Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначив, що з 26 липня 2019 року він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованого Дарницькому районному у м.Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, актовий запис №1271. Від шлюбу дітей не мають. Зазначає, що він не проживає з відповідачкою однією сім`єю більше року з причин погіршення стосунків, непорозуміння та сварок, між ними втрачено взаєморозуміння, повага та почуття любові один до одного у зв`язку з чим, просить шлюб розірвати. Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 19.06.2023 у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами направлялась на адресу Відповідачки та була нею отримана 11.07.2023 про що свідчить рекомендоване повідомлення з відповідною відміткою. Відповідачка жодних заяв до суду по суті справи не надіслала, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористалась. Відповідно до положень ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 липня 2019 року між позивачем та відповідачкою Дарницьким районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві був зареєстрований шлюб, актовий запис №1271, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.07.2019 (а.с.7). Сторони втратили почуття кохання та поваги один до одного, їх погляди на життя стали взаємопротилежними, а тому спільне проживання виявилось неможливим і вони фактично припинили шлюбні відносини і ведення спільного господарства. Шлюбні стосунки з відповідачкою позивач не збирається продовжувати. Відповідно до ст.ст.21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.2 ст.115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно із п.2 ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved