Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що у рішенням ВК СМР № 627 від 20.10.2021 р. ТОВ «КППВ» визначено виробником та виконавцем послуг з постачання теплової енергії в межах території обслуговування, визначеної додатком № 1 до даного рішення, у тому числі, для будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Співвласники багатоквартирного будинку за вказаною адресою не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин у встановлений законодавством, тому у відповідності до ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» з усіма співвласниками вказаного будинку, було автоматично укладено індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. У період існування правовідносин по даній справі тариф на послуги з постачання теплової енергії ТОВ «КППВ» був встановлений рішенням Виконавчого комітету СМР від 19.11.2022 р. № 727 та рішенням Виконавчого комітету СМР від 27.10.2022 р. № 476 на рівні 1352,47 грн. за 1 Гкал (без ПДВ). ТОВ «КППВ» на виконання вимоги ЗУ «Про теплопостачання» та ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» належним чином надавалися відповідачам послуги з постачання теплової енергії. Рішенням ВК СМР від 20.05.2011 р. № 322 АТ «СМНВО» визначено виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в межах території обслуговування, визначеної додатком № 1 до даного рішення, у тому числі для житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . Рішенням ВК СМР від 18.06.2019 р. № 322 ПАТ «Сумське НВО» визначено виробником та виконавцем комунальних послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води у межах території, визначено додатком № 1 до даного рішення, у тому числі для житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Оплата за надані АТ «Сумське НВО» послуги повинна була проводитися відповідачами згідно з тарифами затвердженими рішеннями ВК СМР № 831 від 28.12.2010 р., № 426 від 23.07.2019 р., № 436 від 18.08.2020 р., постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 664 від 13.06.2014 р., № 1171 від 31.03.2015 р., № 1101 від 09.06.2016 р., № 1352 від 04.08.2016 р., № 1392 від 09.11.2017 р. У відповідності до договору відступлення права вимоги № 108/2100069 від 29.11.2021 р. укладеного між АТ «Сумське НВО» та АТ «СМНВО-Інжиніринг» та договору відступлення права вимоги № 8/2100036 від 29.11.2021 р. укладеного АТ «СМНВО-Інжиніринг» та ТОВ «КППВ», АТ «Сумське НВО» відступило на користь АТ «СМНВО-Інжиніринг», а АТ «СМНВО-Інжиніринг» відступило на користь ТОВ «КППВ» право вимоги по оплаті фізичними особами, що проживають у місті Суми, грошових коштів за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії, надані АТ «Сумське НВО» боржникам, перелік яких наведений в Додатку № 1 до цього Договору. Згідно додатку № 1 до договору відступлення права вимоги № 108/2100069 від 29.11.2021 р. укладеного між АТ «Сумське НВО» та АТ «СМНВО-Інжиніринг» та додатку № 1 до договору відступлення права вимоги № 8/2100036 від 29.11.2021 р. укладеного АТ «СМНВО-Інжиніринг» та ТОВ «КППВ», ТОВ «КППВ» набуло права вимоги по оплаті відповідачами грошових коштів за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії, надані АТ «Сумське НВО» на суму 34293 грн. 49 коп. Просить суд: стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 21.03.2017 р. по 23.02.2022 р. у розмірі 34293 грн. 49 коп., заборгованість з абонплати у розмірі 677 грн. 35 коп., 3 % річних у сумі 1680 грн. 92 коп., інфляційні нарахування у сумі 4554 грн. 88 коп.; стягнути з відповідачів на його користь судовий збір у сумі 2147 грн. 20 коп. та витрати на правничу допомогу у сумі 2500 грн. У судове засідання представник позивача ТОВ «Котельня північного промислового вузла» не з`явився, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримав, просив задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися. Суд, заслухавши думки сторін, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 627 від 20.10.2021 р. ТОВ «Котельня північного промислового вузла» визначено виробником та виконавцем послуг з постачання теплової енергії в межах території обслуговування, визначеної додатком № 1 до даного рішення, у тому числі, для будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 20.05.2011 р. № 322 АТ «СМНВО» визначено виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в межах території обслуговування, визначеної додатком № 1 до даного рішення, у тому числі для житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 18.06.2019 р. № 322 ПАТ «Сумське НВО» визначено виробником та виконавцем комунальних послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води у межах території, визначено додатком № 1 до даного рішення, у тому числі для житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Оплата за надані АТ «Сумське НВО» послуги повинна була проводитися відповідачами згідно з тарифами затвердженими рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради № 831 від 28.12.2010 р., № 426 від 23.07.2019 р., № 436 від 18.08.2020 р., постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 664 від 13.06.2014 р., № 1171 від 31.03.2015 р., № 1101 від 09.06.2016 р., № 1352 від 04.08.2016 р., № 1392 від 09.11.2017 р. У відповідності до договору відступлення права вимоги № 108/2100069 від 29.11.2021 р. укладеного між АТ «Сумське НВО» та АТ «СМНВО-Інжиніринг» та договору відступлення права вимоги № 8/2100036 від 29.11.2021 р. укладеного АТ «СМНВО-Інжиніринг» та ТОВ «КППВ», АТ «Сумське НВО» відступило на користь АТ «СМНВО-Інжиніринг», а АТ «СМНВО-Інжиніринг» відступило на користь ТОВ «КППВ» право вимоги по оплаті фізичними особами, що проживають у місті Суми, грошових коштів за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії, надані АТ «Сумське НВО» боржникам, перелік яких наведений в Додатку № 1 до цього Договору. Згідно додатку № 1 до договору відступлення права вимоги № 108/2100069 від 29.11.2021 р. укладеного між АТ «Сумське НВО» та АТ «СМНВО-Інжиніринг» та додатку № 1 до договору відступлення права вимоги № 8/2100036 від 29.11.2021 р. укладеного АТ «СМНВО-Інжиніринг» та ТОВ «КППВ», ТОВ «КППВ» набуло права вимоги по оплаті відповідачами грошових коштів за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії, надані АТ «Сумське НВО». Згідно довідки за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з ст. 322 ЦК України на власника покладено тягар утримання майна: власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Ця стаття зобов`язує власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 року №572 власник квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, передбачені договором або законом. Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1 ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання і тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо втратили свою достовірність і повноту зі плином часу (пункт 51 рішення від 21 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але, враховуючи право позивача згідно з приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк позовної давності було пропущено з поважних причин. Питання щодо поважності причин пропуску позовної давності, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. ТОВ «Котельня північного промислового вузла» не надано суду належних доказів того, що строк позовної давності пропущений з поважних причин. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне в межах загального строку позовної давності стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 21.12.2017 р. по 20.12.2020 р. у сумі 23002 грн. 75 коп. та заборгованість з абонплати у розмірі 677 грн. 35 коп. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів 3 % річних та інфляційних нарахувань суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. З урахуванням викладеного, оскільки відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання, тому зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за період з 21.12.2017 р. по 20.12.2020 р., а також три проценти річних від простроченої суми. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачів на його користь витрат за надання правничої допомоги у сумі 2500 грн., суд зазначає наступне. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд, при визначенні суми відшкодування має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited проти України», заява № 19336/04). Згідно договору № 177 від 27.06.2022 р. ТОВ «Котельня північного промислового вузла» уклала договір з Адвокатським об`єднанням «Група правової допомоги», за умовами якого Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу ТОВ «Котельня північного промислового вузла» за його дорученням на умовах і в порядку, визначених даним Договором, а Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити надану правову допомогу. Відповідно до Додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 27.06.2022 р. визначено калькуляцію розміру адвокатського гонорару за договором про надання правової допомоги, за умовами якого сторони узгодили вартість послуг з надання правової допомоги за кожен вид, одиницю, попередній об`єм, ціну за одиницю та попередню загальну вартість правової допомоги. Згідно рахунку № 61 від 11.05.2023 р. вартість послуг адвоката у даній справі склала 2500 грн. Калькуляція розміру адвокатського гонорару за договором про надання правової допомоги від 27.06.2022 р. та рахунок № 61 від 11.05.2023 р. згідно договору № 177 від 27.06.2022 р., не є безумовними підставами для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі з іншої сторони, оскільки розмір таких витрат має бути не лише доведений та документально обґрунтований, а й бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) , часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання послуг, їх обсяг та ціну позову, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати за правничу допомогу у сумі 500 грн. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідачів на користь позивача підлягає стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1797 грн. 54 коп.

Outcome: partial