Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-03 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Касьян В.В. звернулася до суду із позовом, в якому прохає: визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на частину земельної ділянки площею 0,1000 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5310136700:16:001:0576, розташовану в [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на частку земельної ділянки площею 0,0500 га, надану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5310136700:16:001:0577, розташовану в [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що вона є спадкоємцем після померлого [INFO] її сина [PERSON] , [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та частки земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 1000 кв.м. для ведення особистого селянського господарства площею 500 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . 23.06.2022 державним нотаріусом Третьої полтавської державної нотаріальної контори Замулко Л.В. видано постанову про відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину у зв`язку неможливістю визначити частку земельної(их) ділянки (ок) що належала [PERSON] , який помер [INFO] у, спадкоємцем якого був його онук [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. З метою реалізувати своє право на спадщину, [PERSON] ,. звернулась до суду із відповідним позовом. Ухвалою суду від 23.03.2023 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. За ухвалою суду від 03.07.2023 підготовче провадження у справі було закрито з призначенням справи до судового розгляду по суті. Сторони та представник позивача в судове засідання не прибули. Представник позивач звернулась до суду із заявою, в якій справу прохала розглядати за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала повністю. Від Полтавської міської ради на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради заперечує щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на не порушення нею прав та інтересів позивача, розгляд справи прохає проводити за відсутності представника Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради. Третя особа - Третя полтавська державна нотаріальна контора направила до суду заяву про розгляд справи без її представника, при вирішенні справи по суті покладалися на розсуд суду. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши позиції сторін, дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено наступне. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.81 ЦПК України). Водночас, згідно із ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як убачається з приєднаних до справи матеріалів, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №64103176. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на частку житлового будинку частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та частки земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 1000 кв.м. для ведення особистого селянського господарства площею 500 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] 23.06.2022 року отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (стара адреса: [ADDRESS] ) цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 1000 кв. м. та для ведення особистого селянського господарства - 500 кв.м., належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , що підтверджується Державним актом на земельну ділянку серії ПЛ №181162 від 03.11.2004 року. Спадкоємцем [PERSON] є його онук [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 06.07.2021 за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку А-1 загальною площею 65,2 кв. м., житловою площею 19,5 кв. м. та господарських будівель і споруд, розташованого в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] , яка померла [INFO] . Визначено, що частка [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5310136700:16:001:0576, розташовану в [ADDRESS] , становила по 1/2. Визначено, що частка [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0500 га. надану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5310136700:16:001:0577, розташовану в [ADDRESS] , становила по 1/2. 23.06.2022 державним нотаріусом Третьої полтавської державної нотаріальної контори Замулко Л.В. видано постанову про відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину у зв`язку неможливістю визначити частку земельної(их) ділянки (ок) що належала [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого був його онук [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд вказує про наступне. Згідно із нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до ст.1220 ЦК України, відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Таким чином, оскільки після смерті [PERSON] його онук [PERSON] прийняв спадщину проте не оформив своїх спадкових прав, останній з часу відкриття спадщини є власником спадщини, до кола якої входить частка земельної ділянки площею 0,1000 га надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5310136700:16:001:0576, розташована у [ADDRESS] та частка земельної ділянки площею 0,0500 га. надана для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5310136700:16:001:0577, розташована в [ADDRESS] . Згідно із ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч.1 ст.368 ЦК України). Відповідно до ч.1,ч.2 ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з ч.1 ст.86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). За змістом ст.89 ЗК України та глави 26 розділу І книги третьої ЦК України, спільною сумісною є спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності. Згідно з ч. 5 ст. 89 ЗК України поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 за №20, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Водночас, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч.1 ст.25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (ч.4 ст.25 ЦК України. Аналізуючи викладене, виходячи з фактичних обставин справи та норм законодавства, що регулюють виниклі правовідносини, враховуючи, що частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на вказані земельні ділянки була визначена вже після його смерті і відповідно право власності не могло бути ним зареєстроване, суд доходить висновку про задоволення позову а саме визнання права власності в порядку спадкування за законом на частку земельної ділянки площею 0,1000 га надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5310136700:16:001:0576, розташовану в [ADDRESS] та частку земельної ділянки площею 0,0500 га. надану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5310136700:16:001:0577, розташовану в [ADDRESS] , оскільки в даному випадку спадкоємець позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину у іншій спосіб, а від так відповідно до ст.16 ЦК України цивільне право останньої підлягає захисту в судовому порядку. За таких обставин суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved