Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

В червні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вона, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 березня 2023 року у Білоцерківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ), актовий запис № 253. Від шлюбу з відповідачем дітей не мають. Причиною звернення до суду слугувало те, що спільне життя з відповідачем не склалось у зв`язку з тим, що вони втратили почуття взаємної поваги та любові, мають різні погляди на життя та життєві цінності, ведення домашнього господарства, між ними постійно, безпідставно виникають сварки та непорозуміння, внаслідок чого, збереження шлюбу та спільне проживання стало неможливе і суперечить їхнім інтересам. На даний час шлюб носить тільки формальний характер, так як вони на даний час не проживають разом як подружжя, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Тому, просила суд розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 08 березня 2023 року у Білоцерківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ), актовий запис № 253. Після розірвання шлюбу повернути прізвище « [PERSON] ». Стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір в розмірі 1 073,60 грн. Розгляд справи просила здійснювати без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує ( а. с. 1-3 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.06.2023 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. ( а. с. 13 ) та матеріали справи передані для розгляду. Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом ( ч. 1 ст. 27 ЦПК України ). Позивач [PERSON] звернулася з позовною заявою до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у відповідності до вимог ч. 2 ст. 28 ЦПК України. Так, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них ( ч. 2 ст. 28 ЦПК України ). З матеріалів справи вбачається, що фактичне місце проживання/перебування [PERSON] , як внутрішньо переміщеної особи є: [ADDRESS] , про що свідчить Довідка від 13.12.2022 р. за № 3248-5002385591 від 13.12.2022 року, видана на ім`я [PERSON] ( а. с. 8 ) та Довідка від 13.12.2022 р. за № 3248-5002385591 від 05.06.2023 року, видана на ім`я [PERSON] ( а. с. 8 ). До того ж, на утриманні [PERSON] є малолітні та неповнолітні діти, що підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвами про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , в яких матір`ю дітей вказана [PERSON] ( а. с. 5, 6 ). Згідно свідоцтва про шлюбу від 08.03.2023 року серії [NUMBER] , виданого у Білоцерківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ), актовий запис № 253 вбачається, що шлюб було укладено між [PERSON] та [PERSON] ( а. с. 4 ). Тобто, [PERSON] , після укладення шлюбу, змінила своє прізвище на [PERSON] . З Довідки від 13.12.2022 р. № 3248-5002385631 від 13.12.2022 року та Довідки від 13.12.2022 р. № 3248-5002385614 від 13.12.2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , фактичне місце проживання/перебування останніх вказано: [ADDRESS] , тобто, разом з матір`ю [PERSON] . Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підсудна Білоцерківському міськрайонному суду Київської області, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 28 ЦПК України. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування ) такої фізичної особи. Оскільки в позовні заяві позивачем зазначалося останнє відоме місце реєстрації та проживання відповідача: [ADDRESS] , то 09 червня 2023 року здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Волинській області ( а. с. 19 ). 11 липня 2023 року за вх. № 30764 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Волинській області щодо зареєстрованого місця проживання ( перебування ) відповідача ( а. с. 18 ). З вказаної інформації вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться. Згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановлено законом порядку місце проживання ( перебування ) фізичної особи - відповідача. Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України ( ч. 10 ст. 187 ЦПК України ). Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна. Ухвалою судді 12 липня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін. Призначено судове засідання у справі на 28 липня 2023 року ( а. с. 21-22 ). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала заяву, отримана судом 28.07.2023 року за вх. № 33457, в якій просила справу за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу розглядати за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечує у разі неявки в судове засідання відповідача. Після розірвання шлюбу, просила змінити прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Судові витрати просила залишити за нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надала про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове оголошення ( а. с. 24 ), яке було здійснено на підставі ст. 128 ЦПК України, враховуючи вимоги ч. 10 ст. 187 ЦПК України. Тому, суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог Цивільно-процесуального кодексу України відповідач був належним чином повідомленими про дату, час та місце слухання справи та завчасно. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників судового розгляду, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надав відзиву і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Ухвалою суду від 28.07.2023 року постановлено провести розгляд даної цивільної справи в заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 08 березня 2023 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ), про що в Книзі реєстрації шлюбів 08.03.2023 року зроблено відповідний актовий запис за № 253, прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб, Серія [NUMBER] , виданого 08 березня 2023 року Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) ( а. с. 4 ). З матеріалів справи убачається, що подружжя від даного шлюбу спільних дітей не мають. Встановлено, що спільне життя у подружжя не склалося, сім`я фактично розпалася, шлюб існує формально. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подружжя на даний час проживає окремо один від одного, не ведуть спільного господарства, шлюбних стосунків не підтримують. Подружжя втратило почуття взаємної поваги та любові. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 1 СК України, завданням Сімейного кодексу України є зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб. Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 1 цього Кодексу, завданням Сімейного кодексу України є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 2 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, як в позовній заяві в її прохальній частині, так і в заяві про розгляд справи за її відсутності, позивач [PERSON] просила суд після розірвання шлюбу, змінити прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки, спільне життя у подружжя не склалось, шлюб існує формально, у подружжя зникли почуття взаємної любові та поваги, подружжя не ведуть спільне господарство, шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо один від одного, шлюб суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що родина фактично розпалась та її поновлення неможливе, у зв`язку з чим, шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. При зверненні до суду з даним позовом, позивач сплатила судові витрати в розмірі 1 703,60 грн., понесення яких документально підтверджено наявною в матеріалах справи квитанцією про сплату від 08.06.2023 року ( а. с. 12 ). Однак, як звертаючись до суду з заявою 28.07.2023 року про розгляд справи у її відсутність, позивач [PERSON] просила суд судові витрати залишити за нею. Тому, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про можливість віднесення судових витрат за рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved