Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] 43054,38 гривень матеріальної та 100000 гривень моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що 28.07.2021 приблизно о 01 годині [PERSON] знаходився у приміщенні магазину ТОВ «АТБ-Маркет», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Лятошинського, 14. На виході з магазину, [PERSON] , що у той час виконував обов`язків охоронця магазину, зробив зауваження знайомому [PERSON] . Після чого [PERSON] став навпроти нього та з мотивів раптово виниклих неприязних відносин через зроблені зауваження своєю правою рукою умисно, протиправно, з метою заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень (хоча мав можливість це передбачити, діючи з більшою обачністю), наніс один удар в область голови зліва [PERSON] , що спричинило тілесне ушкодження останньому у вигляді рани шкіри верхньої губи ліворуч. Від отриманого удару [PERSON] втратив рівновагу тіла і упав з висоти росту, ударившись при цьому головою (скронево-тім`яною ділянкою) о підлогу, в результаті чого отримав тілесне ушкодження: закриту черепно-мозкову травму, яка утворилася за імпресійно-інерційним (ударно-протиударним) механізмом, у вигляді: синців обох повік справа; субарахноідального крововилива зліва; субдурального крововилива над лівою скоренево-тім`яною ділянкою; геморагічних вигнищ крововиливів у паренхіми зліва в скореневій частці; перелом скореневої та тім`яної кісток справа, яке є тяжким тілесним ушкодженням за критерієм небезпеки для життя. Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 02.06.2022 року [PERSON] визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік. Позивач в даному кримінальному провадженні визнаний потерпілим та під час розгляду обвинувального акту в суді цивільний позов не заявляв. В результаті отриманих травм [PERSON] перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, на що витратив власні грошові кошти в сумі 3178,17 гривень (згідно чеків, які збереглися), а також недоотримав дохід за місцем роботи в ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» в сумі 39876,21 гривень, які просить стягнути з відповідача в якості матеріальної шкоди. Крім того, [PERSON] , посилаючись на заподіяння йому відповідачем душевних та фізичних страждань внаслідок удару, не відшкодування шкоди останнім, не бачення його, просить стягнути з [PERSON] моральну шкоду, яку оцінює в 100000 гривень. В судовому засіданні представник позивача Порхун О.П. позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, а саме визнав вимоги про стягнення з нього на користь [PERSON] матеріальної шкоди в сумі 43054,38 гривень та понесених судових витрат, вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 100000 гривень не визнає. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За загальним правилом (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. В судовому засіданні встановлено, що 28.07.2021 приблизно о 01 годині [PERSON] знаходився у приміщенні магазину ТОВ «АТБ-Маркет», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Лятошинського, 14. На виході з магазину, [PERSON] , що у той час виконував обов`язки охоронця магазину, зробив зауваження знайомому [PERSON] . Після чого [PERSON] став навпроти нього та з мотивів раптово виниклих неприязних відносин через зроблені зауваження своєю правою рукою умисно, протиправно, з метою заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень (хоча мав можливість це передбачити, діючи з більшою обачністю), наніс один удар в область голови зліва [PERSON] , що спричинило тілесне ушкодження останньому у вигляді рани шкіри верхньої губи ліворуч. Від отриманого удару [PERSON] втратив рівновагу тіла і упав з висоти росту, ударившись при цьому головою (скронево-тім`яною ділянкою) о підлогу, в результаті чого отримав тілесне ушкодження: закриту черепно-мозкову травму, яка утворилася за імпресійно-інерційним (ударно-протиударним) механізмом, у вигляді: синців обох повік справа; субарахноідального крововилива зліва; субдурального крововилива над лівою скоренево-тім`яною ділянкою; геморагічних вигнищ крововиливів у паренхіми зліва в скореневій частці; перелом скореневої та тім`яної кісток справа, яке є тяжким тілесним ушкодженням за критерієм небезпеки для життя. За даним фактом було порушено кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, в якому позивача [PERSON] визнано потерпілим. Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 02.06.2022 року, який набрав законної сили 05.07.2022 року, [PERSON] визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік. [PERSON] під час розгляду обвинувального акту в суді цивільний позов не заявляв (копія вироку - а.с. 66-68). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В результаті отриманих травм [PERSON] з 28.07.2021 року по 19.08.2021 року перебував на стаціонарному лікуванні в ДУ «Інститут нейрохірургії ім. академіка А.П.Ромоданова НАМН України» з діагнозом: забій головного мозку з вогнищем гемарогії в лівій скроневій ділянці, субдуральні гемарогічні нашарування зліва, перелом склепіння черепу скронево-тім`яної ділянки зправа, забійна рана верхньої губи, тім`яної ділянки зправа, що підтверджується копією виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3500/21 (а.с. 12). Після цього, у період з 20.08.2021 року по 10.09.2021 року [PERSON] перебував на амбулаторному лікуванні в КНП «Тетіївська центральна лікарня» Тетіївської міської ради (копія листка непрацездатності серії АЛГ № 543528 - а.с. 13-14). З 30.09.2021 року по 21.10.2021 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Тетіївська центральна лікарня» Тетіївської міської ради з діагнозом: стан після черепно-мозкової травми, забій головного мозку з вогнищем (копія виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 211 - а.с. 15). На своє лікування [PERSON] витратив власні грошові кошти в сумі 3178,17 гривень, що підтверджується копіями фіскальних та товарних чеків (а.с. 17-22). Крім того, за період лікування, який тривав три місяці, [PERSON] , працюючи в ТОВ «АТБ-Маркет», втратив дохід, сума якого виходячи із розміру середньомісячної заробітної плати згідно копії довідки ТОВ «АТБ-Маркет» № 10286/С/ВНЗП від 07.12.2021 року (а.с. 16) склала 39876,21 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно із положеннями ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Верховним Судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 роз`яснюється про те, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] позовні вимоги про стягнення з нього на користь [PERSON] матеріальної шкоди в сумі 43054,38 гривень визнав. При цьому суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності таких обставин або добровільності їх визнання, а тому позовні вимоги в цій частині задовольняє повністю. Що стосується позовних вимог про стягнення з [PERSON] моральної шкоди в сумі 100000 гривень, слід зазначити наступне. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Крім того, у відповідності до положень ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивач як на підставу своїх вимог щодо стягнення моральної шкоди посилається на те, що протиправними діями відповідача йому було заподіяно душевних та фізичних страждань, він весь час перебуває в пригніченому стані, оскільки зазнав приниження, а відповідач навіть не вибачився перед ним та спричиненої матеріальної шкоди не відшкодував. З огляду на це, позивач моральну шкоду оцінює в сумі 100000 гривень. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у зв`язку із злочинними діями відповідача позивачу дійсно була спричинена моральна шкода, оскільки права позивача були порушені та це є природнім, що будь-яка особа у такій ситуації зазнає моральної шкоди, що виражається у душевних стражданнях, яких особа зазнає в зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, між неправомірними діями та завданою шкодою є причинний зв`язок, окрім того вина відповідача встановлена. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] моральної шкоди підлягають задоволенню. При цьому, вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд керується принципами виваженості, розумності та справедливості, в зв`язку з чим приходить до висновку про визначення розміру відшкодування такої моральної шкоди позивачу у сумі 50000 гривень, оскільки визначений позивачем розмір моральної шкоди є, на погляд суду, завищеним, не доведеним та не обґрунтованим. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог , інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно із ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, які відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним (постанова КЦС ВС від 12.05.2021 у справі № 235/4969/19). Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 гривень (п. 3.1 договору про надання правової допомоги від 29.11.2021 року - а.с. 23), а тому дані витрати суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача.

Outcome: partial