Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

05 січня 2023 року ПрАТ «Дніпровський завод «АЛЮМАШ» звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов обґрунтовано тим, що 22 грудня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю Хонда д.н.з. [NUMBER] , під керуванням Відповідача - [PERSON] та автомобілем ЗАЗ д.н.з. [NUMBER] , який належить Позивачу ПрАТ "Дніпровський завод "АЛЮМАШ", під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у Відповідача був відсутній. З постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26.04.2022 року по справі № 175/708/21, провадження №3/175/243/21 вбачається, що в провадження судді Реброва С.О. надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 101404 від 22 грудня 2020 року, відповідно до якого, 22 грудня 2020 року, приблизно о 07 год. 40 хв. В Дніпропетровській області Дніпровському районі в смт. Слобожанське, водій [PERSON] керуючи автомобілем Хонда державний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Кримській 101, не оцінив дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху і не впоравшись з керуванням виїхав за межі проїзної частини, де заїхав на узбіччя після чого продовжив не керований рух і повернувшись на проїзну частину скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку, після чого автомобіль Хонда продовжив некерований рух та скоїв зіткнення з відбійником, тобто скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Цією ж постановою провадження по справі відносно [PERSON] було закрите, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Висновком експерта № 5565-21 від 22.02.2022 року по автотехнічній експертизі, яка була призначена та проведена в процесі розгляду тієї ж адмінсправи встановлено, що дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п.10.1, п.10.3 ПДР України. Згідно пояснень [PERSON] перед початком маневру на автомобілі «Skoda» не був ввімкнений покажчик повороту. Тому дії водія [PERSON] не відповідали також вимогам п.9.4 ПДР України. Також зазначено, що водій [PERSON] з моменту виникнення небезпеки не мав технічної можливості шляхом гальмування знизити швидкість руху до швидкості руху автомобіля «Skoda». Небезпека для руху водію [PERSON] виникла в момент виїзду автомобіля «Skoda» в ліву смугу руху. Оскільки відстань між автомобілями «Honda CR-V» та «Skoda», в момент зміни напрямку руху останнім, була недостатньою для того, щоб при своєчасному гальмуванні автомобіля «Honda CR-V» він знизив швидкість до швидкості автомобіля «Skoda», то з технічної точки зору, водій [PERSON] знаходився в аварійній ситуації. Відповідно до ст. 1171 ЦК України шкода, завдана в стані крайньої необхідності це - шкода, завдана особі у зв`язку із вчиненням дій, спрямованих на усунення небезпеки, що загрожувала цивільним правам чи інтересам іншої фізичної або юридичної особи, якщо цю небезпеку за даних умов не можна було усунути іншими засобами (крайня необхідність), відшкодовується особою, яка її завдала. Особа, яка відшкодувала шкоду, має право пред`явити зворотню вимогу до особи, в інтересах якої вона діяла. З висновку товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №1110/22 від 10 жовтня 2022 року вбачається, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу - автомобіль «ЗАЗ ТЕ699Р», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП складає 53 723 грн 68 коп. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду для захисту своїх прав. Суддею Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області 13 лютого 2023 року відкрито загальне провадження по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Дніпровський завод «АЛЮМАШ» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та запропоновано відповідачеві протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи заперечень. Відповідач ознайомлювався з матеріалами справи, надавав клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю підготовитись до судового засідання, а саме: написання відзиву та отримання правової допомоги. 08 травня 2023 року постановлена ухвала про закриття підготовчого судового засідання та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача надав заяву в якій просив справу розглядати без участі позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки не повідомив, правом на подачу відзиву не скористався. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, дійшов до наступного. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Судом встановлено, що 22 грудня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю Хонда д.н.з. [NUMBER] , під керуванням Відповідача - [PERSON] та автомобілем ЗАЗ д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу ПрАТ "Дніпровський завод "АЛЮМАШ", під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Як зазначає позивач, договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у відповідача був відсутній на момент настання страхового випадку, відповідач в свою чергу не надав суду доказів зворотного. З постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26.04.2022 року по справі № 175/708/21, провадження №3/175/243/21 вбачається, що в провадження судді Реброва С.О. надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 101404 від 22 грудня 2020 року, відповідно до якого, 22 грудня 2020 року, приблизно о 07 год. 40 хв. В Дніпропетровській області Дніпровсьому районі в смт. Слобожанське, водій [PERSON] керуючи автомобілем Хонда державний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Кримській 101, не оцінив дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху і не впоравшись з керуванням виїхав за межі проїзної частини, де заїхав на узбіччя після чого продовжив не керований рух і повернувшись на проїзну частину скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку, після чого автомобіль Хонда продовжив некерований рух та скоїв зіткнення з відбійником, тобто скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Цією ж постановою провадження по справі відносно [PERSON] було закрите, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Висновком експерта № 5565-21 від 22.02.2022 року по автотехнічній експертизі, яка була призначена та проведена в процесі розгляду тієї ж адмінсправи встановлено, що дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п.10.1, п.10.3 ПДР України. Згідно пояснень [PERSON] перед початком маневру на автомобілі «Skoda» не був ввімкнений покажчик повороту. Тому дії водія [PERSON] не відповідали також вимогам п.9.4 ПДР України. Також зазначено, що водій [PERSON] з моменту виникнення небезпеки не мав технічної можливості шляхом гальмування знизити швидкість руху до швидкості руху автомобіля «Skoda». Небезпека для руху водію [PERSON] виникла в момент виїзду автомобіля «Skoda» в ліву смугу руху. Оскільки відстань між автомобілями «Honda CR-V» та «Skoda», в момент зміни напрямку руху останнім, була недостатньою для того, щоб при своєчасному гальмуванні автомобіля «Honda CR-V» він знизив швидкість до швидкості автомобіля «Skoda», то з технічної точки зору, водій [PERSON] знаходився в аварійній ситуації. Відповідно до ст. 1171 ЦК України шкода, завдана в стані крайньої необхідності це - шкода, завдана особі у зв`язку із вчиненням дій, спрямованих на усунення небезпеки, що загрожувала цивільним правам чи інтересам іншої фізичної або юридичної особи, якщо цю небезпеку за даних умов не можна було усунути іншими засобами (крайня необхідність), відшкодовується особою, яка її завдала. Особа, яка відшкодувала шкоду, має право пред`явити зворотню вимогу до особи, в інтересах якої вона діяла. Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З висновку товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №1110/22 від 10 жовтня 2022 року вбачається, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу - автомобіль "ЗАЗ ТЕ699Р", реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП складає 53 723 грн 68 коп. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. З огляду на вищевикладені норми відповідальність за шкоду несе - особа, яка завдала шкоди. Така особа, відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість матеріального збитку завданого відповідачем необхідного для проведення ремонтних робіт для відновлення транспортного засобу позивача підтверджена належним чином, вважаю що саме з відповідача підлягають стягненню сума витрат у розмірі 53 723 грн., на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобілю. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтями 15, 16, 18 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що відповідач [PERSON] в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Щодо розподілу судових витрат суд прийшов до наступного. Згідно з положеннями ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Так між ПрАТ «Дніпровський завод «АЛЮМАШ» та адвокатом Сидоренко О.П. укладено Договір №21/10-01 про надання правової допомоги адвоката від 21.10.2022 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вищезазначеного, а також, всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню, а саме: стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Дніпровський завод «АЛЮМАШ» відшкодування матеріальної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 53 723 грн 68 коп, стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Дніпровський завод «АЛЮМАШ» судовий збір в розмірі 980 (дев`ятсот вісімдесят) грн. 00 коп., стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Дніпровський завод «АЛЮМАШ» витрати на правову допомогу в розмірі 10 000, стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Дніпровський завод «АЛЮМАШ» витрати на проведення експертизи в розмірі 4 300 гривень 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved