Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Красноградського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований 15 липня 2017 року Красноградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №78. В обґрунтування вимог зазначила, що причиною подачі позову полягає у тому, що у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаємопорозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Разом вони не проживають з 2019 року. Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 29 травня 2023 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було направлено на розгляд до Нововодолазького районного суду Харківської області. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, до позовної заяви додала заяву, відповідно до якої просила розглянути справу за її відсутності та не проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, з клопотанням про відкладення судового засідання не звертався. Зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 15 липня 2017 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, зареєстрований Красноградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №78 та видані свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] ». Судом було встановлено, що подружжя шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільних дітей не мають. Згідно зі ст. 51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно\~до ст.\~24\~ Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. За приписами\~ч.\~3,\~4\~ст. 56\~ Сімейного\~кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюб припиняється\~внаслідок його\~розірвання (ч.\~2\~ст. 56 СК України). Частиною 1\~ст.\~110\~ Сімейного\~кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі\~ст.\~112\~ Сімейного\~кодексу України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У пункті 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня\~2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~судам роз`яснено, що проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, при дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде протирічити інтересам чоловіка та дружини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Ураховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України та небажання сторін відновити сімейні відносини, суд вважає за необхідне позов задовольнити. За положеннями ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Позивач [PERSON] у позовній заяві просила змінити прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Згідно зі ст.113 Сімейного кодексу України - особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та

Outcome: approved