Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

Позивач у січні 2023 року звернулась до суду через представника - адвоката Пісчанську І.В. з позовом до [PERSON] та просить суд стягнути з останнього на свою користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною [PERSON] , [INFO] повноліття, після - стягнути аліменти на утримання молодшої дитини [PERSON] , [INFO] за вирахуванням рівної частки, що припадала на старшу дитину [PERSON] [INFO] і до досягнення меншою дитиною [PERSON] , [INFO] повноліття. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що сторони 14.08.2010 року уклали шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2013. Від даного шлюбу подружжя має 2-х малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 04 грудня 2020 року шлюб між сторонами було розірвано. Вказує, що з травня 2020 року, позивач проживає разом з дітьми окремо від відповідача, діти практично повністю перебувають на утриманні позивача з указаного періоду. [PERSON] спільним дітям з позивачем матеріально допомагає частково шляхом перераховування на банківську карту позивача грошових сум. В лютому місяці 2022 року перерахував на двох неповнолітніх дітей грошову суму у розмірі 3000 грн. і до листопада місяця 2022 року не допомагав. Листопад 2022 року - допомога відповідача у розмірі 3000 гривень, грудень 2022 року - 3500 грн., січень 2023 року - 4000 грн., лютий 2023 року -4000 грн. Вказана уся матеріальна допомога відповідача спільним дітям з моменту коли сторони почали жити окремо по теперішній час. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 18.01.2023 року головуючим у справі визначено суддю Яценко Н.О. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10.02.2023 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі. 10.04.2023 року представник відповідача - адвокат Филипенко О.М. подав через канцелярію суду відзив на позовну заяву в якому просив вимогу позивача викласти у наступній редакції, «стягнути з Відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною [PERSON] [INFO] повноліття, після - стягнути аліменти на утримання молодшої дитини [PERSON] , [INFO] за вирахуванням розміру частки, що припадала на старшу дитину [PERSON] [INFO] і до досягнення меншою дитиною [PERSON] [INFO] повноліття та зарахувати сплачені Відповідачем кошти в рахунок аліментів». В мотивування відзиву зазначив, що з моменту розлучення відповідач брав активну участь у вихованні та матеріальному забезпечені спільних дітей. До повномасштабного вторгнення РФ в Україну повністю оплатив поїздку до Туреччини. Вказує, що між сторонами була усна домовленість з приводу матеріальної допомоги, яка тривала перші півроку після розлучення, але позивач використовувала грошову допомогу на себе шляхом придбання дорогого одягу, взуття та на інші особисті потреби. Після початку війни, не дивлячись на обставини відповідач допоміг позивачу разом з дітьми та перевіз їх до Швеції, де позивач перебуває дотепер. Представник покликається, що з моменту розлучення і по теперішній час відповідач надає грошову допомогу позивачу. Починаючи з жовтня місяця 2021-го року вказував призначення платежу «Аліменти на утримання дітей», на підтвердження факту допомоги надає суду копії банківських квитанції про добровільну сплату аліментів. 26.04.2023 року на адресу суду від представника позивача - адвоката Пісчанської І.В. надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що між сторонами жодних усних або письмових домовленостей не було досягнуто щодо сплати аліментів на дітей, відсутні будь-які докази які б це підтверджували, а саме добровільний спосіб: за ініціативою платника на підставі його добровільної заяви або на підставі договору про сплату аліментів на дітей укладеного між сторонами та посвідченого нотаріусом, законодавством іншого способу добровільної сплати аліментів не передбачено окрім перелічених, тому вважає,що вимоги відповідача є безпідставними щодо зарахування його часткових оплат в рахунок аліментів. 17.05.2023 року на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив представника відповідача в яких вказано, що наявні матеріали справи свідчать про те, що доводи позивача не підтверджені належними доказами. Позивач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи судом повідомлялась належним чином та своєчасно, представник направила на електронну адресу суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо заявлених позовних вимог частково, вважав , що суд має врахувати розмір сплачених батьком аліментів, які він сплачував в добровільному порядку. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.08.2010 року сторони уклали шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2013. Від даного шлюбу сторони мають 2-х малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 04 грудня 2020 року шлюб між сторонами було розірвано. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як убачається з наданих суду доказів відповідач перераховував аліменти на утримання дітей в середньому 3000 - 4000 грн. Заперечуючи проти зарахування вказаних коштів позивач посилалася на те, що з моменту розірвання шлюбу відповідач певний час взагалі не сплачував аліментів, а вона самостійно утримувала дітей. Вказані доводи відповідач не спростував. Окрім того, матеріали справи не містять доказів, що сторони погоджували розмір аліментів, як і не доведено, що вказаної суми достатньо на утримання двох дітей. З урахуванням обставин справи та беручи до уваги, що відповідач зобов`язаний утримувати малолітніх дітей до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя нарівні з позивачем, враховуючи, відсутність доказів, щодо обмежень у працевлаштуванні за станом здоров`я, та оскільки діти проживають разом із позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дітей, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших затрат, враховуючи вік дітей, потреби дітей, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та слід стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18.01.2023 року і до досягнення найстаршою дитиною [PERSON] , [INFO] повноліття, після - стягнути аліменти на утримання молодшої дитини [PERSON] , [INFO] за вирахуванням рівної частки, що припадала на старшу дитину [PERSON] [INFO] і до досягнення меншою дитиною [PERSON] , [INFO] повноліття, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дітей, їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до ч.2,3 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно ст.133, 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 1073 грн.60 коп. Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved