Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

27 червня 2023 року заявниця [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Рішко С.І., звернулася до Міжгірського районного суду Закарпатської області із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та у поданій заяві просить встановити факт постійного проживання її, [PERSON] , [INFO] , (місце проживання за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП - [NUMBER] ), разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини [INFO] . В поданій заяві [PERSON] зазначає, що вона народилася [INFO] в с.Узлове Берегівського району Закарпатської області в сім`ї [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , шлюб між якими був зареєстрований 28.11.1961 року в с.Свобода Берегівського району Закарпатської області, актовий запис №17 та після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] ». Як вказує заявниця, її батько, [PERSON] , помер [INFO] та її мати була єдиним спадкоємцем, хто вступив у спадкові права до майна померлого [PERSON] . В липні 2008 року на підставі заяви [PERSON] Міжгірською державною нотаріальною конторою Закарпатської області було заведено спадкову справу №74-2008 до майна померлого [PERSON] 24 липня 2009 року державним нотаріусом Міжгірської держнотконтори Ковач Магдалині Іванівні було видано свідоцтва про право на спадщину за законом, які зареєстровані в реєстрі за №1710 та №1713 та якими посвідчувався перехід права власності на автомобіль марки ГАЗ-52, кузов № [NUMBER] , 1957 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та причіп марки 81024, шасі № [NUMBER] , 1991 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . 24 липня 2009 року Новоселицькою сільською радою Міжгірського району Закарпатської області [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на будинок [ADDRESS] . Також на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК №033809 від 07.06.2000 року [PERSON] належали земельні ділянки загальною площею 0,50 га, розташовані в с.Новоселиця Міжгірського району Закарпатської області, призначені для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Також у поданій заяві [PERSON] зазначає, що її мати, [PERSON] , померла [INFO] . Згідно довідки Новоселицького старостинського округу Міжгірської селищної ради від 20.06.2023 року за вих.№189 померла [PERSON] була зареєстрована та фактично проживала в [ADDRESS] . Разом з нею на день її смерті в будинку [ADDRESS] фактично проживала і вела спільне господарство її донька, [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована в [ADDRESS] . Станом на 30.01.2014 року ніхто інший за адресою [ADDRESS] не проживав та не був зареєстрований. Вказує у заяві, що згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 22.06.2023 року №72919944 та №72920174, [PERSON] на випадок своєї смерті заповітів не залишала, спадкові справи за її майном не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Заявниця [PERSON] також зазначає, що 22.06.2023 вона звернулася до приватного нотаріуса Дунаєва Ю.М. із заявою про відкриття спадкової справи за майном померлої [PERSON] , яка померла [INFO] Однак, листом від 22.06.2023 року за вих.№53/01-16 нотаріус повідомив заявницю [PERSON] про те, що згідно порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем (Підпункти 3.21, 3.22 пункту 3 глави 10 розділу II Порядку). У зв`язку з тим, що [PERSON] у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини не подала і спадщину вона не прийняла шляхом постійного спільного проживання із спадкодавцем на момент його смерті, так як місце реєстрації [PERSON] на момент смерті [PERSON] відмінне від місця реєстрації померлої, тому відкрити спадкову справу за майном померлої [PERSON] неможливо, у зв`язку з чим нотаріус рекомендував [PERSON] звернутися до суду для вирішення питання щодо продовження строку для прийняття спадщини за майном померлої [PERSON] або встановлення факту спільного проживання з померлою. Тому заявниця [PERSON] змушена звернутися до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області області від 30 червня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами окремого провадження. В судове засіданні заявниця [PERSON] та її представник - адвокат Рішко С.І. не з`явилися, про час і місце розгляду справи були належними чином повідомлені, проте на адресу суду подано заяву представника заявника з проханням проводити судовий розгляду у справі без його участі та у відсутність його довірителя, заявлені [PERSON] вимоги підтримують у повному обсязі та просять такі задовольнити. Також заявницею подано довідку Новоселицького старостинського округу Міжгірської селищної ради № 212 від 19.07.2023 року про те, що [PERSON] проводила похорони своєї матері [PERSON] та письмові пояснення сусідів у даній справі, а саме [PERSON] та [PERSON] (а.с.37-39). Представник заінтересованої особи: Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений судом своєчасно та належним, проте на адресу суду подано заяву про розгляд справи за вимогами [PERSON] у відсутність їх представника, доповнень, клопотань, додаткових доказів у справі вони не мають,просять розглянути справу за наявними у ній матеріалами, заперечень проти заяви [PERSON] , не подано. Всебічно та повно дослідивши матеріали справи, ретельно з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами даної цивільної справи № 302/1274/23, суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 3 статті 294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] в селі Узлове Берегівського району Закарпатської області, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 20.12.1961 року та відповідно до якого вказано, що батьками [PERSON] є: батько - [PERSON] та матір`ю - [PERSON] та копія вказаного свідоцтва є в матеріалах справи (а.с.8). Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05.03.1983 року, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , та який був зареєстровано 05 березня 1983 року в селі Новоселиця Міжгірського району Закарпатської області. Після укладення шлюбу прізвище дружині змінено з « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] » (а.с.9). Батько заявниці [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 22.03.1996 року (а.с.11). 24.07.2009 року державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори Ковач Магдалині Іванівні були видані Свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за №1710 та №1713, відповідно до яких [PERSON] прийнято у спадщину після смерті померлого [INFO] чоловіка - [PERSON] , а саме: автомашину марки ГАЗ-52, кузов № [NUMBER] , 1957 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та причіп марки 81024, шасі № [NUMBER] , 1991 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.12,13). 24.07.2009 року Новоселицькою сільською радою Міжгірського району Закарпатської області [PERSON] видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS] та копія вказаного свідоцтва є в матеріалах справи (а.с.21) на зворотному боці вказаного свідоцтва міститься реєстраційний напис за № 52 від 24.07.2009 року, здійснений у КП «Міжгірське БТІ» (а.с.22). Мати заявниці, [PERSON] померла [INFO] у віці 74 роки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Новоселицькою сільською радою Міжгірського району Закарпатської області від 01.02.2014 року (а.с.15). Згідно довідки, виданої Новоселицьким старостинським округом Міжгірської селищної ради за вих.№ 189 від 20.06.2023 року вбачається, що [PERSON] , 1939 року народження була зареєстрована та фактично проживала в [ADDRESS] . Разом з нею на день її смерті в житловому будинку в [ADDRESS] фактично проживала і вела спільне господарство її донька - [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована в [ADDRESS] . Станом на 30.01.2014 року ніхто інший за адресою: [ADDRESS] не проживав та не був зареєстрований (а.с.16). Згідно довідки за вих..№ 212 від 19.07.2023 року, виданої Новоселицьким старостинським округом Міжгірської селищної ради, [PERSON] , [INFO] проводила похорони своєї матерів [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.37). При зверненні заявниці [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , листом від 22.06.2023 року за вих.№53/01-16 приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Дунаєв Ю.М. повідомив [PERSON] про те, що спадкова справа за майном померлої [INFO] [PERSON] не заводилася, згідно витягу зі спадкового реєстру № 72920174 від 22.06.2023 року та згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем (Підпункти 3.21, 3.22 пункту 3 глави 10 розділу II Порядку). У зв`язку з тим, що [PERSON] у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини не подала і спадщину вона не прийняла шляхом постійного спільного проживання із спадкодавцем на момент його смерті, так як місце реєстрації [PERSON] на момент смерті [PERSON] відмінне від місця реєстрації померлої, тому відкрити спадкову справу за майном померлої [PERSON] неможливо, у зв`язку з чим нотаріус рекомендував [PERSON] звернутися до суду для вирішення питання щодо продовження строку для прийняття спадщини за майном померлої [PERSON] чи встановлення факту спільного проживання з померлою (а.с.19). З письмового опитування, здійсненого в порядку ст.93 ЦПК України, проведеного адвокатом Рішко С.І., який діє в інтересах заявника [PERSON] та з письмових пояснень зазначених нижче осіб вбачається наступне: свідок [PERSON] , [INFO] , мешканець [ADDRESS] , та свідок [PERSON] , [INFO] , мешканка [ADDRESS] , пояснили, що [PERSON] з 2005 року і до дня смерті своєї матері [PERSON] фактично проживала у житловому будинку [ADDRESS] , і до дня смерті піклувалася про матір [PERSON] , вела за нею догляд, та після смерті матері [PERSON] - здійснювала поховання матері, власним коштом організовувала поминальні заходи за померлою [PERSON] . Вказують свідки, що ніхто інший у період з 2005 року і по теперішній час за цією адресою не проживав (а.с.38,39). Відповідно до ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. ст. 1217 - 1219 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов`язків, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. Як встановлено судом, за життя [PERSON] заповітів складено не було, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру за № 72919944 від 22.06.2023 року (а.с.17), спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] не заводилася (а.с.18). Із змісту ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. При цьому, суд враховує, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п.п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Відповідно до правового висновку, висловленого у постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Так заявниця вказує, що вона спадщину після смерті своєї матері прийняла, оскільки вони проживали разом на час відкриття спадщини. За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Метою заявниці при зверненні до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку, на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку: «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч.3 ст.1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Виходячи з зазначеного, суд вважає доведеним факт постійного проживання заявниці [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а тому заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання із спадкодавцем, підлягає задоволенню. Встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем [PERSON] , відповідно до законодавства має для заявника юридичне значення та діючим законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. З урахуванням всіх вищенаведених обставин справи, аналізуючи докази по даній цивільній справі в їх сукупності, враховуючи відсутність заперечень про встановлення цього юридичного факту зі сторони заінтересованих осіб, суд вважає, що факт проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини [INFO] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак вимоги [PERSON] підлягають задоволенню за вищенаведеними підставами.

Outcome: approved