Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, на обґрунтування позов зазначив, що рішенням суду від 26.07.2022 було встановлено факт невиконання відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 95858,73 грн., та 3% річних в розмірі 914,08 грн. Вказане рішення суду було залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 25.10.2022. Проте, відповідач виконав своє грошове зобов`язання лише 20.01.2023. В зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача індекс інфляції, 3% річних за користування коштами, пеню та моральну шкоду яку віг отримав за невиконання грошового зобов`язання. Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, відповідно до якої, відповідач заперечує проти задоволення позову, оскільки відповідачу не було відомо про рішення Київського апеляційного суду, а виплата буда здійснена одразу після звернення позивача. Щодо моральної шкоди, то вона позивачем не доведена. В зв`язку з цим, в задоволенні позову просять відмовити в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову заперечує в повному обсзяі. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26.07.2022 позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про стягнення страхового відшкодування та трьох процентів річних - задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь [PERSON] 95 858 (дев`яносто п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 73 коп. страхового відшкодування за договором добровільного комплексного страхування подорожуючих за кордон за програмою TRAVELLER INSURANCE POLICY від 23.03.2021 року № 00-02.349659. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь [PERSON] 27 799 (двадцять сім тисяч сімсот дев`яносто дев`ять) грн. 40 коп. - три проценти річних від простроченої суми за період з 29.04.2021 по 23.08.2021. Постановою Київського апеляційного суду від 25.10.2022 в задоволенні апеляційної скарги ПАТ «Страхова компанія «Перша» відмовлено. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 26.07.2022 залишено без змін. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Відповідно до п.8.2. Договору добровільного комплексного страхування подорожуючих за кордон, укладеного між сторонами, за несвоєчасне здійснення страхової виплати Страховик несе майнову відповідальність шляхом сплати застрахованій особі пені у розмірі 0,01% від розміру належної страхової суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення платежу. Як вбачається з позовної заяви та відзиву, відповідач здійснив виплату належних коштів по рішенню Обухівського районного суду Київської області 20.01.2023. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст.273 ЦПК України , рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач по рішенню суду був зобов`язаний виплатити позивачу зазначені суми, проте вказаний обов`язок настав з дати винесення рішенням Київським апеляційним судом, тобто з 22.10.2022. Отже, відповідач невчасно не виконував грошове зобов`язання в період з 25.10.2022 по 20.01.2023. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. У зв`язку з чим доводи страхової компанії в цій частині є безпідставними. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 07 червня 2017 року № 6-282цс17 та підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18). При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Отже, відповідач повинен сплатити позивачу індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, тобто за період з 25.10.2022 по 20.01.2023, суми боргу у розмірі 95858,73 грн., що становить індекс інфляції - 2 124,37 грн., 3% річних становить - 685.00 грн., Крім того, відповідно до умов договору, за вказаний період, з відповідача на користь позивач підлягає стягненню пеня у розмірі 2,31 грн. Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення. Заперечення сторони відповідача, проте, що їм не було відомо про рішення Київського апеляційного суду, судом не приймаються до уваги, оскільки саме відповідач подавав апеляційну скаргу, знав про її про розгляд і міг своєчасно отримати інформацію про прийняте рішення. Також позивач зазначає, що неналежним виконанням грошового зобов`язання йому було завдано моральної шкоди, яка полягала у поїздках в Київ на судові засідання, погіршення стану здоров`я, отриманні душевні страждання. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Позивач просить стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди у розмірі 60000 грн. Враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, на користь позивача в розмірі 5000 грн. Таким чином, позовна вимога в цій частині підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 600 грн.

Outcome: partial