Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: Рада по опіці та піклуванню Путильської селищної ради про визначення місця проживання дітей. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що 29.01.2015 року між сторонами було укладено шлюб. Під час шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON] [INFO] , який на даний час є повнолітнім, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які проживають із позивачем і перебувають на його утриманні. 06.03.2023 року рішенням Путильського районного суду Чернівецької області шлюб між ними розірвано. Відповідачка на даний час перебуває за кордоном, а тому діти після розірвання шлюбу залишились проживати з позивачем, який самостійно забезпечує їх всім необхідним для належного розвитку та становлення їх як особистостей. Вдома діти забезпечені належним харчуванням, одягом, взуттям, шкільним приладдям та усім необхідним у питаннях побуту: у них є свої кімнати, учнівські місця, вони мають можливість проводити своє дозвілля із друзями. На підставі викладеного просить суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , уродженця смт.Путила Чернівецької області, який перебуває на утриманні та вихованні батька [PERSON] за місцем його реєстрації та фактичного проживання в [ADDRESS] , також визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , уродженки смт.Путила Чернівецької області, яка перебуває на утриманні та вихованні батька [PERSON] за місцем його реєстрації та фактичного проживання в [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, від нього до суду надійшла заява в якій просить суд справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, від неї до суду надійшла заява в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення. Представник третьої особи органу опіки і піклування Путильської селищної ради Несторяк Т.М. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила розгляд справу без її участі, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Судом встановлю, що 29.01.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Путильського управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №05. Під час шлюбу в сторін народилося троє дітей: [PERSON] [INFO] , який на даний час є повнолітнім, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які проживають із позивачем і перебувають на його утриманні. Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 06.03.2023 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи № 168 від 24 травня 2023 року [PERSON] зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення ч.1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Як вбачається з Висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Путильської селищної ради №39 від 29.05.2023 року, орган опіки та піклування Путильської селищної ради вважає можливим і надалі проживання малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] разом зі своїм батьком [PERSON] , [INFO] по [ADDRESS] . Враховуючи викладене, виходячи з інтересів дітей, з огляду на тривалість їх проживання з батьком [PERSON] , добросовісне виконання ним своїх батьківських обов`язків, який самостійно здійснює їхнє виховання та матеріальне утримання, створення для дітей необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення їх усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дітей з батьком, чи негативно б впливали на їх виховання чи розвиток, згоду матері на проживання дітей з батьком, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та визначення місця проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] з батьком - [PERSON] . Таким чином, із врахуванням наведених вище вимог закону та встановлених обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] , слід задовольнити в повному об`ємі.

Outcome: approved