Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

11.01.2023 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини в якому просить встановити, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 30.01.2023 року до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовано позов тим, що сторони з 16.01.2021 року по 23.01.2023 року вели сімейне життя без укладення шлюбу. Позивач народила сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком цієї дитини, однак він відмовився подати до органу реєстрації актів цивільного стану відповідну заяву. Після народження дитини, відносини між сторонами припинилися. Відповідач сином не цікавиться, участі у його житті та вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06.02.2023 справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини передано за підсудністю до Деснянського районного суду м. Чернігова. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.04.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов. В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.05.2023 року, закрито підготовче провадження у справі і призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про визнаня позову та розгляд справи без його участі. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] народився [PERSON] . Його батьками відповідно до копії свідоцтва про народження записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Відомості про батька [PERSON] вказані за заявою матері згідно з частиною другою статті 55 Кодексу про шлюб та сім`ю України, що підтверджується копією актового запису про народження № 1002 (а.с. 45). [PERSON] зареєстрований за адресою реєстрації позивача, про що свідчить витяг з реєстру територіальної громади від 20.04.2023 року (а.с. 48,49). Згідно результату дослідження №36613 аналізу ДНК на батьківство Медико-генетичного центру "МАМА-ПАПА" від 22.11.2022 року ймовірність батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] становить 99,9% (а.с.9). У частині першій статті 32 Конституції України закріплено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Таким чином, біологічне батьківство [PERSON] відносно дитини [PERSON] , практично доведено. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи із змісту статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя). Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача суд відповідно до статті 182 СК України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність в матеріалах справи доказів про наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; відсутність в матеріалах справи доказів про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; відсутність в матеріалах справи доказів про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи вимоги закону та визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 2147 грн. 20 коп.

Outcome: approved