Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , яка після розірвання шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позову позивач зазначав, що він із відповідачем перебував у шлюбі. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.05.2020, батьком дитини [PERSON] є позивач у справі. Мати дитини офіційно не працевлаштована та не має жодного доходу, не приділяє належної уваги дитині, натомість позивач утримував сім`ю та дбав про її благополучність. Відповідач народила дитину, але не знає як її виховати, належним чином свої материнські обов`язки не виконує, а тому позивач діє в інтересах малолітнього сина, звертаючись до суду з даним позовом. Син сторін у справі на час звернення до суду із цим позовом проживає разом із батьком, а мати належним чином вихованням дитини не займається, більше уваги приділяє собі, ніж синові. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просив суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] , [INFO] , у його квартирі [ADDRESS] . Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання у цій справі. Витребувано у органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району висновок щодо розв`язання спору та про визначення місця проживання дитини - сина сторін у справі [PERSON] . Встановлено сторонам у справі строки для подання заяв по суті справи. 24.02.2023 від органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району надійшов висновок щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] . 24.03.2023 до суду надійшла спільна заява сторін у справі про затвердження мирової угоди. Ухвалою суду від 15.05.2023 відмовлено у затвердженні мирової угоди у цій справі. 24.05.2023 до суду надійшла спільна заява сторін у справі про затвердження мирової угоди, але у судовому засіданні 16.06.2023 сторони не підтримали вказану мирову угоди, і суд її залишив без розгляду, шляхом постановлення ухвали без виходу до нарадчої кімнати. Позивачем та його представником у ході підготовчого судового засідання подано письмову заяву, відповідно до якої вони просять суд визначити місце проживання сина разом із батьком за місцем проживання останнього, без зазначення конкретної адреси. Від відповідача відзиву на позов не надходило. Ухвалою суду від 16.06.2023 закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування районної адміністрації по Вознесенівському району м. Запоріжжя, про визначення місця проживання дитини з батьком, та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 17.07.2023 об 11 год. 00 хв. Судове засідання, призначене на 17.07.2023 об 11-00 год., було відкладено на 20.07.2023 об 11-00 год., у зв`язку із тривалістю повітряної тривоги. У судовому засіданні позивач [PERSON] зазначив, що його син проживає разом із ним з вересня 2022 року. Наразі вони із сином проживають за адресою: [ADDRESS] . Дитина ходить до дитячого садку. Відповідач не заперечує проти того, щоб їх син проживав разом з батьком, і мати не бажає проживати із сином. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Зазначила, що мати дитини не хоче проживати із сином 7 днів на тиждень і саме в цьому вона вбачає спір між сторонами. Відповідач у справі належним чином не виховувала сина, а тому в інтересах малолітньої дитини буде визначити його місце проживання саме із батьком, позивачем у справі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що вона визнає позовні вимоги, не заперечує проти того, щоб їх із позивачем син проживав разом із батьком, оскільки він краще справляється із вихованням дитини. Вона любить свого сина, бажає спілкуватися із сином та на декілька днів на тиждень забирати його до себе додому, і вони про це домовились із батьком дитини. Представник відповідача у судовому засіданні зазначила, що сторони у справі мирним шляхом вирішили питання щодо місця проживання дитини разом із батьком, і її довіритель не заперечує проти позовних вимог. Представник третьої особи у справі у судове засіданні не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін у справі та їх представників, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку. Суд встановив, що 10.08.2018 між [PERSON] та [PERSON] , укладено шлюб, який зареєстровано Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області (орган державної реєстрації, що видав свідоцтво Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Дніпро), про що 10.08.2018 у книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис за № 878, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2023, яке набрало законної сили 13.03.2023, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу сторони у справі мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , яке видано Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Як встановлено судом, у тому числі, на підставі пояснень сторін у справі та їх представників, [PERSON] , [INFO] проживає разом із батьком [PERSON] з вересня 2022 року, тобто з часу коли між сторонами у справі, згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2023, фактично були припинені шлюбні відносини. При цьому, мати дитини, відповідач у справі, не заперечує проти проживання малолітнього сина із батьком [PERSON] , а навпаки, у судовому засіданні зазначила, що для їх сина проживати з батьком буде краще. Аналогічні пояснення вона надавала і органу опіки та піклування при вирішенні третьою особою у справі питання щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] . Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є сімейними й врегульовані ст.ст. 141, 160, 161 СК України та пов`язаними нормами, які наведені нижче. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України та ч. 1 ст. 160 СК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з положеннями ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Наведені норми у своїй сукупності вказують на те, що місце проживання дитини, яка не досягла 10 років визначається за згодою батьків, і лише у разі не досягнення ними згоди з цього питання, спір між батьками може бути вирішений судом або органом опіки та піклування. Встановлені судом обставини справи вказують на те, що між сторонами не існувало та не існує спору щодо визначення місця проживання дитини, їх спільний син, за взаємною згодою батьків, проживає із батьком [PERSON] , і мати дитини жодних заперечень з приводу проживання сина із батьком не має. За положеннями ст. ст. 2, 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Тобто судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права. З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, шо [PERSON] слід відмовити у задоволенні його позовних вимог про визначення місця проживання дитини разом із батьком, оскільки малолітня дитина і так проживає разом із батьком тривалий час, відповідач не заперечує проти проживання сина разом із батьком, а навпаки, вважає, що дитині жити з батьком буде краще, тому позивачем не доведено, шо наразі його права порушуються або не визнаються матір`ю дитини, яка є відповідачем у цій справі. Доводи представника позивача про те, що мати дитини не бажає проживати із сином і в цьому вона вбачає наявність спору між сторонами, є неспроможними, оскільки не бажання матері проживати із дитиною та не заперечення з приводу того, що дитина буде проживати з батьком, навпаки свідчать про те, що спір щодо місця проживання дитини між її батьками відсутній. Частиною 4 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. За положеннями ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Поданий органом опіки та піклування висновок щодо доцільності визначення місця проживання дитини разом із батьком відповідає інтересам дитини, проте не може бути прийнятий судом, адже, як встановив суд, спору між сторонами щодо місця проживання дитини не існувало та не існує, батьки визначили місце проживання малолітнього [PERSON] за взаємною згодою, разом із батьком, що знайшло своє відображення і у висновку органу опіки та піклування, будь-яких вимог до батька мати дитини не пред`являла.

Outcome: dismissed