Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Згідно позовної\~заяви позивач [PERSON] зазначав про те, що на замовлення його матері [PERSON] в 1997 році була виготовлена технічна документація про складання державного акта на право приватної власності на землю для ведення особистого підсобного господарства в с. Дубляни щодо земельної ділянки площею 0,56 га. Така технічна документація містила протокол встановлення на місцевості меж земельної ділянки від 18 липня 1997 року у якому зазначена інформація про встановлення та погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами. Після смерті матері [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 3 липня 2000 року державним нотаріусом Демидівської державної нотаріальної контори, зареєстрованим за №560, він набув у власність земельну ділянку площею 0,5643 га право власності на яку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК №016866, виданим 12 березня 2012 року Демидівською селищною радою. Відповідач [PERSON] , як суміжний землекористувач, самовільно зайняла частину його земельної ділянки орієнтовною площею 0,04 га, знищивши межові знаки. Вирішити питання про звільнення відповідачем [PERSON] самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом переговорів не вдалося. З метою врегулювання спору він звертався до Демидівської селищної ради, де після розгляду його звернення було рекомендовано йому звернутися до суду. З вказаних підстав, у позовній заяві позивач [PERSON] просив зобов`язати відповідача [PERSON] звільнити належну йому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК №016866, виданого 12 березня 2012 року, самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,04 га, що розташована по [ADDRESS] , та відновити межові знаки. Крім того, у позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. Ухвалою суду від 4 серпня 2021 року відкрите провадження у цивільній справі №558/411/21 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та залучено до участі в справі, як третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області та Демидівську селищну раду. Ухвалою від 11 жовтня 2021 року, за клопотанням позивача [PERSON] , витребувано у Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області копію технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право [PERSON] на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5621455300:01:000:0806, а також призначено у справі №558/411/21 судову земельно-технічну експертизу. На час проведення експертизи провадження у справі було зупинене (а.с. 100, 101 т. 1). [INFO] відповідач [PERSON] померла. У зв`язку з смертю відповідача [PERSON] згідно ухвали від 14 грудня 2022 року судом зупинялося провадження у справі №558/411/21 на час до залучення до участі у справі правонаступника відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 4 травня 2023 року залучено до участі у справі №558/411/21 правонаступників відповідача [PERSON] спадкоємців [PERSON] та [PERSON] 17 травня 2023 року закрито підготовче провадження у справі №558/411/21, а справу призначено до розгляду по суті. Судові засідання в цивільній справі №558/411/21 призначалися 4 липня, 18 липня та 3 серпня 2023 року. В ході проведення судових засідань позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, уточнивши їх, просив зобов`язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] звільнити самовільно зайняту, належну йому на праві приватної вланості, земельну ділянку площею 0,04 га та відновити межові знаки. Понесені ним судові витрати позивач просив покласти на відповідачів. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що його матері [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка призначена для ведення особистого селянського господарства площею 0,56 га в с. Дубляни. Після смерті матері [PERSON] він успадкував таку земельну ділянку. У 2012 році він отримав державний акт на право власності на таку успадковану земельну ділянку. Пізніше він дізнався, що [PERSON] , яка є його рідною сестрою, у 2008 році, без погодження з ним, як суміжнім землекористувачем, виготовила технічну документацію із землеустрою та державний акт на право вланості на земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану по [ADDRESS] , цілове призначення якої для будівництва та обслуговуванння жилого будинку і господарських будівель. Проте, згідно рішення Демидівської селищної ради [PERSON] надавали дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки площею 0,09 га. Вважає, що при виготовленні державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON] , безпідставно було видано такий державний акт на земельну ділянку площею 0,15 га. Внаслідок цього, вважає, що [PERSON] було самовільно зайнято належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,04 га та знищено межові знаки. [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку в який було включено частину його земельної ділянки. Крім того, позивач [PERSON] пояснив, що він надавав дозвіл [PERSON] , згідно усної домовленості, користуватися частиною його земельної ділянки. Після смерті чоловіка [PERSON] він повідомив її про те, щоб вона більше не користувалася його земельною ділянкою. На даний час належною йому земельною ділянкою користується він особисто, відповідачі [PERSON] та [PERSON] його земельною ділянкою не користуються та не займають її. На час звернення до суду [PERSON] також не використовувала його земельну ділянку. Частково на його земельні ділянці розташована тимчасова споруда навіс, що був зведений з його дозволу чоловіком [PERSON] . Він не порушує питання про знесення такого навісу, оскільки навіс зведений з його дозволу, можливо він сам буде ним користуватися, а також вважає, що при зведенні навісу був використаний його шифер. Представник третьої особи Демидівської селищної ради на розгляд справи не з`явився подав до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі за наявними у справі матеріалами та ухвалити рішення відповідно до норм чинного законодавства (а.с. 44 т. 1). Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області на розгляду справи не з`явився у поданих до суду письмових поясненнях та заяві просив справу розглянути без його участі (а.с. 26, 24 т. 1, 18, 19 т. 2). У письмових поясненнях представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області зазначив про те, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації такого права. Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку ЯК №016866 [PERSON] є власником земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] . Спірна земельна ділянка площею 0,04 га знаходиться у власності двох громадян. Тобто під час приватизації суміжних земельних ділянок площею 0,5643 га, що знаходиться у власності [PERSON] , та площею 0,15 га, що знаходиться у власності [PERSON] , була допущена помилка, а саме відбулося накладання належної [PERSON] земельної ділянки на земельну ділянку [PERSON] . Між сторонами виник спір про право щодо частини земельної ділянки. В матеріалах справи відсутні докази про те, що спірна земельна ділянка є сформована відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», а тому, викладені у позовній заяві висновки про те, що [PERSON] було самовільно зайнято спірну земельну ділянку, вважають передчасними (а.с. 26, 27 т. 1). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі (а.с. 173, 174 т. 1). В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача не визнала, вважала їх безпідставними. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Лейковський А.М. позовні вимоги позивача вважав безпідставними, оскільки позивачем [PERSON] не доведено, що [PERSON] отримала у власність земельну ділянку у спосіб не передбачений законодавством України. Доводи позивача [PERSON] про те, що [PERSON] з невідомих причин отримала у власність 0,15 га землі, в тому числі самовільно зайняла 0,0464 га, вважає безпідставними. [PERSON] 1 вересня 2010 року отримала державний акт на право вланості на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва жилого будинку, господарських споруд. Натомість [PERSON] , отримавши технічну документацію щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку у 2011 році був поінформованим про наявність протиріч і накладання меж земельної ділянки, яку хотів отримати у спадщину, із земельною ділянкою [PERSON] , але таку обставину позивач проігнорував та здійснив реєстрацію земельної ділянки з накладанням меж. Вважає, що позовна вимога позивача про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою не підтверджена належними та допустимими доказами, а тому позивачем [PERSON] не доведено, що [PERSON] чи її правонаступники [PERSON] і [PERSON] порушили його права. Суд, заслухавши позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , представника відповідачів адвоката Лейковського А.М., вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу вимог ч. 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із наданих до суду Технічної документації про складання державного акта на право приватної власності на землю гр. [PERSON] для ведення особистого підсобного господарства в с. Дубляни (а.с. 9-14 т. 1), Державного акта на право приватної власності на землю серії РВ №001141 (а.с. 64 т. 1), [PERSON] була власником земельної ділянки призначеної для ведення особистого підсобного господарства площею 0,56 га в с. Дубляни Демидівської селищної ради. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 3 липня 2000 року державним нотаріусом Демидівської державної нотаріальної контори Котюбіним І.Ф., за реєстровим номером 560, належну [PERSON] на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,56 га, після її смерті успадкував син [PERSON] (позивач по справі) (а.с. 6, 7 т. 1). Так, дослідженими Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК №016866 (а.с. 8 т. 1), встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 3 липня 2000 року №560, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки призначеної для ведення особистого підсобного господарства площею 0,5643 га, кадастровий номер земельної ділянки 5621455300:01:000:0989. Земельна ділянка розташована в смт. Демидівка, Демидівського району Рівненської області. Із змісту Технічної документації про складання державного акта на право приватної власності на землю гр. [PERSON] для ведення особистого підсобного господарства в с. Дубляни (а.с. 9-14 т. 1) та Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (вторинний ринок) для ведення особистого підсобного господарства гр. [PERSON] в смт. Демидівка Демидівської селищної ради Демидівського району Рівненської області (а.с. 58-66 т. 1) встановлено, що згідно опису меж, земельна ділянка призначена для ведення особистого підсобного господарства площею 0,5643 га, кадастровий номер 5621455300:01:000:0989, межує з земельною ділянкою [PERSON] ( [PERSON] ) (опис меж земельної ділянки: від Д до А - землі гр. [PERSON] ). Такі технічні документації із землеустрою містять опис меж земельної ділянки та її схему, що після переходу права на земельну ділянку в порядку спадкування від [PERSON] до позивача [PERSON] , не змінилися. Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №609143 (а.с. 35 т. 1) [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га, кодастровий номер земельної діялнки 5621455300:01:000:0806. Земельна ділянка розташована в смт. Демидівка, Демидівського району Рівненської області. Із плану меж земельної ділянки кадастровий номер 5621455300:01:000:0806, власником якої є [PERSON] (а.с. 35 зв. т. 1), та плану меж земельної ділянки кадастровий номер 5621455300:01:000:0989, власником якої є [PERSON] (а.с. 8 т. 1), встановлено, що спільна межа таких земельних ділянок не співпадає. Судом встановлено, що земельна ділянка [PERSON] площею 0,5643 га розташована в [ADDRESS] , однак в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯК №016866 зазначено, що така земельна ділянка розташована в смт. Демидівка, Демидівського району Рівненської області (а.с. 8 т. 1). Земельна ділянка [PERSON] площею 0,15 га розташована в [ADDRESS] , однак в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №609143 зазначено, що така земельна ділянка розташована в смт. Демидівка, Демидівського району Рівненської області (а.с. 35 т. 1). Згідно протоколу № 1 засідання постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, прав людини, законності, депутатської діяльності, етики та регламенту від 18 червня 2021 року (а.с. 15, 16 т. 1) за результатами розгляду заяви [PERSON] від 26 травня 2021 року про знищення межових знаків та самовільного зайняття частини приватизованої земельної ділянки комісією здійснено виїзд на місцевість, де проведено огляд двох земельних ділянок та встановлено, що земельні ділянки площею 0,5643 га, що знаходиться у власності [PERSON] , та площею 0,15 га, що знаходиться у власності [PERSON] , є суміжними та приватизованими. Після проведення обміру земельних ділянок відповідно до державних актів було встановлено, що спірна земельна ділянка орієнтовною площею 0,04 га знаходиться у власності двох громадян, тобто під час приватизації цих двох суміжних земельних ділянок була допущена помилка і одна земельна ділянка [PERSON] наклалася на земельну ділянку [PERSON] . Відповідно до висновку №8824 від 23 вересня 2022 року, має місце порушення меж землекористування, а саме: порушення меж земельних ділянок та накладання меж земельних ділянок кадастровий номер 5621455300:01:000:0806, що належить відповідачеві [PERSON] відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку від 1 вересня 2010 року серія ЯИ №609143 і земельної ділянки кадастровий номер 5621455300:01:000:0989, що належить позивачеві [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на земельну ділянку від 12 березня 2012 року серії ЯК №016866 (а.с. 117-125 т. 1). В ході судового розгляду справи, з пояснень позивача [PERSON] встановлено, що фактичні межі належної йому на праві приватної власності земельної ділянки площею 0,5643 га, розташованої в [ADDRESS] , не порушені, відповідачі [PERSON] та [PERSON] , а також на час звернення позивача до суду з позовною заявою [PERSON] , не користувалися його земельною ділянкою та самовільного зайняття земельної ділянки немає. Крім того, позивач [PERSON] пояснив, що він не пам`ятає, щоб були встановлені на земельній ділянці його матері, яку він успадкував після її смерті, межові знаки. Такі межові знаки не були встановлені при виготовлені ним технічної документації із землеустрою та отриманні державного акта на право власності на земельну ділянку. Ч. 1 ст. 82 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Такі обставини визнані і підтверджені в судовому засіданні позивачем [PERSON] , відповідачем [PERSON] та представником відповідачів адвокатом Лейковським А.М., у зв`язку з чим визнаються достовірними. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи вказані встановлені судом обставини та положення ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог позивача про зобов`язання відповідачів звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, належну позивачеві, площею 0,0464 га та відновити межові знаки, оскільки відповідачі (та їх спадкодавець) самовільно не займали спірну земельну ділянку та не знищували межові знаки. Самовільного зайняття земельної ділянки [PERSON] та/чи її спадкоємцями [PERSON] , [PERSON] , а також знищення ними межових знаків не було. Разом з тим, судом встановлено, що при виготовлені технічної документації із землеустрою та видачі сторонам державних актів на право власності на земельну ділянку, було допущено помилку внаслідок якої частина земельної ділянки площею 0,0464 га включена до площ двох земельних ділянок позивача [PERSON] (площа 0,5643 га) та [PERSON] (площа 0,15 га). Так, при виготовленні технічної документації із землеустрою та видачі державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,15 га [PERSON] до такої площі земельної ділянки включено частину земельної ділянки, що була успадкована позивачем [PERSON] . Проте, суд розглядає цивільну справу в межах позовних вимог позивача (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог позивача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відмову у їх задоволенні. Інших позовних вимог позивачем не заявлено. Ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. По даній справі позивачем [PERSON] понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 908,00 гривень та на оплату вартості проведеної судової земельно-технічної експертизи в розмірі 6177,96 гривень. У зв`язку з відмовою в позові, понесені судові витрати, суд залишає за позивачем. Відповідно до ст.ст. 258, 259, 265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: dismissed