Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

26 квітня 2023 року Товариство з додатковою відповідальністю «ЕНТЕРКРІТ» звернилось (представник Пустовий Б.В., а.с.28,29) до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача на користь ТДВ «ЕНТЕРКРІТ» матеріальну шкоду, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 140 940,16 грн., стягнути судові витрати. Позивач зазнає, що 04 лютого 2023 року в м. Києві по вул. Генерала Жмаченка, б. 2 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу Renault Logan, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який недотримався безпечної дистанції руху, не вибрав безпечної швидкості, здійснив зіткнення с транспортним засобом Toyota, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП було пошкоджено транспортний засіб, Renault Logan д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу ТДВ «ЕНТЕРКРІТ». Відповідно до постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 17 березня 2023 року дана ДТП сталася з вини водія [PERSON] . Згідно звіту № 28/03/23 від 16 березня 2023 оцінювача [PERSON] вартість матеріального збитку власнику транспортного засобу Renault Logan, д.н.з. [NUMBER] , без ПДВ склала 137 940,16 грн. Позивач, посилаючись на положення ст.ст. 1166,1187, 1188 ЦК України, просить стягнути з відповідача вартість матеріального збитку, завданому транспортному засобу, в розмірі 137 940,16 грн., та 3000,00 грн. витрат, пов`язаних із складанням звіту. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 травня 2023 року відкрито провадження у справі з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.34,35). Повідомлення про розгляд справи направлялось відповідачу з копіями ухвали про відкриття провадження, позовної заяви з додатками, за останнім відомим місцем його проживання та реєстрації, відповідно до повідомлення Горохівської міськради Луцького району Волинської області (а.с.38). Поштові відправлення повернулись до суду без вручення з відміткою поштового відділення «за відсутністю адресата за вказаною адресою» та з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Крім того, судом 21 червня 2023 року розміщено на сайті судової влади України оголошення про повідомлення відповідача про розгляд судом справи (а.с.41). У встановлений ухвалою про відкриття провадження строк відзив від відповідача не надійшов. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, учасники справи в судове засідання не викликались. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання ;2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини, дійшов наступного висновку. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 23 грудня 2021 року власником транспортного засобу Renault Logan, реєстраційний номер [NUMBER] є позивач Товариство з додатковою відповідальністю «ЕНТЕРКРІТ» (а.с.3). Відповідно до постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 17 березня 2023 року (справа № 755/2257/23), 04 лютого 2023 року о 20 год. 40 хв. в м. Києві по вул. Генерала Жмаченка, б. 2, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Renault Logan, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який недотримався небезпечної дистанції руху, не вибрав безпечної швидкості, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Toyota, д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкоджень з матеріальними збитками. Судом було встановлено, що водій [PERSON] порушив п.12.1, п.13.1 Правил дорожнього руху, винуватцем у ДТП визнано водія [PERSON] , який вчинив правопорушення, передбаченого ст124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляду штрафу (а.с.4). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Згідно Звіту про оцінку матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 28/03/23 від 16 березня 2023 року, складеного оцінювачем [PERSON] , повноваження якого підтверджено сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності [NUMBER] від 18 травня 2021 року, свідоцтвом про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів [NUMBER] від 18 січня 2007 року, кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача [NUMBER] від 23 грудня 2006 року (а.с.20), вартість матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу Renault Logan, д.н.з. [NUMBER] , без ПДВ склала 137 940,16 грн. (а.с.5-19). Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з вимогами ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. При цьому, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Позивач, як власник пошкодженого транспортного засобу з вини відповідача подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди, як особа, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. З урахуванням суті позовних вимог, зогляду на надані позивачем докази розміру завданої шкоди відповідачем, вина якого встановлена судовим рішенням, матеріальна шкода, заподіяна ТОВ «ЕНТЕРКРІТ» підлягає відшкодуванню відповідачем, як особою з вини якої вона завдана, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 137 940,16 грн. Стороною відповідача не оспорювався розмір завданої майнової шкоди в результаті пошкодження автомобіля позивача, не надано жодного доказу на спростування суми завданих збитків. Позивач також просить стягнути з відповідача вартість послуг за проведення оцінки та складання звіту про оцінку матеріального збитку, складеного суб`єктом оціночної діяльності, в розмірі 3000 грн. Так, позивачем надано платіжне доручення № 3080 від 01 березня 2023 року про здійснено оплати ФОП [PERSON] згідно рахунку-фактури № 45-02-23 від 28 лютого 2023 року у сумі 2 500,00 грн., ПДВ-20% 500,00грн. Загальна сума - 3000,00 грн. (а.с.22). Однак, матеріали справи містять рахунок-фактуру № 45-03-23 від 03 березня 2023 року у сумі 4779,60 грн. за проведення судової авто-товарознавчої експертизи у справі за повозом ТОВ «ЕНТЕРКРІТ» до [PERSON] (а.с.21). Зазначеного у платіжному дорученні № 3080 від 01 березня 2023 року рахунку-фактури № 45-02-23 від 28 лютого 2023 року у сумі 3000,00 грн., якій би мав відношення да даної справи, матеріали справи не містять. Отже, в частині позовних вимог щодо стягнення вартості послуг з проведенняоцінки та складання звіту № 28/03/23 у розмірі 3000,00 грн. слід відмовити, оскільки належних та допустимих доказів про здійснення оплати саме за складання даного звіту суду не надано. Відповідно до положень ст.ст.77,79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність доказів у їх сукупності, суд дійшов про часткове задоволення позову, стягнувши з відповідача вартість, як вказано у звіті оцінювача (а.с.5), матеріального збитку в сумі 137 940,16 грн. Вирішуючи питання про можливість розподілу у справі судових витрат, суд дійшов наступного висновку. У позовній заяві ставиться питання про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням правничою допомогою у розмірі 12 800,00 грн Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази, а саме: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Пустового Б.В.; ордер на надання правничої допомоги від 03 квітня 2023 року; договір про надання правової допомоги № 011-03/23 від 03 березня 2023 року, укладений з позивачем; акт про надання правової допомоги від 20 квітня 2023 року до договору від 20 квітня 2023 року з описом виконаних робіт; квитанція до прибуткового касового ордера № 037/23 від 20 квітня 2023 року на підставі даного договору про надання правової допомоги, в сумі 12 800,00 грн. (а.с.27). Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн. Відповідно до ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача;2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції від 24 квітня 2023 року (а.с.23) позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в сумі 2 684,00 грн., оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення, з відповідача підлягає стягненню судовий з в сумі 2626,84 грн. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Враховуючи наведене та

Outcome: partial