Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності [PERSON] на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . Відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 15.01.2015 року, скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказану квартиру та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 8546192 від 02.12.2013 року, внесеним державним реєстратором Баренко Є.О. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 15.01.2015 року Богунським районним судом винесено рішення яким визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину видане на ім"я [PERSON] 23 серпня 2013 року, посвідчене приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Фещенко А.С. та зареєстроване в реєстрі за № 1278. Враховуючи викладене запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та рішення державного реєстратора про право власності за [PERSON] підлягає скасуванню. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 16.03.2023 року у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви та доданих до неї документів відповідач отримала особисто 13.04.2023 року (а.с. 19). Заяв по суті справи до суду не надійшло, відповідач не скористалася своїм процесуальним правом та не направила до суду відзив на позовну заяву, про розгляд справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 15.01.2015 року визнано недійсною заяву № 86 від 29.07.2013 року про відмову [PERSON] від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину видане на ім"я [PERSON] 23 серпня 2013 року, посвідчене приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Фещенко А.С. та зареєстроване в реєстрі за № 1278. Зі змісту витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається запис про реєстрацію права власності за [PERSON] на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . [PERSON] одружилась та після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ( а.с.12) За змістом п.1 частини першої ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів перелічені у частині другій ст.16 ЦК України. Також за положеннями цієї частини статті суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Так, відповідно до ст.11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (спеціального Закону) державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. За положеннями частини третьої ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Тобто, такого способу захисту порушених речових права як скасування запису про проведену державну реєстрацію прав закон не передбачає. Відповідно до частини четвертої ст.263 ЦПК України при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обов`язковими у застосуванні є правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду, а також у постановах Верховного Суду України у разі, якщо не встановлено підстав для відступу від такого висновку. Необхідно врахувати, що правовий висновок (правова позиція) - це виклад тлумачення певної норми права (або ряду норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, обов`язкове для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних обставин спору. Аналогічні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 03 вересня 2020 року в справі №914/1201/19, від 23 червня 2020 року в справах №№906/516/19, 905/633/19, 922/2589/19, від 30 червня 2020 року в справі №922/3130/19, від 14 липня 2020 року в справі №910/8387/19, від 20 серпня 2020 року в справі №916/2464/19. Наведені правові висновки є абсолютно обґрунтованими та релевантними до спірної правової ситуації, а тому підлягають обов`язковому застосуванню судом. Із огляду на вищевикладене, позивач просить визнати незаконними та скасувати реєстраційні записи, але такого способу захисту спеціальний закон не передбачає. Виконанню підлягають виключно судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. За таких обставин, та враховуючи, що рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 15.01.2015 року зокрема визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину видане на ім"я [PERSON] 23 серпня 2013 року, посвідчене приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Фещенко А.С. та зареєстроване в реєстрі за № 1278, вказане рішення є підставою для державного реєстратора чи посадової особи Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) провести державну реєстрацію зміни, припинення речових прав відповідно до цього Закону, позивач не надала суду доказів, що остання зверталась до державного реєстратора та її було відмовлено в проведені реєстрації зміни речових прав, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed