.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 241734 таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням ЦК України, ЗУ "Про нотаріат" та порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Так, нотаріусом не встановлено факту того, що стягувана заборгованість є безспірною. Письмової вимоги про усунення порушень йому не надсилалося. У виконавчому написі робиться посилання на кредитний договір, який укладено у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення. Крім цього з 22.02.2017 року чинним законодавством України не передбачено можливості вчинення виконавчого напису щодо стягнення заборгованості, яка випливає із кредитних правовідносин. За таких обставин виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. 14.06.2023\~року судом\~відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 14.06.2023 року судом вжито заходи забезпечення позову за заявою позивача та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 27.06.2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 241734, у виконавчому провадженні № 66479998. Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся, заявив письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідач до\~ суду повторно не\~ з`явився, \~про час\~ та місце\~ судового розгляду\~повідомлений\~вчасно, про\~причини неможливості прибути до суду не повідомив,\~відзиву на\~позов не\~подав. Натомість до суду надійшла письмова заява представника відповідач в порядку ст. 206 ЦПК Україні, в якій вказав про визнання позовних вимог, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача лише 50 відсотків судового збору. Треті особа в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили, пояснень до суду не надходило. Позивачем у змісті позовної заяви заявлено клопотання про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. документів, на підставі яких нею було вчинено спірний виконавчий напис. Розглянувши таке клопотання, суд відмовляє у його задоволенні, оскільки воно не відповідає вимогам п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України, зокрема останнє не містять вказівки на вжиті позивачем заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів або причини неможливості самостійного отримання доказу. Дослідивши позовну заяву, з`ясувавши обставини, на які позивач у справі посилаються як на підставу своїх вимог, дослідивши докази якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення за наступних підстав. Судом встановлено,\~що 27\~червня 2021\~року \~приватний нотаріус\~ Київського\~міського \~нотаріального округу\~ Остапенко\~Євген Михайлович\~ вчинив\~виконавчий напис,\~зареєстрований в\~реєстрі №\~241734,\~про стягнення\~з [PERSON] \~ на\~користь \~ Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю "Фінансова\~компанія Управління Активами» заборгованості за Кредитним договором № 3979613 від 21 грудня 2020 року в загальному розмірі 13099 грн 40 коп за період з 20.06.2021 року по 26.06.2021 року/а.с.14/. За тим, постановою державного виконавця Новоград-Волинського відділу ДВС у Новоград-Волинському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) ( перейменовано на - Звягельський відділ\~ДВС у\~Звягельському районі\~Житомирської області\~Центрального міжрегіонального\~управління МЮ\~(м.\~Київ)\~від 11.08.2021\~року відкрито виконавче провадження №66479998 щодо виконання вказаного виконавчого напису № 241734, виданого 27.06.2021 /а.с.15/. Вирішуючи справу по суті, суд аналізує наступні норми права. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у\~Переліку\~(підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису з урахуванням змісту Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року) ? «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються:\~а)\~оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);\~б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. З огляду на наведене та виходячи з системного аналізу статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й встановити та зазначити у рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Однак, з огляду на наявні у справі докази, судом не встановлено ту обставину, що боржник належним чином повідомлений про порушення ним зобов"язань перед стягувачем за кредитним договором та про зобов`язання погасити заборгованість у тому розмірі, який заявлений стягувачем. Також, матеріали справи не містять належних та достатніх доказів отримання боржником такої вимоги. Встановлені судом обставини свідчать, що серед документів, наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису\~оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній. За таких\~обставинслідує, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог щодо безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, оскільки сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості позивача. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, взавши до уваги визнання представником відповідача позовних вимог, приходить до висновку, що факт безспірності підпадає під об`єктивний сумнів, стверджувати протилежне підстави відсутні, а тому зазначений виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання судових витрат, встановлено наступне. Згідно до вимог ст. 141 КПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, при подачі позову до суду позивачем було сплачено 1073,60 грн судового збору за подачу позовної заяви згідно квитанції № 0.0.3041931754.1 від 12.06.2023 року та 536,80 грн судового збору за подачу заяви про забезпечення позову згідно квитанції № 0.0.3041930053.1 від 12.06.2023 року. Отже, взявши до уваги визнання представником відповідача позову та вимоги ст. 141, 142 ЦПК України, ст. 7 ЗУ "Про судовий збір", суд стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, що становить відповідно 536,80 грн та 268,40 грн. Разом з цим, решту частину судового збору, а саме 50 відсотків, суд повертає позивачу з державного бюджету. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved