Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

В червні 2021 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовує тим, що у 1968 році [PERSON] були завдані тяжкі тілесні ушкодження в трансформаторному пункті №1298, який належав ПАТ «Київенерго», внаслідок чого відповідач став непрацездатним інвалідом ІІ групи з дитинства (довічно). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2016 року у справі №359/4701/16-ц було задоволено позов [PERSON] та вирішено стягнути з ПАТ «Київенерго» вартість косметичного протезу правої руки (плеча) у сумі 57589 гривень 85 копійок, вартість механічного протезу правої руки (плеча) у сумі 165292 гривень 7 копійок, вартість МИО електричного протезу правої руки (плеча) у розмірі 668 701 гривень 68 копійок. Вказане рішення залишено без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 18 січня 2017 року. На виконання даного судового рішення ПАТ «Київенерго» сплатило [PERSON] грошові кошти у розмірі 891583 гривні 60 копійок. Разом з тим, постановою Верховного суду в складі Касаційного цивільного суду від 21 серпня 2019 року ухвалу Апеляційного суду Київської області від 18 січня 2017 року було скасовано та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. За результатами нового розгляду справи №359/4701/16-ц постановою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року було скасовано рішення Бориспільського міськрайонного суду від 24 жовтня 2016 року та постановлено нове, яким у задоволенні позову [PERSON] про відшкодування вартості протезування відмовлено. 12 лютого 2020 року постановою Верховного суду залишено без змін постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року. В зв`язку зі скасуванням рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області відпала правова підстава отримання [PERSON] грошових коштів у розмірі 891 583 гривні 60 копійок. В порядку правонаступництва від ПАТ «Київенерго» до ПРАТ «ДТЕК Київські електромережі» перейшли зобов`язання про відшкодування [PERSON] шкоди, завданої каліцтвом. Тому, позивач просить суд стягнути з [PERSON] безпідставно набуті кошти в розмірі 891 583 гривні 60 копійок, а також інфляційну складову боргу в сумі 88279 гривень 73 копійки та 3% річних в розмірі 42356 гривень 33 копійки. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2021 року (а.с.62, т.1) було відкрито провадження в цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року (а.с.77, т. 1) цивільну справу передано на розгляд до Бориспільського міськрайонного суду Київської області. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 6 березня 2023 року (а.с.204, т. 1) було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В ході розгляд справи відповідач направив до суду відзив в якому заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що ПАТ «Київенерго» добровільно перерахував з власного рахунку грошові кошти на рахунок [PERSON] , а не шляхом примусового зарахування (списання) на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби. Відповідач також зазначає, що зазначена виплата у розмірі 891 583 гривні 60 копійок була власною ініціативою відповідача, оскільки примусове виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду від 24 жовтня 2016 року було зупинено Ухвалою Вищого спеціалізованого суду від 23 лютого 2017 року до закінчення касаційного провадження (а.с.240-244, т.1). 10 квітня 2023 року на адресу Бориспільського міськрайонного суду надійшла відповідь на відзив (а.с.34-41, т.2), в якому представник позивача зазначає, що виплата АТ «К.Енерго» на користь відповідача грошових коштів не була добровільною, а зумовлена необхідністю виконання судового рішення, що набрало законної сили, під час перебування такого рішення на примусовому виконанні в органі Державної виконавчої служби. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та наполягай на його задоволенні. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. В ході розгляду справи представник третьої особи надіслав на адресу суду письмові пояснення в яких зазначив, що позов підлягає задоволенню, оскільки виплата грошових коштів відповідачу була проведена на виконання судового рішення в межах виконавчого провадження [NUMBER]. Також просив суд проводити розгляд справи за його відсутності (а.с.107-110, т.1). Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2016 року вирішено стягнути з ПАТ «Київенерго» на користь [PERSON] вартість косметичного протезу правої руки (плеча) у сумі 57589 гривень 85 копійок, вартість механічного протезу правої руки (плеча) у сумі 165292 гривень 7 копійок, вартість МИО електричного протезу правої руки (плеча) у розмірі 668 701 гривень 68 копійок. Вказане рішення ухвалою Апеляційного суду Київської області від 18 січня 2017 року було залишено без змін. Постановою Верховного суду від 21 серпня 2019 року ухвалу Апеляційного суду Київської області від 18 січня 2017 року було скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Дана обставина підтверджується копією постанови Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року (а.с.24 зворот, т.1). 31 жовтня 2019 року постановою Київського апеляційного суду (а.с.24-26, т.1) було скасовано рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2016 року у справі 359/4701/16-ц та у задоволенні позову відмовлено. 10 лютого 2017 року було відкрито виконавче провадження [NUMBER] з виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду про стягнення з ПАТ «Київенерго» на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 891583 гривні 60 копійок. Дана обставина підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.19, т.1). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 лютого 2017 року (а.с.245, т.1) було зупинено виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду від 24 жовтня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Київської області від 18 січня 2017 року до закінчення касаційного провадження. 1 листопада 2018 року ПАТ «Київенерго» сплатило [PERSON] 891583 гривні 60 копійок. Дана обставина підтверджується копією платіжного доручення №2117292419 від 1 листопада 2018 року (а.с.151, т.1). Постановою Верховного суду від 12 лютого 2020 року було залишено без змін постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року у цивільній справі №359/4701/16-ц (а.с.27-28, т.1). 5 листопада 2018 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Магдою С.Г. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження [NUMBER] (а.с.20, т.1). Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Проте, відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Враховуючи те, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 лютого 2017 року було зупинено виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду від 24 жовтня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Київської області від 18 січня 2017 року до закінчення касаційного провадження, тому суд приходить до висновку, що обов`язок виконання даного рішення станом на 01 листопада 2018 року ( час проплати ПАТ «Київенерго» [PERSON] 891 583 гривні 60 копійок) був відсутній, тобто дане рішення ПАТ «Київенерго» виконало в добровільному порядку і [PERSON] отримав грошові кошти безпідставно. Разом з цим, вищезазначені кошти були виплачені позивачем відповідачу в рахунок відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, а тому на підставі ст.1215 ЦК України поверненню не підлягають. Крім того, суд бере до уваги те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що виплачені кошти було здійснено внаслідок рахункової помилки позивача і недобросовісності з боку відповідача. За таких обставин суд, прийшов до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed