Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-25 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Венерська Г.І., звернувся до суду з цією позовною заявою в якій просить суд постановити рішення яким визнати, що частки [PERSON] та [PERSON] у праві спільної власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 0,25 га (2500 кв. м.), кадастровий №6122085600:02:001:0141 є рівними та становлять по 1/2 частині для кожного та визнати за ним в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на 1/2 частини земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,25 га (2500 кв. м.), кадастровий №6122085600:02:001:0141. Ухвалою від 10.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено що справа розглядатиметься за правилами загального позовного провадження, підготовче провадження призначено на 06.06.2023. Ухвалою від 28.06.2023 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 26.07.2023. Позивач та його представниця в судове засідання не з`явилися, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просять задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, до суду надіслала заяву в якій позовні вимоги визнає. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до такого висновку. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] , який був батьком позивача та чоловіком [PERSON] (далі по тексту - Відповідачки). Після його смерті залишилася спадщина, зокрема, земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,25 га, кадастровий номер «6122085600:02:001:0141», що належала [PERSON] та [PERSON] , на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності від 09.10.2013 (копія свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 09.10.2013, копія витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно Серії СЕІ №393614 від 09.10.2013, копія технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 20.05.2013, копія свідоцтва про смерть від 11.05.2022 серії [NUMBER] ). Приватним нотаріусом Лучків І.В. 08.09.2022 була заведена спадкова справа №134/2022 щодо майна померлого [PERSON] . Згідно матеріалів спадкової справи, спадкоємцем, який прийняв спадщину за заповітом, є Позивач - [PERSON] . Інші спадкоємці, що мають обов`язку частку згідно закону від прийняття належних їм часток спадщини відмовились. 17 березня 2023 року, Позивач звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] , однак, приватний нотаріус Лучків І.В. відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на неї. Підставою для відмови стало те, що частки земельної ділянки не визначені, тому неможливо видати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з невизначеністю складу спадкового майна (копія відмови приватного нотаріуса Лучків І.В. №21/01-16 від 17.03.2023). Отже, відсутність визначення часток співвласників у спільній сумісній власності є перешкодою в оформлені Позивачем права на спадкове майно. Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох і більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч.1 ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. За змістом ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що «...зі змісту ст.357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні». Згідно п.4 та 6 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні. Тому при спадкуванні таких часток істотне значення має встановлення їх розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавців, так і після відкриття спадщини. Відповідно до ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно із п.17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. Між співвласниками земельної ділянки договорів про поділ майна, що є спільною сумісною власністю укладено не було. На сьогоднішній день відсутня можливість його укласти відповідно до положень ст.372 ЦК України у зв`язку зі смертю одного з співвласників. В той же час, невизначеність часток не може позбавляти спадкоємця права на спадщину та, враховуючи презумпцію рівності часток співвласників, Позивач звертаючись із даною заявою просить суд визначити частки у праві спільної сумісної власності та визнати за ним право власності на спадкове майно. Позивач не ставить вимоги про визначення розміру частки померлого [PERSON] Верховний Суд у постанові від 16.06.2021 у справі №570/997/19 зазначив, що для оформлення права на спадщину, закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом ст.392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до ч.1 ст.25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (ч.4 ст.25 ЦК України). З урахуванням зазначеного, Верховний Суд резюмує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень ст.16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. За нормами ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ст.1217 ЦК України. Частиною 1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З роз`яснення, наданого у п.1 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013, вбачається, що відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пункт 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 "Про судову практику в справах про спадкування" передбачає, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З огляду на встановлене суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.25, 368-370, 372, 392, 1216, 1218, 1226, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved