Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою в якій просить стягнути аліменти із відповідача на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини, оскільки в добровільному порядку відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає з нею і перебуває на її повному утриманні. Своє батьківство відносно дитини відповідач визнав в органах РАГС у січні 2023 року, коли було внесено зміни до актового запису про народження дитини та видане повторне свідоцтво серії [NUMBER] . Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали вимоги позову та просять їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти вимог позову та просить відмовити в їх задоволенні. Вказав, що відповідач сумнівається в своєму батьківстві відносно дитини. Вислухавши позивача, представників, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до повного Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00039753266 від 19 травня 2023 року, встановлено народження [INFO] [PERSON] в м. Знам`янка Кіровоградської області. Мати [PERSON] , [INFO] , батько записаний зі слів матері відповідно до частини першої статті 135 СК України. 18 січня 2023 року внесено виправлення до актового запису про народження, внесені відомості про визнання батьківства на підставі заяви батьків №1/33.8-39 від 10 січня 2023 року. Батьком дитини вказаний [PERSON] , [INFO] . Прізвище дитини змінено на [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 126 СК України, \~походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Таким чином, відповідач відповідно до частини першої статті 126 СК України визнав своє батьківство відносно [PERSON] , [INFO] . На час розгляду справи не звертався до суду із позовом про оспорювання батьківства, не подавав зустрічного позову до позивача, тому у суда не вникає сумнів щодо батьківства відповідача відносно [PERSON] . На даний час дитина знаходиться на утримані матері та проживає разом з нею, що підтверджено довідкою Цибулівського старостинського округу Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 153 від 17.04.2023 та довідкою квартального комітету м. Знам`янки №33 №39 від 18.04.2023. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Добровільна сплата коштів на утримання дитини з ініціативи платника не є перешкодою для стягнення аліментів у судовому порядку, якщо стягувач не згодний, наприклад, з розміром таких виплат. Одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої (малолітньої) дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та враховуючи те, що позивач позов підтримує, а відповідач заперечує проти його задоволення, закон регламентує, що утримання дитини є обов`язком батьків, а не їх правом та бажанням, відповідач не довів наявність знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких він зобов`язаний утримувати, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача, а також ненадання ним матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини, яка знаходиться на утриманні позивача, проживаючи із нею, суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved