Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

08 червня 2023 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», звернулося до суду із позовом до [PERSON] «Про стягнення заборгованості за кредитним договором», на обґрунтування якого позивач зазначив, що між ним та [PERSON] було укладено договір № 457407-KC-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 20.12.2022 року ТОВ «БІЗПОЗИКА» було направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 457407-КС-001 про надання кредиту, яку того ж дня відповідач прийняв на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони, ТОВ «БІЗПОЗИКА» із використанням телекомунікаційної системи було направлено одноразовий ідентифікатор UA-0559 на номер телефону [NUMBER] , вказаний [PERSON] , який було зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті. Таким чином, 20.12.2022 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] було укладено договір № 457407-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до пункту 2.1 договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 20000,00 гривень, на засадах строковості, поворотності, платності (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит (надалі - правила, а разом - договір). Сторонами, відповідно до умов договору кредиту погоджено, що кредит надається строком на 16 тижнів, де першим днем є дата списання коштів з рахунку кредитодавця. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,159575 процентів за кожен день користування кредитом. Сторонами в пункті 3.2.3 договору кредиту, погоджено «Графік платежів», відповідно до котрого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 20000,00 гривень шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (яка ним вказана при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів. Приналежність відповідачу банківської картки № [NUMBER] , на яку перераховувались кредитні кошти підтверджується скріншотом з системи Privat24. До теперішнього часу боржник лише частково сплатив заборгованість за договором № 457407-KC-001 про надання кредиту, розрахунок та розмір якої зазначені у розрахунку заборгованості. Отже, [PERSON] своїми діями допустив порушення зобов`язання, в наслідок чого, станом на 22.05.2023 року утворилася заборгованість в розмірі 5951,49 гривень, яка складається з: - суми прострочених платежів по тілу кредиту - 2003,12 гривень, - суми прострочених платежів по процентах - 2719,57 гривень, суми прострочених платежів за комісією - 1228,80 гривень. Тому, просили стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № 457407-KC-001 від 20.12.2022 року в сумі 5951,49 гривень, а також покласти судові витрати на відповідача (а. с. 1 - 5). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області, постановленою 06.06.2023 року у складі судді Мащенко С. В., позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі (а. с. 52 - 56). Представник позивача Духота І. В. що діє на підставі довіреності, виданої 14.11.2022 року директором ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» Гайворонською М., зі строком дії до 14.11.2023 року, у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомив, й звернувся до суду в позовній заяві з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а. с. 4 зворот, 45, 67, 69). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності не надав (а. с. 67, 68). Відповідно до змісту частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, а згідно частини 3 статті 211 цього ж кодексу особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у представника позивача свідчить його відповідна заява. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі, яка відповідно до приписів статті 9 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (із змінами та доповненнями) є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІV від 23.02.2006 року (із змінами та доповненнями) обумовлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Отже, Європейський суд з прав людини у пунктах 39 - 41 свого Рішення від 08.11.2005 року у справі «Стрижак проти України» (заява № 72269/01) констатував наявність у заявника права надавати свої аргументи під час публічного слухання справи, недотримання якого було кваліфіковано як порушення частини 1 статті 6 Конвенції. За таких обставин, беручи до уваги те, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами, що не з`явились, їх процесуальних прав на безпосередню участь у розгляді справи в суді, ураховуючи те, що підстав для визнання необхідним давання ними особистих пояснень не має, й відповідач повторно не з`явився у судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності. Крім того, відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішив можливим справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечував позивач. Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які сторона позивача посилались як на підставу своїх вимог, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд - у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади, та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо. При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів. Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом. Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому справа перебувала на розгляді судді належного суду. Крім того, згідно з приписами частини 1 та 2 статті 274 Цивільного процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи, справи, що виникають з трудових правовідносин, а також будь-які інші справи, віднесені до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині 4 цієї норми права, а саме: 1)тих, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2)щодо спадкування; 3)щодо приватизації державного житлового фонду; 4)щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5)в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6)інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини. При цьому частина 6 статті 19 зазначеного цивільного процесуального кодифікованого закону України визначає, що малозначними справами є: -справи, у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; -справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З огляду на предмет позову та згідно з приписами пункту 1 частини 1 статті 274 й пункту 1 частини 6 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до змісту частини 1 статті 279 цього ж кодифікованого акту України розгляд справи здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними в главі 10 вказаного кодексу України. Також, суд на підставі приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до припису частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 цивільного процесуального кодифікованого закону України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Одночасно із цим, згідно частини 2 статті 77 та частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 457407-КС-001, виконаним на 22.05.2023 року убачається що поточна заборгованість [PERSON] складає 5951,49 гривень, та складається з: - суми прострочених платежів по тілу кредиту - 2003,12 гривень, - суми прострочених платежів по процентах - 2719,57 гривень, суми прострочених платежів за комісією - 1228,80 гривень (а. с. 7 - 8). На підставі пунктів 2.1, 2.3, 2.4, 2.5, 2.7 Договору № 457407-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), укладеного 20.12.2022 року в місті Києві між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] , кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 20000,00 гривень, на засадах строковості, повторності та платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту, в порядку та на умовах визначених договором та правилами надання споживчих кредитів. Термін дії договору до 11.04.2023 року, строк кредиту 16 тижнів, зі стандартною процентною ставкою - 2,00000000 в день, зниженою процентною ставкою - 1,5957500 в день, із визначенням розміру комісії в сумі 3000,00 гривень. При цьому зазначено, що кредитодавець зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня укладення договору надати позичальнику грошові кошти шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок позичальника. У разі погашення кредиту, згідно погодженого сторонами графіку, то зобов`язання позичальника по сплаті процентної ставки розраховуються за зниженою процентною ставкою, а у разі прострочення виконання зобов`язання на сім та більше діб - застосовуються правила стандартної процентної ставки. Крім того, позичальник має право повністю або частково достроково повернути кредит, без будь якої додаткової плати, а також впродовж 14 календарних днів відмовитися від договору. При цьому, пунктом 4.2.3 встановлено обов`язок позичальника повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором. Пунктом 6.3 договору закріплено право кредитодавця нарахувати штраф за прострочення позичальником сплати чергового платежу, за кожний випадок такого порушення. Договір набирає чинності з моменту його підписання, і діє до дати вказаної в пункті 2.7 договору. Договір може бути змінено або припинено за взаємною згодою сторін. Укладений договір, всі додатки та додаткові угоди до нього становлять один правочин, та мають тлумачитись і застосовуватись як один і той самий юридичний документ. Пунктом 7.11 договору визначено порядок створення та накладення електронних підписів сторонами: спочатку підписує позичальник із використанням одноразового ідентифікатора, який генерується та надсилається на фінансовий номер позичальника кредитодавцем, потім договір підписує уповноважений представник кредитодавця кваліфікованим електронним підписом з кваліфікованою позначкою часу. З розділу 8 реквізити та підписи сторін, убачається що [PERSON] підписав кредитний договір за допомогою одноразового ідентифікатора UA-0559, отриманого ним на мобільний телефон № [NUMBER] 20.12.2022 року о 19:17:58 годин, а з боку сторони кредитодаця - договор підписано кваліфікаційним електронним підписом директора управління аналізу ризиків Горбанем О. О. 20.12.2022 року о 19:17:59 годин(а. с. 9 - 14). Крім того, в матеріалах справи наявна пропозиція (оферта) укласти договір № 457407-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), та прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір № 457407-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), датовані 20.12.2022 року (а. с. 16 - 19, 20 - 24). З візуальної форми послідовності дій клієнта [PERSON] та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 457407-КС-001 від 20.12.2022 року в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті www.my.bizpozyka.com, убачається що: - 20.12.2022 року о 18:58:10 годин був здійснений клієнтом вхід в особистий кабінет за допомогою номеру телефону; - 20.12.2022 року о 18:58:12 годин товариством була здійснена перевірка статусу клієнта; - 20.12.2022 року о 19:14:38 годин клієнт надав необхідну інформацію для формування товариством належної пропозиції; - 20.12.2022 року о 19:14:38 годин товариством було надано клієнту паспорт споживчого кредиту для ознайомлення та підписання; - 20.12.2022 року о 19:14:39 годин товариством направлено клієнту на номер телефону смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором UA-4425 для підписання паспорту споживчого кредиту та інформаційного повідомлення про отримання згоди від третіх осіб на передачу та обробку їх персональних даних; - 20.12.2022 року о 19:15:52 годин клієнт ознайомився та підписав одноразовим ідентифікатором UA-4425 паспорт споживчого кредиту та інформаційне повідомлення про отримання згоди від третіх осіб на передачу та обробку їх персональних даних; - 20.12.2022 року о 19:15:58 годин товариство направило клієнту індивідуальну оферту, яка містила істотні умови договору; - 20.12.2022 року о 19:17:33 годин товариством був відправлений клієнту одноразовий ідентифікатор UA-0559 для підписання договору; - 20.12.2022 року о 19:17:40 годин клієнтом був направлений запит на відправку шаблону акцепту; - 20.12.2022 року о 19:18:06 годин відбулося підписання договору клієнтом шляхом використання одноразового ідентифікатора; - підписання договору кваліфікованим електронним підписом відповідальної особи товариства; - 20.12.2022 року о 19:18:10 годин було сформоване інформаційне повідомлення про успішне підписання договору; -20.12.2022 року о 19:18:12 годин відбулася відправка документів на електронну пошту клієнта; - 20.12.2022 року о 19:18:15 відбулося відображення документів у особистому кабінеті клієнта (а. с. 25). Відповідно до анкети клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи) сформованої 22.05.2023 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , громадянин України (паспорт серії [NUMBER] виданий Нововодолазьким РВ УМВС України в Харківській області), має реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрований та проживає за адресом: [ADDRESS] ,- та 20.12.2022 року отримав кредит в сумі 20000,00 гривень на банківську картку № [NUMBER] , мобільний телефон № [NUMBER] (а. с. 26). З квитанції № 541922762 від 20.12.2022 року убачається що о 19 годині 23 хвилини ТОВ «БІЗПОЗИКА» перерахувала на картковий рахунок № [NUMBER] 20000,00 гривень, із зазначенням призначення платежу «Перерахування коштів [PERSON] , ІПН [NUMBER] згідно до кредитного договору № 457407-КС-001 від 20.12.2022 року Без ПДВ» (а. с. 27). Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», затвердженими наказом директора Крупела А. М. № 25-ОД від 03.11.2021 року, зокрема пунктом 3.1.1. обумовлено що після отримання заявником від кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання кредиту в особистому кабінеті заявника розміщається оферта, яка є пропозицією в розумінні частині 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Після отримання оферти заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор. У випадку відмови від укладення заявником договору чи не підписання його шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, оферта вважається не акцептованою Заявником і втрачає силу (пункти 3.1.2, 3.1.3 Правил). Згідно з пунктом 4.4.4. правил позичальник підтверджує, що вказаний позичальником (з метою отримання кредиту) поточний (картковий) рахунок № [NUMBER] належить саме йому і треті особи не мають до нього доступу (а. с. 32 - 42). Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи, виданим НАЦІОНАЛЬНОЮ КОМІСІЄЮ, ЩО ЗДІЙСНЮЄ ДЕРЖАВНЕ РЕГУЛЮВАННЯ У СФЕРІ РИНКІВ ФІНАНСОВИХ ПОСЛУГ 25.05.2020 року членом нацкомфінпослуг Максимчуком О., убачається що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (скорочене найменування ТОВ «БІЗПОЗИКА») зареєстроване як фінансова установа відповідно до розпорядження комісії № 961 від 06.04.2017 року, реєстраційний № 13103600, свідоцтво серії ФК № 880 від 06.04.2017 року, код фінансової установи 13 (а. с. 43). Відповідно до Виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА», ідентифікаційний код юридичної особи 41084239, зареєстроване з 17.01.2017 року та має запис в реєстрі під № 1000701070101066830 (а. с. 44). Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 року (із змінами та доповненнями). З огляду на положення частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України укладена між сторонами угода визнається правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що визначеною статтею 204 вказаного кодексу України регламентована презумпція правомірності правочину. Так, відповідно до наведеної норми права правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Жодних судових рішень про визнання укладеного між сторонами правочину недійсним або встановлення його нікчемним суду не надано. Норми права, що містяться у положеннях частини 2 та 4 статті 202 Цивільного кодексу України передбачають, що двосторонні правочини є договорами, в яких погоджена дія двох або більше сторін. У свою чергу, положення частини 1 та 2 статті 11 цивільного кодифікованого закону України визначають у якості однієї з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків договори та інші правочини. Частиною 1 статті 14 вказаного нормативно-правового документа обумовлено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» № № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (зі змінами та доповненнями), визначено що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 вищезазначеного законодавчого акту обумовлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (частина 3 вказаної статті). Приписи статті 1054 Цивільного кодексу України передбачають, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац 2 частини 2 статті 639 Цивільного кодексу України, передбачає що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Згідно зі статтею 525 цивільного кодифікованого закону України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами статті 530 вищезазначеного нормативно-правового акту України, обумовлено що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 610 цивільного кодифікованого закону України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Приписами статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 625 цивільного кодифікованого акту України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. З огляду на частину 1 статті 629 Цивільного кодексу України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. Крім того, укладені договори є підставою виникнення між сторонами зобов`язань, тобто правовідносин, в яких одна сторона /боржник/ зобов`язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку /стаття 509 Цивільного кодексу України/. Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені положеннями статті 611 Цивільного кодексу України. Таким чином, у зв`язку із тим, що відповідач є винним у порушенні виконання зобов`язання, тому саме з нього на користь позивача слід стягнути борг в межах заявлених позивачем вимог в сумі 5951,49 гривень. Задовольняючи позов ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] «Про стягнення заборгованості за кредитним договором», суд вважає за необхідне вирішити згідно з підпунктом 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України й питання про розподіл між сторонами у справі судових витрат. Так, відповідно до вимог частини 1 та 2 статті 141 зазначеного цивільного процесуального кодифікованого закону України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тоді як інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приписи частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України передбачають, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким законом є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.11.2011 року (із змінами та доповненнями), який встановлює правові засади справляння, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та його повернення. Положеннями статті 1 зазначеного Закону визначено, що судовий збір - це збір, який справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 3 вказаного вище нормативно-правового акту, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством України. На підставі приписів частини 1 та абзацу 1 підпункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. Із зазначеним позовом ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду у 2023 році за допомогою підсистеми «Електронний суд», та його позовна заява містить одну вимогу майнового характеру: стягнути суму заборгованості. Пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України № 2456-VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями) визначено, що розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України. Відповідно до приписів абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» № 2710-IX від 03.11.2022 року з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 2684,00 гривень, а тому за подання до суду позовної заяви із вимогою майнового характеру в порядку позовного провадження судовий збір повинен справлятися в розмірі у розмірі 1,5 % ціни позову, але не менш 2684,00 гривень, виходячи з розрахунку: 2684,00 гривень х 1 = 2684,00 гривень, та не більше 939400,00 гривень, виходячи з розрахунку: 2684,00 гривень х 350 = 939400,00 гривень. Крім того, на підставі приписів частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» позивач у справі при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною 2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. На виконання вимог частини 4 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» додав документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 2147,20 гривень (а. с. 6, 48). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним та документально підтверджені судові витрати у виді судового збору в сумі 2147,20 гривень. З огляду на наведені норми закону, проаналізувавши всі наявні і безпосередньо досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та можливість задоволення його позову «Про стягнення заборгованості за кредитним договором» та стягнення з [PERSON] пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» понесені ним та документально підтверджені судові витрати у виді судового збору в сумі 2147,20 гривень. Ухвалюючи рішення, суд зауважує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» рішення від 10.02.2010 року у заяві № 4909/04). На підставі викладеного,

Outcome: approved