Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , який діє на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги № 2412/20 від 24 грудня 2020 року в інтересах та від імені [PERSON] , звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до СТАРОВІРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. [INFO] помер [PERSON] , відповідний актовий запис № 22 внесений Мелихівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області. За життя [PERSON] склав заповіт, яким зробив розпорядження: заповідав своє майно онуку [PERSON] , який мешкає в [ADDRESS] . Позивач в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця не звернувся до нотаріуса Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом, оскільки померлий за життя не повідомив позивача, що він склав заповіт на його користь, а після смерті [PERSON] [PERSON] не був повідомлений ані нотаріусом, ані виконавчим комітетом Мелихівської сільської ради про наявність заповіту. Після сплину значного часу позивач випадково знайшов заповіт в житловому будинку, який належав [PERSON] Державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, виконуюча обов`язки державного нотаріуса Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для звернення із заявою про прийняття спадщини. Зазначив, що позивач пропустив строк на подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку із відсутністю відомостей про існування заповіту, що свідчить про поважність причин пропуску цього строку. Просив визначити [PERSON] достатній додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 31 березня 2021 року позовну заяву [PERSON] до СТАРОВІРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження (а. с. 16-17). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 29 квітня 2021 року за клопотанням представника позивача [PERSON] витребувано від Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] (а. с. 22-23). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 19 січня 2023 року замінено неналежного відповідача у цивільній справі за позовом [PERSON] до СТАРОВІРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а саме, СТАРОВІРІВСЬКУ СІЛЬСЬКУ РАДУ належним відповідачем [PERSON] (а. с. 70-71). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 12 липня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні (а. с. 90). Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися. Через канцелярію суду позивач надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить провести розгляд справи за його відсутності. Також зазначив, що не заперечує проти прийняття заочного рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. [INFO] помер [PERSON] , про що 17 вересня 2004 року МЕЛИХІВСЬКОЮ СІЛСЬКОЮ РАДОЮ НОВОВОДОЛАЗЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ складено відповідний актовий запис № 22 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а. с. 5, 57). Після смерті спадкодавця залишилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено приписами ст. 1217 ЦК України. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За приписами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. З заповіту, посвідченому секретарем ВИКОНАЧОГО КОМІТЕТУ МЕЛИХІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ НАРОДНИХ ДЕПУТАТІВ НОВОВОДОЛАЗЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 30 липня 1997 року, зареєстрованому в реєстрі за № 64, вбачається, що [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] , який мешкає в [ADDRESS] (а. с. 6, 66). За змістом ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, як визначено ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Під час розгляду справи судом було досліджено належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи № 124/2015, заведеної 29 серпня 2015 року державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області щодо майна померлого [INFO] [PERSON] та встановлено наступне (а. с. 53-66). 29 серпня 2015 року відповідач [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а. с. 54). Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 17 червня 2015 року по справі № 631/847/15-ц встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , є рідними донькою та батьком. Встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , є рідними братом та сестрою. Встановлено факт шлюбних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , є чоловіком та дружиною (а. с. 55-56). Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 30 липня 2015 року по справі № 631/1202/15-ц визначено [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , тривалістю три місяці. Визначено [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , тривалістю три місяці (а. с. 58-60). З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 41350636 від 29 серпня 2015 року, вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , станом на 29 серпня 2015 року на 13:43 відсутня (а. с. 63). 29 серпня 2015 року державним нотаріусом НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ була заведена спадкова справа № 124/2015 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41350647 від 29 серпня 2015 року (а. с. 61). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 41350653 від 29 серпня 2015 року, наявний заповіт, складений [PERSON] та посвідчений 30 липня 1997 року (а. с. 62). Згідно з довідкою старости МИКОЛАЇВСЬКОГО СТАРОСТИНСЬКОГО ОКРУГУ СТАРОВІРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ КРАСНОГРАДСЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ № 2/438 від 21 грудня 2020 року [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований у [ADDRESS] з 17 вересня 2004 року по день смерті. На день смерті проживав один (а. с. 64). 24 грудня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори с заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] (а. с. 65). Постановою від 24 грудня 2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії державний нотаріус ЧЕТВЕРТОЇ ХАРКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ, виконуюча обов`язки державного нотаріуса НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ Козелько Т. М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини (а. с. 8). Таким чином, судом встановлено, що спадкоємець за заповітом [PERSON] на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем не проживав та протягом строку, встановленого законом, не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, за відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину, позивач звернувся з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, на підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Судом встановлено, що між сторонами виникли спадкові правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України. За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відтак, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані у разі, якщо: по-перше, у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, а по-друге, ці обставини визнані судом поважними. Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. В обґрунтування поважності причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] зазначено те що він не був обізнаний про наявність заповіту, складеного [PERSON] . За змістом ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року, справа № 565/1145/17, провадження № 61-38298св18 зазначив, що при вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» (в редакції на момент відкриття спадщини) державний нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Державний нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Згідно з п. 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, оскільки не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, суд доходить висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Частиною ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що передбачено ст. 16 ЦК України. За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (стаття 13 ЦПК України) Згідно зі змістом ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. За частиною 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Беручи до уваги те, що позивач пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, суд вважає що позов [PERSON] є обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved