Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

У квітні 2023 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачкою. Позов мотивовано тим, що сторони уклали шлюб 16\~жовтня 1993 року, спільних дітей не мають. Сторони спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів, у них різні погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння. Причиною розлучення є те, що подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12\~травня 2023\~року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного\~ позовного провадження за наявними в справі матеріалами без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачка отримала копію позовної заяви з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення; відзиву на позов не подала, із заявами до суду не зверталася. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно із ч. 5 ст.\~279\~ЦПК\~України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Відповідно до положень ст.\~24\~Сімейного\~кодексу\~України (далі \~СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Згідно із ч. 3 та 4\~ст.\~56\~СК\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами ст.\~112\~СК\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 16 жовтня 1993 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 499. За твердженням позивача, і це не спростовано відповідачкою, сторони не мають спільних дітей, спільного господарства не ведуть. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим; причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати шлюбні відносини сторони наміру не мають. Разом з цим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.\~141\~ЦПК\~України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову до суду.

Outcome: approved