Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~Акціонерне товариство "Універсал Банк" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути на користь АТ "Універсал Банк" з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість 3% річних у розмірі 1240,16 доларів США та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 19 січня 2007 року з [PERSON] було укладено кредитний договір № 35-1/026К-07, за умовами\~якого вона\~отримала від\~банку кредит\~в розмірі\~28000\~доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % на рік з кінцевим терміном повернення до 18 січня 2027 року. Згодом укладалися\~додаткові угоди\~від 12.03.2015\~року,\~19\~листопада 2015\~року,\~27\~січня 2017\~року,\~якими узгоджувалися\~відсотки за\~користування кредитом.\~У забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №35-1/026К-07\~від 19\~січня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №б/н від 27 січня 2017 року та між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №б/н від 27 січня 2017 року. Відповідно до п.1.1 Договорів поруки поручителі зобов"язалися перед кредитором відповідати по зобов`язаннях [PERSON] , що випливають з кредитного договору №35-1/026К-07 від 19 січня 2007 року та Додаткової угоди №б/н від 27 січня 2017 року до нього,\~укладеного між\~Кредитором та\~Боржником,\~в повному\~обсязі як\~існуючих в\~теперішній час,\~так і\~тих,\~що можуть\~виникнути в\~майбутньому.\~У зв`язкуз тим, що відповідачами належно невиконувалися умови кредитного договору та договору поруки, банк звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості по Кредитному договору. 28 травня 2019 року Чернігівським районним судом Чернігівської області ухвалено рішення у цивільній справі № 750/13350/18 про\~солідарне стягнення\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] на\~користь Публічного\~акціонерного товариства\~«Універсал Банк»\~у солідарному\~порядку заборгованість\~за кредитним\~договором №\~35-1/026К-07\~від 19\~січня 2007\~року в\~розмірі 18\~353,21\~доларів США та з кожного по 2 560 грн 54 коп. понесених судових витрат. Вказане рішення суду набрало законної сили 5 вересня 2019 року. З огляду на те, що останні не виконали рішення суду вчасно, а тільки шляхом направлення окремих періодичних платежів з 28.05.2019 року по 15.02.2023 року, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України. Ухвалою суду від 22\~березня 2023\~року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 10 травня 2023 року ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області вирішено цивільну справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Крім того, на виконання ухвали суду від 5 липня 2023 року представником надано уточнення, де зазначено, що розрахункосий період 3% річних відповідно до доданого до позову розрахунку з 28.05.19. по 11.11.21. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду повідомлялися в установленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання, однак поштові конверти повернулися до суду не врученими із відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою". Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти винесення заочного рішення не заперечував, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності\~до положень\~частини 2\~статті 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 травня 2019 року у справі № 750/13350/18, стягнуто з [PERSON] ,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] на\~користь Публічного\~акціонерного товариства\~«Універсал Банк»\~у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 35-1/026К-07 від 19 січня 2007 року в розмірі 18\~353,21 доларів США, з яких: - 956,74 доларів США прострочена заборгованість, - 15 547,49 доларів США строкова заборгованість (дострокове стягнення), - 1 768,65 доларів США заборгованість по відсоткам, - 80,33 доларів США підвищені відсотки. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» з кожного по 2 560 грн 54 коп. понесених судових витрат. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 5 вересня 2019 року рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 травня 2019 року залишено без змін. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вищезазначеним рішенням суду встановлено, 9\~січня 2007\~року між\~ВАТ „Універсал\~Банк", правонаступником\~якого є\~ПАТ «Універсал\~Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 35-1/026К-07, за умовами якого позичальник отримав від банку кредит в розмірі 28 000 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % на рік, з кінцевим терміном повернення до 18 січня 2027 року. (т. 1, а.с.10-13, справа №750/13350/18) Позивач виконав свої зобов`язання за Кредитним договором у повному обсязі, надавши Позичальнику кредитні кошти у сумі 28 000 дол. США, що підтверджується заявою на видачу готівки. (т. 1, а.с.94, справа №750/13350/18) 12\~березня 2015\~року між ПАТ «Універсал Банк» та Позичальником було укладено Додаткову угоду №б/н до Кредитного договору №35-1/026К-07 від 19 січня 2007 року (т. 1, а.с.16-30, справа №750/13350/18), відповідно до якої сторони погодили внести зміни до умов Кредитного договору, а саме: відповідно до п. 1.1.1. додаткової угоди з 12 березня 2015 року по 09 вересня 2015 року включно, позичальник зобов`язується сплачувати Кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі: за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку (або термінів) погашення кредиту (його частини) нараховується процента ставка у розмірі базової процентної ставки, яка становить 6,2% річних в порядку та на умовах та в строки, визначені цим договором; за користування кредитними коштами понад встановлений строк або (або терміни погашення) нараховується процента ставка в розмірі базової підвищеної процентної ставки, яка складає 14,2% річних. Відповідно до п.1.1.2 Додаткової угоди з 10 вересня 2015 року, Позичальник зобов`язується сплачувати Кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі: за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку (або термінів) погашення кредиту (його частини) нараховується процента ставка у розмірі базової процентної ставки, збільшеної на 6,75 % річних в порядку та на умовах та в строки, визначені цим договором; за користування кредитними коштами понад встановлений строк або (або терміни погашення) нараховується процента ставка в розмірі базової підвищеної процентної ставки, збільшеної на 6,75 % річних в порядку та на умовах та в строки, визначені цим договором. 19\~листопада 2015\~року між ПАТ «Універсал Банк» та Позичальником було укладено Додаткову угоду №б/н до Кредитного договору №35-1/026К-07 від 19 січня 2007 року (т. 1, а.с.35-51, справа №750/13350/18), відповідно до якої сторони погодили внести зміни до умов Кредитного договору, а саме: Відповідно до п. 1.1.1. додаткової угоди з 19 листопада 2015 року по 09 травня 2016 року включно, Позичальник зобов`язується сплачувати Кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі: за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку (або термінів) погашення кредиту (його частини) нараховується процента ставка у розмірі базової процентної ставки, яка становить 7% річних в порядку та на умовах та в строки, визначені цим договором; за користування кредитними коштами понад встановлений строк або (або терміни погашення) нараховується процента ставка в розмірі базової підвищеної процентної ставки, яка складає 15 (п`ятнадцять) % річних. Відповідно до п.1.1.2 Додаткової угоди з 10 травня 2016 року по 09 листопада 2016 року (включно), Позичальник зобов`язується сплачувати Кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі: за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку (або термінів) погашення кредиту (його частини) нараховується процента ставка у розмірі базової процентної ставки, збільшеної на 0,5% річних в порядку та на умовах та в строки, визначені цим договором; за користування кредитними коштами понад встановлений строк або (або терміни погашення) нараховується процента ставка в розмірі базової підвищеної процентної ставки, збільшеної на 0,5 % річних в порядку та на умовах та в строки, визначені цим договором. Відповідно до п.1.1.3 Додаткової угоди з 10 листопада 2016 року Позичальник зобов`язується сплачувати Кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі: за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку (або термінів) погашення кредиту (його частини) нараховується процента ставка у розмірі базової процентної ставки, збільшеної на 5,95% річних в порядку та на умовах та в строки, визначені цим договором; за користування кредитними коштами понад встановлений строк або (або терміни погашення) нараховується процента ставка в розмірі базової підвищеної процентної ставки, збільшеної на 5,95 % річних в порядку та на умовах та в строки, визначені цим договором. 27\~січня 2017\~року між ПАТ «Універсал Банк» та Позичальником було укладено Додаткову угоду №б/н до Кредитного договору №35-1/026К-07 від 19 січня 2007 року (т. 1, а.с.54-69, справа №750/13350/18), відповідно до якої сторони погодили внести зміни до умов Кредитного договору, а саме: Відповідно до п. 1.1.1. додаткової угоди з 27 січня 2017 року по 09 січня 2018 року включно, Позичальник зобов`язується сплачувати Кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі: за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку (або термінів) погашення кредиту (його частини) нараховується процента ставка у розмірі базової процентної ставки, яка становить 7% річних в порядку та на умовах та в строки, визначені цим договором; за користування кредитними коштами понад встановлений строк або (або терміни погашення) нараховується процента ставка в розмірі базової підвищеної процентної ставки, яка складає 15% річних. Відповідно до п.1.1.2 Додаткової угоди з 10 січня 2018 Позичальник зобов`язується сплачувати Кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі: за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку (або термінів) погашення кредиту (його частини) нараховується процента ставка у розмірі базової процентної ставки, збільшеної на 5,95% річних в порядку та на умовах та в строки, визначені цим договором; за користування кредитними коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процента ставка в розмірі базової підвищеної процентної ставки, збільшеної на 5,95 % річних в порядку та на умовах та в строки, визначені цим договором. Судом також встановлено, станом на 25.10.2018 року розмір заборгованості за кредитним договором складає 18\~353,21 доларів США, з яких: 956,74 доларів США прострочена заборгованість, 15 547,49 доларів США строкова заборгованість (дострокове стягнення), 1 768,65 доларів США заборгованість по відсоткам, 80,33 доларів США підвищені відсотки. У забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №35-1/026К-07\~від 19\~січня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №б/н від 27 січня 2017 року. Відповідно до п.1.1 Договору поруки [PERSON] зобов`язався перед кредитором відповідати по зобов`язаннях [PERSON] , що випливають з кредитного договору №35-1/026К-07 від 19 січня 2007 року та Додаткової угоди №б/н від 27 січня 2017 року до нього, укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель засвідчив, що йому добре відомі усі умови Основного Кредитного договору, і він погоджується з ними. (т. 1, а.с.74-82, справа №750/13350/18) Також в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №35-1/026К-07\~від 19\~січня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №б/н від 27 січня 2017 року. Відповідно до п.1.1 Договору поруки [PERSON] зобов`язалась перед кредитором відповідати по зобов`язаннях [PERSON] , що випливають з кредитного договору №35-1/026К-07 від 19 січня 2007 року та Додаткової угоди №б/н від 27 січня 2017 року до нього, укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель засвідчив, що йому добре відомі усі умови Основного Кредитного договору, і вона погоджується з ними. (т. 1, а.с.83-90, справа №750/13350/18) Таким чином, оскільки [PERSON] порушила зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків, а її поручителями виступали [PERSON] та [PERSON] , рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 травня 2019 року з відповідачів стягнуто заборгованість за кредитним договором. Як вбачається із розрахунку трьох процентів річних, сума до стягнення згідно рішення суду від 28 травня 2019 року по кредитному договору № 35-1/026К-07 становить 18353,21 доларів США. Розрахована сума за ставкою 3% річних за період з 28 травня 2019 року по 11 листопада 2021 року становить 1240,16 доларів США. В силу вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України. Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 № 6-1946цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). За змістом ч. 2 ст. 543 ЦК України солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим, та з огляду на те, що відповідачі порушили грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, та не виконали рішення суду, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України. У Постанові Верховного Суду у складі Великої Палати від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц зроблено висновки про правильне застосування норм права, зокрема те, що стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.» Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ВСУ від 01.12.2018 №325/1729/16-ц та викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 14-16цс18. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16, колегія суддів зробила висновок, що 3 % річних, передбачені ст. 625 ЦК України, можуть бути визначені у доларах США та нараховуються виходячи із простроченої суми, вираженої у відповідній грошовій валюті. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Правомірність застосування ст. 625 ЦК України в разі прострочення виконання боржником рішення суду підтверджена також у наступних постановах: Постанові Верховного Суду у складі Великої Палати від 16.05.2018 по справі № 686/21962/15-ц, Постановах Верховного Суду у справах № 310/5419/15-ц від 11.07.2018, № 463/4711/15 від 04.07.2018, № 703/4704/15-ц від 28.02.2018, № 361/7939/2015ц від 06.08.2018. У постанові Верховного Суду від 06.08.2018 по справі №361/7939/2015ц вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, також з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних. Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 77 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Допустимість доказів встановлено ст.78 ЦПК України, згідно з якою, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. (стаття 79 ЦПК України). Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що заявлені до стягнення 3% річних, нараховані у зв`язку з невиконанням рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12.01.2017, яким стягнуто заборгованість в іноземній валюті у сумі 27170,73 доларів США. Виходячи з розміру простроченої суми заборгованості, 3% річних за час прострочення за період з 28 травня 2019 року по 11 листопада 2021 року складає 1240,16 доларів США, що підтверджується розрахунком наданим позивачем. На підставі вищевикладеного, позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн, а саме по 894,67 грн з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved