Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

03 липня 2023 року представник позивача [PERSON] - адвокат Романченко О. М. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000 грн. В обґрунтування\~заяви зазначив,\~що рішенням\~Київського районного\~суду м.\~Харкова від\~28\~червня 2023\~року задоволено\~позов [PERSON] \~до [PERSON] \~про стягнення\~коштів,\~та стягнуто\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] грошові\~кошти у\~розмірі 140\~471\~грн 50\~коп.,\~а також\~3\~%\~річних у\~розмірі 3\~163\~грн 50\~коп.,\~інфляційні витрати\~у розмірі\~20\~227\~грн 90\~коп.\~та судовий\~збір в\~розмірі 1638\~грн 62\~коп.\~Вказав,\~що позивач\~у позовній\~заяві про стягнення коштів на виконання вимог п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України повідомив суд про те, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат по справі складає 31598, 84 грн, з яких: 30000 грн витрати на професійну правничу допомогу; 1598, 84 грн витрати по сплаті судового збору. Зауважив на тому, що оскільки акт виконаних робіт підписується сторонами після ухвалення рішення по справі, тому суд був позбавлений можливості вирішити питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи по суті. Вказав, що відповідно до п. 2 та 5 Додаткової угоди № 1 від 02 січня 2023 року до договору № 01/01-2023 від 02 січня 2023 року гонорар АБ за надання правничої допомоги клієнту у суді першої інстанції при розгляді Київським районним судом м. Харкова справи № 953/2248/23 становить 30000 грн. З урахування викладеного просив суд вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом вищевказаної цивільної справи. 03 липня 2023 року на адресу суду від представника відповідача - адвоката Єни Л. А. надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в якому вона просила суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, до 1000 грн, з огляду на те, що заявлений стороною позивача розмір значно завищений та є не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим на виконання робіт та обсягом наданих послуг. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача адвокат Романченко О. М. у судове засідання не з`явися, в заяві про ухвалення додаткового рішення просив розглядати клопотання за відсутності позивача та його представника. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив Представник відповідача - адвокат Єна Л. А. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності та за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу, суд дійшов до такого висновку. 28 червня 2023 року рішенням Київського районного суду м. Харкова задоволений позов [PERSON] до [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 140 471 грн 50 коп., а також 3 % річних у розмірі 3 163 грн 50 коп., інфляційні витрати у розмірі 20 227 грн 90 коп. та судовий збір в розмірі 1638 грн 62 коп. Як вбачається зі змісту резолютивної частини позовної заяви, позивач заявив вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 159 883, 50 грн та сплачений позивачем за подання вказаної позовної заяви судовий збір у розмірі 1598.84 грн. Положеннями ч. 1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Відповідно до п.20 роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі" додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 270 ЦПК, воно не може змінити суті основного рішення або містити у собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення і додаткове рішення може бути ухвалене лише у випадках і за умов, вичерпний перелік яких передбачений статтею 270 ЦПК України. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд має право відмовити в його ухваленні, постановивши відповідну ухвалу. Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Порядок розподілу судових витрат по справі визначений статтею 141 ЦПК України, відповідно до якого та з врахуванням положень статті 265 ЦПК України, яка визначає зміст рішення суду, за загальним правилом, судові витрати розподіляються під час ухвалення рішення суду за умови надання стороною до ухвалення такого рішення доказів понесення відповідних витрат. Виключення з цього правила міститься в частині восьмій статті 141 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За змістом п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат, але виключно за умови визначеної частиною восьмою статті 141 ЦПК України (завчасного до закінчення судових дебатів подання заяви про розподіл судових витрат). Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такою сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. При цьому вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України імперативно встановлено, що докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Суд встановив, що під час розгляду цивільної справи № 953/2248/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, позивачу [PERSON] правничу допомогу у вказаній справі надавав адвокат Романченко О. М., що підтверджується ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1123391 від 28 березня 2023 року. З матеріалів цивільної справи вбачається, що сторона позивача під час розгляду судом цивільної справи № 953/2248/23 та до ухвалення рішення суду не подавала будь-яких доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Крім того представник позивача адвокат Романченко О.М., який приймав участь у судовому засіданні, не зробив жодних заяв про те, що позивач поніс витрати на правничу допомогу, заяв про неможливість їх подання через наявність на то поважних причин, а також відповідно до журналу судового засідання від 28 червня 2023 року у судовому засіданні представник позивача адвокат Романченко О.М до закінчення судових дебатів не заявляв клопотання про подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду як то вимагають положення ч.8 ст.141 ЦПК України. Окрім того, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач не заявляв вимогу про стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу, враховуючи при цьому, що всі заявлені [PERSON] під час розгляду справи позовні вимоги, які були предметом позову у справі № 953/2248/23, були вирішені судом. Натомість посилання сторони позивача на наявний в тексті позовної заяви орієнтований розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу, які позивач поніс та очікує понести, суд не бере до уваги, так як вони не є підставою для ухвалення додаткового рішення. При цьому суд зауважує на тому, що стороною позивача при подачі вищевказаної позовної заяви до суду не були долучені, ані договір №01/01-2023 від 02 січня 2023 року, укладений між [PERSON] та АБ «Олексія Романченко», ані додаткова угода № 1до договору № 01/01-2023 від 02 січня 2023 року, в якій визначений розмір гонорару адвоката за ведення справи у суді першої інстанції, враховуючи ту обставину, що вказані документи були укладені сторонами до дня звернення до суду із відповідною позовною заявою, тобто до 28 березня 2023 року, що в свою чергу свідчить про те, що такі документи могли бути подані одночасно з позовною заявою. При цьому причини неможливості подання таких доказів разом з позовною заявою, стороною позивача ані в позовній заяві, ані в судових засіданнях наведені не були. Суд акцентує увагу на тому, що неподання у встановленому законом порядку доказів належного підтвердження обсягу наданої позивачу правничої допомоги та вартості наданих адвокатом послуг до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З огляду на те, що під час розгляду цивільної справи № 953/2248/23 стороною позивача у встановленому законом порядку до закінчення судових дебатів у справі не було зроблено будь-яких заяв про те, що позивач поніс чи очікує понести витрати на правничу допомогу, докази чого будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, суд дійшов переконливого висновку, що заява представника позивача - адвоката Романченка О. М. про ухвалення додаткового рішення є необґрунтованою, тому у задоволенні такої заяви слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed