Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

У листопаді 2022 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 19 листопада 2022 року і до досягнення дочкою повноліття; аліменти за минулий період з 25 квітня 2017 року по 18 листопада 2022 року, додаткові витрати в розмірі 65 418, 81, додаткові витрати на лікування в розмірі 2000,00 грн щомісячно. Позовні вимоги мотивувала тим, що 03.03.2007 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, в якому народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 11.12.2017 по справі №643/11958/17 шлюб між сторонами розірвано. Позивач зазначає, що відповідач ухиляється від покладеного на нього ст.180 СК України обов`язку утримувати свою дитину, зокрема, відмовляється добровільно надавати кошти на її утримання, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів, у дитини є інвалідність, тому їй необхідно кожного місяця проходити медичне обстеження, купувати ліки. Єдине джерело доходу позивачки - соціальні виплати, які виплачуються на дитину-інваліда [PERSON] . На утриманні позивачки знаходиться її син [PERSON] , [INFO] , від другого шлюбу, батько якого через стан здоров`я не може працювати та забезпечувати сім`ю. Позивачка зауважує, що відповідач працює, має нерухоме майно, має задовільний стан здоров`я, не має інших неповнолітніх дітей та утриманців, та має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини. Крім того, позивач зазначає, що 25.04.2017 відповідач залишив позивачку з дочкою та пішов із орендованого будинку жити окремо, коштів на утримання дитини не надавав. Позивач зверталася до відповідача про добровільну сплату аліментів на спільну дитину, останній лише обіцяв сплачувати аліменти. Позивачка вживала заходи щодо отримання аліментів: телефонувала йому та просила надати кошти на утримання дочки. У зв`язку із частими переїздами відповідача до інших міст, зміною місця проживання, у позивачки не було можливості з ним зустрітися, відповідач не хотів бачитися з нею та не повідомляв своє місце знаходження, тому просила стягнути аліменти на утримання дочки за минулий період з 25.04.2017 по 17.11.2022. Також позивач зазначає, що у дочки сторін [PERSON] наявне захворювання, в зв`язку з яким вона потребує постійного коштовного лікування, придбання медичних препаратів. Позивачка має право на державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю до 18 років [PERSON] . Позивачка понесла додаткові витрати на укріплення здоров`я дочки [PERSON] та його зміцнення, підтримання, догляд за дитиною на загальну суму 65 418,81 грн з 2017 по 2022 р.р., що підтверджується чеками, медичною документацією. Оскільки дочка сторін [PERSON] є дитиною-інвалідом, кожного місяця потребує лікування та обстеження у лікарів, їй необхідно додаткові витрати в сумі 2000 грн щомісяця, які підлягають стягненню з відповідача. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 21.02.2023 матеріали позовної заяви передані для розгляду до Московського районного суду м.Харкова. 12.04.2023 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав в частині стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 19 листопада 2022 року і до досягнення дочкою повноліття та стягнення аліментів за минулий період з 25 квітня 2017 року по 18 листопада 2022 року; не визнав позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат в розмірі 65 418, 81, додаткових витрат на лікування в розмірі 2000,00 грн щомісячно. У судовому засіданні відповідач пояснив, що не має доходу, не має утриманців, має задовільний стан здоров`я. Також повідомив, що змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. З 03.03.2007 сторони у справі перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11.12.2017, справа №643/11958/17 (том 1 а.с.18-19). Під час перебування у шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (том 1 а.с.15). Дочка сторін [PERSON] є ученицею 9-Г класу Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №122 Харківської міської ради, виховується матір`ю та вітчимом, які приділяють належну увагу навчанню дочки, що підтверджується характеристикою зі школи (том 1 а.с.32). Відповідно до медичного висновку №43 від 01.06.2022 КНП «Дрогобицька міська поліклініка» у [PERSON] , [INFO] , наявне захворювання відповідає розділу ХІІ п.1 п.п. 1.19 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей інвалідів віком до 16 років, висновок дійсний до 01.06.2024 (том 2 а.с.20-21). [PERSON] призначена державна соціальна допомога як дитині з інвалідністю, що підтверджується копією посвідчення серія [NUMBER] (том 2 а.с.22). Позивачка має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є [PERSON] (том 2 а.с.23). Відповідач є співвласником (1/2 частини) квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.2009 (том 2 а.с.38-39). Крім того, позивачкою надано велика кількість медичної документації щодо стану здоров`я [PERSON] , яка підтверджує неодноразові звернення останньої до лікарів для проходження лікування, медичних обстежень та лабораторних досліджень, що підтверджує наявність захворювання у дочки сторін та необхідність лікування (том 1 а.с.33-200). Позивачем надано копію рішення суду від 09.11.2017 у справі №643/11945/17, яким стягнуто аліменти та додаткові витрати з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини (том 2 а.с.43-44), яке не містить інформацію щодо предмета доказування, а тому судом до уваги не береться як неналежний доказ (ст.77 ЦПК України). Також суд не бере до уваги роздруківку з телефону, оскільки надана позивачем переписка з відповідачем мала місце, що підтвердив відповідач, проте не містить відомостей щодо предмета доказування (том 2 а.с.25-37). Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Факт проживання дитини з позивачкою відповідачем не спростовано. При визначенні розміру аліментів судом враховані обставини, передбачені ч.1 ст.182 СК України. Відповідачем не надано жодних відомостей щодо незадовільного стану його здоров'я, наявності хронічних захворювань, інвалідності, наявності у нього інших дітей, непрацездатних батьків, інших обставин, що могли би вплинути на розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання доньки. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня подання заяви (21.11.2022) і до досягнення дитиною повноліття. Згідно із ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Відповідач визнав вимоги позивачки щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно за минулий період з 25 квітня 2017 року по 18 листопада 2022 року, тому суд задовольняє цю вимогу позивача. Крім того, позивачем заявлена позовна вимога про стягнення додаткових витрат в сумі 65 418, 81 грн та додаткових витрат на лікування в розмірі 2000,00 грн щомісячно. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як установлено судом, дочка сторін [PERSON] хворіє, неодноразово проходила лікування та медичні обстеження, є дитиною з інвалідністю. Також встановлено, що з врахуванням наявності у дитині хвороб, остання потребує постійного лікування та медичного обстеження. З наданих суду платіжних документів позивачем доведено понесення витрат у сумі 48 520,98 грн (том 1 а.с.201-214,228-229, 231, 236-241, 243-244, 247-248, том 2 а.с.3-4, 6-14, 16, 18), які є додатковими витратами та не відносяться до основних витрат, які батьки несуть на утримання дитини за рахунок отриманих аліментів, оскільки останні викликані особливими обставинами - хворобами дитини. При цьому суд не бере до уваги чеки, які є нечитабельними, та з яких неможливо достовірно встановити суму та зміст чеку. Суд зауважує, що благодійні внески не є додатковими витратами на лікування, а тому не підлягають стягненню. Крім того, суд не враховує надані позивачем документи, які свідчать про замовлення послуги та не містять підтвердження здійснення оплати за неї (том 1 а.с.216-228, 230-235, 242, 249-250, том 2 а.с. 1-2, 15, 17). Також не враховано замовлення препаратів (т.2 а.с.5, 19), оскільки їх призначення дитині не підтверджено медичною документацією. З урахуванням статті 141 СК України, яка визначає рівність батьків щодо участі у вихованні дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, та чи проживають вони окремо від дитини, суд задовольняє частково вимоги про стягнення додаткових витрат та стягує з відповідача на користь позивача половину понесених додаткових витрат, пов`язаних із хворобою дочки, у розмірі 24 260,49 грн. Що стосується додаткових витрат, викликаних інвалідністю дитини та потребою у лікуванні та обстеженні у лікарів суд вважає, що медичним висновком встановлено статус дитини - інваліда [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із захворюванням ювенільний ідіопатичний артрит, олігоатрикулярний варіант, що безумовно свідчить про те, що дитина потребує системного та довготривалого лікування. При цьому як вбачається з наданих суду доказів, у зв`язку із наявністю захворювання у [PERSON] їй призначена державна соціальна допомога. При цьому позивачка не позбавлена можливості подати позов про стягнення додаткових витрат з батька після їх фактичного понесення в разі непокриття цих витрат за рахунок державної допомоги. Отже вимоги в частині стягнення додаткових витрат на дитину суд задовольняє частково в розмірі половини фактично понесених позивачем витрат на лікування дитини, в іншій частині відмовляє. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.5,6,7 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Враховуючи те, що позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину звільнена від оплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у сумі 3220,80 грн (1073,60 грн за кожну задоволену позовну вимогу) в частині задоволених позовних вимог; в частині судових витрат за вимогу, у якій суд відмовляє, судовий збір компенсується за рахунок держави.

Outcome: partial