Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-23 00:00:00

У провадженні Подільського районного суду міста Києва перебавала цивільна справа за позовом Київської міської ради (надалі за текстом - позивач) до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач 1), державного реєстратора управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Баліна Павла Павловича (надалі за текстом - відповідач 2), третя особа гаражний кооператив «Вікторія» (надалі за текстом - ГК «Вікторія»), про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права приватної власності, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан. 10.07.2023 до суду від відповідача 1 надійшла заява про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 10.07.2023 позов залишено без задоволення, призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 20.07.2023 та надано строк до 17.07.2023 для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат. 18.07.2023 до суду від відповідача 1 надійшла заява про розмір понесених судових витрат. 19.07.2023 до суду від відповідача 1 надійшло клопотання про продовження строку та прийняття заяви про розмір понесених судових витрат. 19.07.2023 до суду від позивача надійшли заперечення на вказану заяву. У судове засідання 24.07.2023 прибули представники позивача та відповідача, представники інших учасників судової справи у підготовче судове засідання не прибули. Представник відповідача 1 підтримав клопотання про продовження строку та прийняття заяви про розмір понесених судових витрат, проти задоволення якого заперечив представник позивача. Розглянувши вказане клопотання, суд зазначає наступне. Так, клопотання обгрунтовано тим, що представник відповідача 1 під час подання до суду заяви про розмір понесених судових витрат помилково направив заяву лише позивачу, що помітив лише 18.07.2023 і того ж дня направив заяву до суду. Відповідач 1 зазначає, що він був впевнений у тому що заява була надіслана до суду вчасно, адже у статусі заяви було написано «Надіслано». Відтак, заявник, серед іншого, просить суд продовжити строк на подання заяви про розмір понесених судових витрат до 19.07.2023. У відповідності до ч. 2 ст. 127 ЦПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Судом було встановлено відповідачу 1 строк на подання доказів до 17.07.2023, отже оскільки заява про розмір розмір понесених судових витрат була подана 18.07.2023, відповідачем 1 було пропущено строк на подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу. Частиною 2 ст. 126 ЦПК України визначено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, оскільки клопотання про продовження строку та прийняття заяви про розмір понесених судових витрат подано після закінчення процесуального строку, Суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу, якою залишив без розгляду вказане клопотання. Представник відповідача 1 підтримав заяву про розмір понесених судових витрат, проти задоволення якої заперечив представник позивача. Розглянувши вказану заяву, суд зазначає наступне. Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Таким чином, наведені процесуальні норми вказують на те, що обов`язку суду щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу передує подання стороною відповідної заяви. Водночас, докази на підтвердження розміру витрат сторони на професійну правничу допомогу можуть бути подані у такому порядку: 1) докази можуть бути подані до закінчення судових дебатів у справі; 2) або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву. Наведені вище положення ЦПК України у сукупності дають підстави дійти висновку про те, що сторона спору має обов`язок заявити про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та подати докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Такий обов`язок сторони чітко визначено у статтях 134, 141, 246 ЦПК України. Водночас положення частини восьмої статті 141 ЦПК України підлягають застосуванню судом під час дослідження обставин стосовно дотримання стороною порядку та строків подання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, і у разі дотримання стороною цих вимог, суд здійснює розподіл судових витрат. У разі не дотримання стороною порядку та строків на подання таких доказів суд залишає таку заяву без розгляду. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 06.02.2024 у справі № 910/9714/22. Як встановлено судом, відповідач 1 звернувся до суду з заявою про розмір понесених судових витрат з пропуском встановленого судом строку. Частиною 2 ст. 126 ЦПК України визначено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, оскільки заява про розмір понесених судових витрат подана після закінчення процесуального строку, Суд залишає без розгляду вказану заяву та додані до неї документи. Розглянувши заяву відповідача 1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до Ордеру на надання правничої (правової) допомоги АІ№1422013 від 07.07.2023 адвокат Корнієнко О.О. надає правову допомогу відповідачу 1. Однак, в матеріалах справи відсутні докази надання та понесення (оплати) наданої правничої допомоги, а відтак, суд відмовляє у стягненні витрат на професійну правничу допомогу з позивача на користь відповідача 1.

Outcome: dismissed