Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-18 00:00:00

У червні 2023 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтуванні позовних вимог зазначив, що з листопада 2005 року по квітень 2021 року він працював на Приватному акціонерному товаристві Північний гірничо-збагачувальний комбінат (далі ПрАТ ПІВНГЗК) у Першотравневому кар`єрі на посаді машиніста екскаватора виробничої дільниці № 1 з видобутку та навантаження гірничої маси на автомобільний транспорт. Під час роботи на підприємстві відповідача, він підпадав під шкідливі та небезпечні фактори середовища, що негативно вплинули на його здоров`я. 17 січня 2023 року Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини йому були встановлені професійні захворювання та за висновком МСЕК від 08.06.2023 року первинно встановлено 65 % втрати професійної працездатності та противопоказана важка праця, тривала ході, вимушена поза, переохолодження, а також праця в умовах вібрації та виробничого пилу. Позивач вважає, що підприємство відповідача не створило для нього належних, безпечних, нешкідливих умов праці, порушило норми охорони праці і тому він отримав професійне захворювання, внаслідок якого його постійно турбує біль в шийному та попереково-крижовому відділах хребта, біль та обмеження рухів в ліктьових, колінних та плечових суглобах, задишка при незначному фізичному навантаженні, сухий кашель, важкість у грудній клітині, періодичні приступи задухи, утруднення під час ходи та загальна слабкість. Через постійний біль позивач відчуваю себе слабким, немічним та безпорадним, крім того, потребую постійного медичного лікування. У зв`язку із отриманими професійними захворюваннями йому заподіяна моральна шкода, розмір якої позивач оцінює в 360 000 грн., яку просив стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 19 червня 2023 року судом відкрито провадження у справі та призначене розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 19 липня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів. Від представника відповідача ПрАТ ПІВНГЗК надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що про оформленні трудових відносин з позивачем, останньому було роз`яснені його рправа та обов`язки, проінформовано про наявність на робочому місці шкідливих та небезпечних умов та наслідки їх впливу на здоров`я. Підприємство відповідача не приховувало тяжкість та шкідливість технологічного процесу, при цьому позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я. За роботу у шкідливих та небезпечних умовах позивач користувався скороченням тривалості робочого часу, додатковою оплачуваною відпусткою, оплатою праці у підвищеному рівні, а також іншими пільгами та компенсаціями, що надаються відповідно до законодавства. За весь період роботи на підприємстві відповідача, позивач жодного разу не заявив про порушення відповідачем умов його праці, жодних скарг не надходило, він був забезпечений засобами індивідуального та колективного захисту, а тому вважають, що позивачем не доведено неправомірність дій відповідача, внаслідок чого йому могла бути спричинена моральна шкода. Надана позивачем довідка МСЕК про відсоток втрати професійної працездатності не є підтвердженням спричинення позивачу моральних страждань, інший доказів, зокрема, висновків лікарів-психіатрів, лікувально-профілактичних закладів тощо, позивачем не надано. Також, матеріали справи не містять розрахункових документів, касових чеків, квитанцій, які б свідчили про витрати позивача на відновлення його психологічного стану. Крім того, сума моральної шкоди є, яка заявлена позивачем не відповідає критеріям розумності, справедливості є необґрунтованою та безпідставно завищеною. Вважають, що розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню повинен бути не більше 75\~000 грн., що бути достатнім для розумного задоволення потреб позивача. Відповідно до ч.5 ст.279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював на підприємстві відповідача з 22 листопада 2005 року по 09 квітня 2021 року на Першотравневому кар`єрі на посаді машиніста екскаватора виробничої дільниці № 1 з видобутку та навантаження гірничої маси на автомобільний транспорт. Звільнений 09 квітня 2021 року за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за ст.38 КЗпП України. Вказані обставини підтверджуються копією трудової книжки (а.с.13-19). Згідно медичного\~висновку лікарсько-експертної\~комісії Українського\~науково-дослідного\~інституту промислової\~медицини від\~17\~січня 2023\~року за\~№ 80,\~позивачу [PERSON] \~були встановлені\~професійні захворювання:\~вібраційна хвороба\~другої стадії\~від дії\~загальної вібрації\~з церебрально-периферичним\~ангіодистонічним синдромом,\~ускладненим гіпертонічною\~хворобою другої\~стадії,\~ступінь 1,\~гіпертензивне серце.\~СН 1\~ст.\~Ризик 2,\~у поєднанні\~з полірадикулонейропатією\~(L5,\~S1,\~C6,\~C7),\~вираженим порушенням\~біомеханіки хребта,\~стійким больовим\~і мязово-тонічним\~синдромами,\~нейродистрофією у\~вигляді двобічного\~плечолопаткового пері\~артрозу (ПФ\~другого ступеня),\~остеоартрозу у\~поєднанні з\~періартрозом ліктьових\~і колінних\~суглобів (ПФ\~другого ступеня),\~остеоартрозу дрібних\~суглобів кистей.\~Хронічне обструктивне\~захворювання легень\~першої стадії\~(пиловий\~бронхіт першої\~стадії,\~емфізема легень\~першої стадії),\~група В.\~Легенева недостатність\~першого-другого\~ступеня (а.с.28-29). Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 03 березня 2023 року, встановлені обставини виникнення хронічного професійного захворювання позивача, а саме: працюючи з 22 листопада 2005 року по 09 квітня 2021 року машиністом екскаватора Першотравневого кар?єру ПРАТ ПІВНГЗК [PERSON] керував одноківшовим екскаватором під час виконання зачисних, відвальних та навантажувально-розвантажувальних робіт під час переміщення та маневрів. Планував забої, контролював ходові механізми. Внаслідок недосконалості технологічного устаткування та процесу відкритого видобутку руди, підпадав під вплив підвищених параметрів загальної вібрації, пилу з вмістом діоксиду кремнію від 10% до 70% (а.с.6-10). Пунктом 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 03 березня 2023 року причиною виникнення хронічного професійного захворювання є вібрація загальна: еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 1 дБ перевищував допустимий рівень та складав 60 дБ при ГДР 59 дБ, згідно ДСН 3.3.6.039-99 Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації. Пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 1,4 рази та складала 2,8 мг/м3 при ГДК = 2,0 мг/м3, згідно до вимог Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони, затверджених наказом Міністерства охорони здоров?я України від 14.07.2020 року № 1596. Згідно довідки МСЕК від 08 червня 2023 року позивачу первинно встановлено 65 % втрати працездатності за захворюванням: вібраційна хвороба 50 %, ХОЗЛ 15 % з 01 травня 2023 року безстроково та ІІІ групу інвалідності. Противопоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження в умовах вібрації та виробничого пилу (а.с.11-12). У зв`язку з отриманими професійними захворюваннями позивач неодноразово звертався до закладу медичного лікування, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками із медичної карти стаціонарного хворого (а.с.22-27). Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~статті 153 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Згідно частин 1, 3 ст.3 Закону України Про охорону праці, роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець\~несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Згідно ст.173\~КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Так, відповідно до ч.2 ст.153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 2371 КЗпП\~України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~ст.23\~Цивільного кодексу\~України особа\~має право\~на відшкодування\~моральної шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.2371 КЗпП\~України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок роботи у шкідливих умовах, під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я через виникнення у нього професійних захворювань, спричинених негативними виробничими факторами, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Як зазначено в п.4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення останньому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, оскільки самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями [PERSON] первинно встановлено втрата професійної працездатності 65 % безстроково та ІІІ групу інвалідності, внаслідок чого позивача постійно турбує біль в різних частинах тіла, через що він відчуваю себе слабким, немічним та безпорадним, а також потребує постійного медичного лікування. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань(фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості,можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, суд враховує тривалий період роботи позивача в шкідливих умовах, характер отриманих професійних захворювань, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, стан здоров`я потерпілого, тяжкість та невідворотність вимушених змін її життєвих і виробничих стосунках, і вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 180\~000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 360 000 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є значно завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві моральної шкоди. Відповідно до\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1800 грн., оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від його сплати.

Outcome: partial