Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

08.05.2023р. [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ТОВ «ТТВК»\~(третя\~особа -\~фізична особа-підприємець\~ [PERSON] )\~про стягнення\~грошових коштів,\~сплачених за\~договором на\~туристичне обслуговування,\~стягнення інфляційних\~втрат,\~трьох відсотків\~річних та\~ відшкодування\~ моральної\~ шкоди (а.с. № 2-10). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 09.05.2023р. відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с.№38). В обґрунтування позовних вимог представник позивачки адвокат Лисенко С.Ю. (діє на підставі ордеру серії АЕ №1184646 від 05.05.2023р. - а.с. №32) в позовній заяві посилався на те, що 19.02.2022р. між позивачкою та ТОВ «ТТВК» тм TUI Ukraine (туроператор) від імені та за дорученням якого, на підставі агентського договору № 1382-13 по реалізації туристичних продуктів від 15.05.2013р., діяла ФОП\~\~ [PERSON] \~\~(турагент), було укладено договір на туристичне обслуговування № 5960931, відповідно до якого туроператор зобов`язався відповідно до бронювання турагента, здійсненого за замовленням позивачки, як туриста, надати комплекс туристичних послуг, а так само і надати інформаційно-консультаційні послуги, а позивачка зобов`язалася на умовах цього договору прийняти і оплатити їх. Відповідно до додатку № 1 до договору туристична подорож мала відбутись до Turkey (країна) / Tekirova (курорт) / Nirvava\~Dolce\~Vita (готель) / Club\~Family\~Suite\~Forest\~View (тип розміщення) / Local&Healthy\~All\~Inclusive (тип харчування) з 10.06.2022р. по 01.07.2022р. та повна вартість туристичних послуг становила 201\~000 грн. Дана сума була сплачена позивачкою через турагента 21.02.2022р., шо підтверджується чеком ФН 249940992/ВН 527\~від 21.02.2022р. та в свою чергу перерахована турагентом відповідачу. Разом з тим, туристична подорож не відбулась через те, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022р. N64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022р. з подальшим продовженням його дії та закриттям авіасполучення. Відповідачем, як туроператором, не було вжито альтернативних заходів, а саме не було повідомлено позивачку про зміну строків туристичної подорожі у зв`язку з зведенням воєнного стану в Україні. При цьому, веб-сайт компанії відповідача http//www.tui.ua не працює, телефони не відповідають. Представник позивачки стверджував, що туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста. Станом на час подання позову, кошти відповідачем позивачці не повернуті, що свідчить про істотне порушення туроператором умов договору, Закону України "Про туризм", внаслідок чого турист та особи, що слідують з ним, значною мірою були позбавлені того, на що вони розраховували при укладені договору. Враховуючи викладене, представник позивачки просив суд стягнути з ТОВ «ТТВК» на користь [PERSON] грошові кошти за неотримані послуги за договором на туристичне обслуговування у розмірі 201 000 грн., інфляційні втрати за весь час прострочення у розмірі 51\~967 грн. 14 коп., 3% річних у розмірі 7\~219 грн. 47 коп., моральну шкоду у розмірі 20\~000 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 20\~000 грн. Відповідач не скористався своїм правом відповідно до \~ст.178\~ЦПК України подати\~ суду\~відзив на\~позов.\~Копія позовної\~заяви та ухвала суду про відкриття спрощеного позовного провадження надсилалась відповідачу на адресу його місця реєстрації (а.с. № 34-36). Проте, до суду конверт повернувся з позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 42). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК Українив разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа також не скористалася правом на подачу суду письмових пояснень щодо предмету позову, як це передбачено\~ ст. 181 ЦПК України.\~Копія позовної\~заяви та ухвала суду про відкриття спрощеного позовного провадження надсилалась третій особі на адресу її місця реєстрації (а.с. № 37). До суду також повернувся конверт з позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 43). Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази за принципами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. \~ \~ \~ \~Статтею 902 ЦК України визначено, що виконавець повинен надати послугу особисто, а у випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. \~ \~ \~ \~Статтею 906 ЦК України визначена відповідальність виконавця за невиконання договору про надання послуг, яка передбачає, що збитки, завдані замовнику, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про туризм» туристичний продукт - попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо) \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про туризм» учасниками відносин, що виникають при здійсненні туристичної діяльності, є юридичні та фізичні особи, які створюють туристичний продукт, надають туристичні послуги (перевезення, тимчасового розміщення, харчування, екскурсійного, курортного, спортивного, розважального та іншого обслуговування) чи здійснюють посередницьку діяльність із надання характерних та супутніх послуг, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства (туристи, екскурсанти, відвідувачі та інші), в інтересах яких здійснюється туристична діяльність. \~ \~ \~ \~Суб`єктами,\~що здійснюють\~та/або\~забезпечують туристичну\~діяльність є: туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких\~виключною діяльністю\~є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності,\~а також\~посередницьку діяльність\~щодо реалізації\~характерних та\~супутніх послуг; інші суб`єкти підприємницької діяльності, що надають послуги з тимчасового розміщення (проживання), харчування, екскурсійних, розважальних та інших туристичних послуг; гіди-перекладачі,\~екскурсоводи,\~спортивні інструктори,\~провідники та\~інші фахівці\~туристичного супроводу\~-\~фізичні особи,\~які проводять\~діяльність,\~пов`язану\~з туристичним\~супроводом,\~крім осіб,\~які працюють\~на відповідних\~посадах підприємств,\~установ,\~організацій,\~яким належать\~чи які\~обслуговують об`єкти\~відвідування; фізичні особи, які не є суб`єктами підприємницької діяльності та надають послуги з тимчасового розміщення (проживання), харчування тощо. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Туроператор несе\~перед туристом\~відповідальність за\~невиконання або\~неналежне виконання\~умов договору\~на туристичне\~обслуговування,\~крім випадків,\~якщо: невиконання\~або неналежне\~виконання умов\~договору на\~туристичне обслуговування\~сталося з\~вини туриста; невиконання\~або неналежне\~виконання умов\~договору на\~туристичне обслуговування\~сталося з\~вини третіх\~осіб,\~не пов`язаних\~з наданням\~послуг,\~зазначених у\~цьому договорі,\~та жодна\~із сторін\~про їх\~настання не\~знала і\~не могла\~знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити. \~ \~ \~ \~Договір на туристичне обслуговування може передбачати компенсацію у разі спричинення шкоди туристу невиконанням або неналежним виконанням туристичних послуг, включених до туристичного продукту, відповідно до міжнародних конвенцій, що регламентують надання таких послуг. Права і обов`язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором, укладеним між ними, а також цим Законом. Відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну туриста, встановлюється законом, якщо договором на туристичне обслуговування не передбачена більша відповідальність туроператора. Судом встановлено, що 19.02.2022р. між [PERSON] та відповідачем ТОВ «ТТВК» тм TUI Ukraine (туроператор), від імені та за дорученням якого, на підставі агентського договору № 1382-13 по реалізації туристичних продуктів від 15.05.2013р., діяла ФОП [PERSON] (турагент), було укладено договір на туристичне обслуговування № 5960931, відповідно до якого туроператор зобов`язався відповідно до цього договору відповідно до бронювання турагента, здійсненого за замовленням позивачки як туриста, надати комплекс туристичних послуг, а так само і надати інформаційно консультаційні послуги, а позивачка зобов`язалася на умовах цього договору прийняти і оплатити їх (а.с. №12-17). Відповідно до додатку № 1 до договору туристична подорож мала відбутись у Turkey (країна) / Tekirova (курорт) / Nirvava\~Dolce\~Vita (готель) / Club\~Family\~Suite\~Forest\~View (тип розміщення) / Local&Healthy\~All\~Inclusive (тип харчування) з 10.06.2022р. по 01.07.2022р. та повна вартість туристичних послуг становила 201\~000 грн Зазначена сума була сплачена позивачкою, що підтверджується відповідним чеком ФН 249940992/ВН 527\~від 21.02.2022р. (а.с. № 19). В свою чергу, туристична подорож не відбулась через те, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022р. N64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022р. з подальшим продовженням його дії та закриттям авіасполучення. Відповідно до п. 3.4.15 договору на туристичне обслуговування турист зобов`язується письмово повідомляти туроператора про прийняття умов по альтернативному виконанню останнім туристичних послуг шляхом укладення нового листа бронювання. При цьому попередній лист бронювання підписаний туристом втрачає свою юридичну силу. У випадку, коли турист не приймає умови по альтернативному виконанню туроператором прийнятих на себе зобов`язань з надання тур продукту або у випадку неможливості надання альтернативних послуг туроператором, туристу повертається вартість оплачених ним послуг. Доказів на підтвердження того, що відповідачем, як туроператором, було вжито альтернативних заходів, а саме було повідомлено позивачку про зміну строків туристичної подорожі у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, суду не надано та судом не встановлено. Згідно із п. 3.2.8 договору на туристичне обслуговування, туроператор зобов`язаний у випадку неможливості виконання туроператором умов, що викладенні у листі бронювання, туристу повернути усі сплачені ним грошові кошти за туристичний продукт. З матеріалів справи вбачається, що сплачені кошти відповідачем позивачці не повернуті, що свідчить про істотне порушення туроператором умов договору, Закону України "Про туризм", внаслідок чого турист та особи, що слідують з ним, значною мірою були позбавлені того, на що вони розраховували при укладені договору. Отже, під час виконання умов договору на туристичне обслуговування було допущено туроператором порушення істотних умов договору та не виконано взяті на себе зобов`язання за цим договором. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Верховний Суд\~ у\~постанові від\~13.03.2019р.\~у справі\~№\~750/9028/15-ц\~зазначив,\~що за\~змістом частин\~першої,\~другої,\~десятої статті\~20,\~частини другої\~статті 30,\~частин першої,\~другої статті\~32,\~частини першої\~статті 33\~Закону України\~від 15.09.1995р.\~«Про туризм»,\~частини четвертої\~статті 10\~Закону України\~від \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 12.05.1991р.\~«Про захист\~прав споживачів»,\~статей 610,\~611,\~частини п`ятої\~статті 653,\~частини першої\~статті 901\~ЦК України\~майнову відповідальність\~несе суб`єкт\~туристичної діяльності,\~який порушив\~законодавство в\~галузі \~туристичної діяльності\~ при\~наданні \~туристичної послуги,\~порушив умови\~договору між\~туристом і\~суб`єктом\~туристичної діяльності\~з надання\~туристичних послуг,\~та за\~вини якого\~замовнику (туристу)\~завдано збитків. Правовідносини, які виникли між туроператором та турагентом, не можуть впливати на права позивача, який належно виконав умови договору. Спір між туроператором та турагентом може бути вирішений в іншому провадженні. Таким чином, враховуючи, що відповідачем по справі належним чином не виконані умови договору, туристичний продукт не наданий та не повернуті позивачці грошові кошти, сплачені за послугу, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «ТТВК» (третя особа - фізична особа-підприємець [PERSON] ) в частині стягнення грошових коштів, сплачених за договором на туристичне обслуговування та стягнути з відповідача на користь позивачки кошти у розмірі 201\~000 грн. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018р. у справі №758/1303/15-ц. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018р. у справі №910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016р. у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки встановлює ціну договору. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі, є грошовим зобов`язанням, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню інфляційні втрати та 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання зобов`язання. Втім, судом не знайдено підстав для повного задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційні втрати та 3% річних за розрахунком, який міститься на а.с. № 11. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З договору на туристичне обслуговування № 596093 від 19.02.2022р. вбачається, що туристична подорож мала відбутись з 10.06.2022р. Однак, дана подорож не відбулась через військову агресію Російської Федерації проти України, та відповідно введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022р. з подальшим продовженням його дії та закриттям авіасполучення Указом Президента України від 24.02.2022р. N64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Отже,\~прострочення зобов`язання\~ відповідачем\~відбулось з\~наступного дня\~ за\~днем початку\~його виконання\~(10.06.2022р.),\~тобто з\~11.06.2022р.,\~а не\~з 22.02.2022р., як зазначено представником позивачки у розрахунку, у зв`язку з чим інфляційні втрати та 3% річних підлягають стягненню за період з 11.06.2022р. по 05.05.2023р., який розраховується за формулою: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, …… ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Таким чином, ПС = (103,10 : 100)x(100,70 : 100)x(101,10 : 100)x(101,90 : 100)x(102,50 : 100)x(100,70 : 100)x(100,70 : 100)x(100,80 : 100)х(100,70 : 100)х(101,50 : 100)х(100,20 : 100) = 1.14767798. Інфляційне збільшення: 201\~000 грн. x 1.21306128 201\~000 грн. =29 683,27 грн. 3% річних за період з 11.06.2022р. по 05.05.2023р. розраховуються наступним чином. Розрахунок здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. З 11.06.2022р. до 05.05.2023р. 201\~000 грн. x 3 x 329 : 365 : 100 = 5 435,26 грн. Враховуючи викладене, вимоги представника позивачки про стягнення з відповідача інфляційних втрат саме у розмірі 51 967,14 грн. та 3% річних саме у розмірі 7 219,47 грн. є такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає сума інфляційних витрат - 29 683,27 грн. та 3% річних 5 435,26 грн. Стосовно позовних вимог [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди, суд зазначає, що в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити, з огляду на наступне. Частиною 2 ст. 33 Закону України «Про туризм» визначено, що заподіяна туристу моральна шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності у порядку встановленому законом. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як роз`яснено в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких\~міркувань він\~виходив,\~визначаючи розмір\~шкоди,\~та якими\~доказами це\~підтверджується. В п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з наступними змінами, від 31.03.1995р. № 4, роз`яснено, що до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої\~шкоди,\~протиправність діяння\~її заподіювача,\~наявність причинного\~зв`язку між\~шкодою і\~протиправним діянням\~заподіювача та\~вини останнього\~в її\~заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Частиною 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» передбачено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого\~конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.\~ Як зазначалось вище, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022р. N64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022р. з подальшим продовженням його дії та закриттям авіасполучення. Таким чином, невиконання відповідачем умов договору на туристичне обслуговування сталося не з вини ТОВ «ТТВК», а внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України. Отже, відповідач під час укладення договору не міг передбачити виникнення форс-мажорних обставин, та як наслідок, закриття авіасполучення. Крім того, позивачкою не надано суду жодного доказу погіршення самопочуття (безсоння, нервозність, тощо) та отриманий у зв`язку з цим курс лікування, що б в свою чергу свідчило про завдання їй моральної шкоди. Таким чином, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди позивачці слід відмовити в повному обсязі. Підводячи підсумок викладеному, суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «ТТВК» (третя особа - фізична особа-підприємець [PERSON] ) про стягнення грошових коштів, сплачених за договором на туристичне обслуговування, стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних та відшкодування моральної шкоди та стягнути з ТОВ «ТТВК» на користь [PERSON] лише сплачені нею кошти за договором на туристичне обслуговування у розмірі 201\~000 грн., а також інфляційні втрати у розмірі 29 683,27 грн. та 3% річних у розмірі 5 435,26 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позову, суд розподіляє їх наступним чином. При подачі позову позивачка була звільнена від сплати судового збору відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому судовий збір за ту частину позовних вимог, яка задоволена судом, підлягає стягненню на користь держави з ТОВ «ТТВК» у розмірі 1\~073грн. 60коп. (ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Судові витрати по оплаті судового збору за ту частину позовних вимог, в задоволенні якої позивачці відмовлено, відповідно до положень ч. 7 ст. 141 ЦПК України компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Щодо судових\~витрат по\~оплаті \~професійної правничої\~допомоги,\~які заявлені\~представником позивачки\~при подачі\~позову, суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;\~\~ 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022р. у справі\~№ 922/1964/21\~ зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення\~ питання про розподіл судових витрат.\~Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати\~ витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були\~ вони фактично понесені, так і\~ оцінювати їх необхідність. \~Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі 904/4507/18. \~ \~ \~ \~На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивачки подані\~ наступні докази: договір про надання адвокатських послуг від 01.05.2023р.,\~ за умовами п. 3.1 якого загальна вартість послуг за договором складає 20\~000 грн.; акт виконаних робіт від 01.05.2023р.на суму 20\~000 грн. У постанові\~Верховного Суду\~від 11.11.2020р.\~у справі\~№ 673/1123/15-ц\~(посилання\~на постанову\~Верховного Суду\~від 02.09.2020р.\~у справі\~№ 329/766/18),\~а також\~у постанові\~Верховного Суду\~від 03.10.2019р.\~у справі\~№ 922/445/19 зроблені висновки, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу незалежно від того\~ чи їх сплачено, чи тільки має бути сплачено. \~В постанові Великої Палати Верховного Суду\~ від 19.02.2020р.\~ у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що\~ при\~ визначенні\~ суми\~ відшкодування\~ витрат\~ на професійну\~ правничу\~ допомогу суд\~ має\~ виходити\~ з критерію\~ їхньої\~ реальності (встановлення\~ їхньої\~ дійсності\~ та необхідності), а\~ також\~ критерію\~ розумності\~\~ їхнього\~ розміру\~ з\~ огляду\~\~ на\~ конкретні\~\~ обставини\~\~ справи\~\~ та\~ фінансовий\~\~ стан\~\~ обох\~\~ сторін. Перевіривши зміст\~наданих\~документів,\~суд зазначає,\~що заявлені\~до стягнення\~судові витрати\~по оплаті\~ професійної\~правничої допомоги\~за вказані послуги у розмірі 20\~000 грн.\~є неспівмірними зі складністю цивільної справи\~ та обсягом наданих адвокатом послуг позивачці, з урахуванням часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), часткового задоволення позовних вимог, а також подачі одночасно двох однотипних позовних заяв. Отже, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати по оплаті професійної\~ правничої допомогу у розмірі\~ 5\~000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial