Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача у якому просить стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 19133,90 грн; вирішити питання розподілу судових витрат. В обґрунтування позовних вимоги покликається на те, що сторони перебувають у договірних відносинах щодо надання житлово-комунальних послуг. Позивач належним чином виконує взяті на себе зобов`язання за договором. Відповідач всупереч умовам договору та нормам чинного законодавства зобов`язання щодо оплати спожитих у спірний період послуг з водопостачання та водовідведення не виконував належним чином, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за період з 01.06.2019 по 31.10.2021 у розмірі 17546,39 грн, 85,12 грн - заборгованість зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку, 93,80 грн заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування. Разом із тим, через невиконання відповідачем грошового зобов`язання просить застосувати до спірних правовідносин ст. 625 ЦПК України та стягнути за спірний період 3% річних у сумі 376,19 грн та інфляційні втрати у сумі 1032,40 грн. Окрім цього, просить вирішити питання про розподіл судових витрат, згідно з ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідачем подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Позов визнає частково у розмірі 4522,85 грн. Наводить аргументи про те, що позивачем було проведено коригування суми заборгованості шляхом її збільшення на 12128,80 грн, без будь-яких правових підстав та, на переконання позивача, на підставі показників лічильника встановленій у квартирі відповідача, які 13.03.2018 були визнані непридатними З цього приводу відповідач звертався із заявами до позивача, однак жодної обґрунтованої відповіді не тримав. Наводить доводи про те, що обчислення споживання холодної води у квартирі, яка не обладнана лічильником холодної води, виходячи із кількості зареєстрованих осіб (5 осіб), норм споживання та становить у розмірі 4522,85 грн, що відображено у розрахунку заборгованості позивача та у цій частині визнається відповідачем. У зв`язку із наведеним просить відмовити у застосуванні ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин. Позивачем подано до суду письмові пояснення на відзив. Наводить аргументи про те, що у квартирі [ADDRESS] встановлено квартирний засіб обліку води та нарахування за послуги з централізованого водопостачання та відведення проводяться згідно з показників приладі обліку води. На підставі заяви відповідача, показників лічильника було здійснено коригування у сумі 12128,80 грн. разом із тим, позивачем винесено припис-попередження про проведення повірки непридатних лічильників та направлено копію акту відповідачу. У зв`язку із запровадження в Україні карантинних заходів, було унеможливлено здійснення контрольного зняття показань з приладу обліку, з огляд на що по особовому рахунку нарахування здійснювалось за середньодобовою витратою, адже нарахування за Правилами № 630 буде значно більшим. Заборгованість виникла внаслідок систематичного невиконання відповідачем обов`язку з оплати отриманих послуг з водопостачання та водовідведення, які надавались вчасно та у повному обсязі. Просить позов задовольнити. 24 грудня 2021 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просить такий задовольнити з підстав викладених у заявах по суті. У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позву та просить у такому відмовити з підстав викладених у відзиві на позов. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, 01.10.2016 між сторонами укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою - [ADDRESS] (далі - договір-1). Отже, [PERSON] є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення, постачання яких здійснює ПАТ «АК «Київводоканал». Судом встановлено, що 26.04.2014 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» № 1198 від 10.04.2014 року, яким внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який доповнено новими частинами. Статтю 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» доповнено п. 5, яким визначено, що виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. 31 травня 2021 року на офіційному веб-сайті позивача опубліковано повідомлення щодо публічного договору (оферти) про надання Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) (далі -договір-2). Повідомленням визначено, що індивідуальні споживачі у багатоквартирному житловому будинку, що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення, вважаються такими, що ознайомлені, погоджуються та приєднуються до умов Договору. У відповідності до п. 1.1 договору-2 ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується надавати споживачеві послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (далі - послуги), а споживач зобов`язується оплачувати надані послуги за встановленими тарифами, у порядку строки та на умовах, що передбачені договором. Пункти 1, 10 п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дають визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Як вбачається зі змісту ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. За приписами ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Статтею 322 ЦК України передбачено обов`язок власника утримувати майно, що йому належить. Згідно зі ст. 162 ЖК України власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язанні оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Із наданої ПрАТ АТ «Київводоканал» копії розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з червня 2019 року по жовтень 2021 року за адресою - [ADDRESS] становить у розмірі 17546,39 грн /а.с. 24/. Відповідачем частково заперечується розмір заборгованості виходячи з обставин невірного коригування суми заборгованості у бік збільшення на суму 12128,80 грн у березні 2021 року, адже лічильник засобу обліку води у квартирі відповідача був непридатним, що підтверджено актом від 13.03.2018. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] встановлено прилади обліку холодної води, що підтверджено актом обстеження від 26 лютого 2018 року СВП «Київське теплові мережі» ПАТ «Київенерго». Акт підписано представниками товариства та відповідачем. 13 березня 2018 року СВП «Київське теплові мережі» ПАТ «Київенерго» складено акт про встановлення пломб на запірній арматурі на підставі заяви від 01.01.2018. Акт підписано представниками товариства та відповідачем. Відповідно до листа позивача від 13.05.2021 № 5783/8/8/02-21 наданого як відповідь на звернення відповідача убачається наступне. Облік послуг з централізованого постачання холодної води , водовідведення холодної води проводиться за показниками квартирних приладів обліку води та здійснено донарахування на суму 12128,80 грн. Під час обстеження приладів обліку води вашої квартири було складено припис-попередження від 17.03.2021 про необхідність проведення їх метрологічної повірки або заміни у термін до 17.04.2021. У разі невиконання припису-попередження лічильник холодної води буде знято з обліку. Нарахування за послуги будуть проводитись, як для квартири, яка не обладнана лічильником холодної води. Отже, відповідач стверджує, що донарахування суми 12128,80 грн здійснено за показниками лічильника на холодну воду, який станом на березень 2018 року був у непридатному стані. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам. Згідно з п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, які діяли станом на момент спірних правовідносин, (далі - Правила) у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загально-будинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Відповідно до вимог пункту 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Відповідно до підпункту 4 пункту 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Кабінетом Міністрів України від 21.01.2005 № 630, контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж є зобов`язанням виконавця (суб`єкта господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору). Отже, усі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці. Попри те, у період з червня 2019 року по березня 2021 року (момент проведення коригування суми заборгованості за житлово-комунальні послуги) виконавцем послуг (позивачем) не здійснено ані повірку лічильника, ані його ремонт, адже такий був несправним станом на березень 2018 року та періодична повірка лічильника є обов`язком виконавця послуг, а тому не повідомлення споживачем позивача про таку невправність не може бути безумовною підставою для нарахування вартості послуг згідно даних показників засобу обліку, а тому доводи з цього питання із сторони позивача суд оцінює критично та не бере до уваги. Попри такі дії, позивачем натомість донараховано спірну суму 12128,80 грн за показниками несправного лічильника та під час обстеження приладів обліку води вашої квартири було складено припис-попередження від 17.03.2021 про необхідність проведення їх метрологічної повірки або заміни у термін до 17.04.2021. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що квартира відповідача у спірний період була обладнана повіреними квартирними засобами обліку і показники надавалась згідно з його даних, а відтак суду прийшов до переконання про те, що донарахована сума заборгованості за послуги з постачання холодного водопостачання та водовідведення згідно з показаннями квартирних лічильників здійснено неправомірно, за показниками несправного засобу обліку наданих послуг. У зв`язку із наведеним суд прийшов до переконання про те, що розмір заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за період з червня 2019 року по лютий 2021 року та за період з липня 2021 року по жовтень 2021 року становить у розмірі 4522,85 грн, яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача /а.с. 24/. Дана сума заборгованості підтверджено розрахункам позивача, приймається судом до уваги як обчислена правильно, визнається відповідачем, а відтак не підлягає доказуванню. Щодо стягнення заборгованості у розмірі 85,12 грн - заборгованість зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку, 93,80 грн заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування, суд прийшов до переконання про те, що розміри плати за послуги погоджено сторонами у договорі-2 (п.п. 6, 7), будь-яких заперечень із сторони відповідач щодо розміру плати не встановлено, а відтак такі умови договру-2 підлягають виконанню його сторонами ,а тмоу з відповідача на коирсть позивача необхідно стягнути вказані заборгованості зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку та з внесення плати за абонентське обслуговування. Однак враховуючи, що боржником прострочено зобов`язання, застосуванню підлягають норми закону про відповідальність за прострочення грошового зобов`язання, про що позивачем зазначено у позові та позовних вимогах. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 цієї статті). У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, який у силу ч.4 ст.264 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що відповідач взятих на себе зобов`язань належним чином не виконав, прострочив виконання грошового зобов`язання, а тому позовна вимога позивача про стягнення з відповідача на користь позивача за спожиті послуги за період з червня 2019 року по лютий 2021 року та з липня 2021 року по жовтень 2021 року інфляційні втрати у розмірі 293,01 грн та 3% річних у розмірі 206,40 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи із сум заборгованості. Інші доводи позивача суд надав оцінку у сукупності із наявними у справі доказами, однак такі не вплинули на правильність висновків суду. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що позов необхідно задовольнити частково. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 2270,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 616,99 грн.

Outcome: partial