Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-07 00:00:00

07 квітня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вони з відповідачем 18 червня 2010 року зареєстрували шлюб, мають дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , шлюбні відносини припинили в травні 2021 року із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на шлюб та сім`ю. Вважає, що сім`я розпалась остаточно, примирення неможливе. Просила шлюб розірвати, залишити їй прізвище « [PERSON] », місце проживання дітей визначити з нею та стягнути з відповідача судовий збір. Ухвалою судді від 12 квітня 2023 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Суд, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя - кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Установлено, що сторони 18 червня 2010 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 109, мають дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . З травня 2021 року сторони не підтримують шлюбні відносини із-за відсутності взаєморозуміння, різних характерів та поглядів на сімейні відносини та обов`язки, що призвело до втрати почуттів поваги та любові і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час, ніхто з них не приймав мір для поновлення сім`ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них та інтересам їх дітей, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати, залишити позивачу прізвище « [PERSON] » та визначити місце проживання дітей з матір`ю. Оскільки позов задоволено, то в відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 073 грн. 60 коп., що підтверджено документально.

Outcome: approved