Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Падучак І.І., звернулася до суду з позовом до Букачівської селищної ради Івано-Франківської області про визнання за нею, як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою [ADDRESS] . В обгрунтування позову зазначено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Спадкоємцем за заповітом після його смерті є позивачка по справі, яка прийняла спадщину, оскільки вступила у фактичне володіння та управління спадковим майном. На даний час позивачка бажає оформити право власності на домоволодіння, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовленочерез відсутність документа, який посвідчує право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно. Просила визнати за нею право власності на дане домоволодіння в порядку спадкування. Відповідач заперечень проти позову не подав. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 07 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого засідання. Позивачка у підготовче засідання не з`явилася, представник позивачки подала клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про визнання позову, клопотання про розгляд справи за його відсутності. Участь у судових засіданнях це право, а не обов`язок сторін по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02 червня 2003 року Колоколинською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. Згідно виписки з погосподарської книги за 1991-1995 роки Колоколинської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, домоволодіння по [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року відносилося до суспільної групи "колгоспний двір" головою якого був [PERSON] . Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Колоколинської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області 09 листопада 1998 року за реєстровим № 54, [PERSON] все належне йому майно заповів [PERSON] . Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Букачівської селищної ради Івано-Франківської області № 87 від 28 червня 2023 року, [PERSON] вступила в управління і володіння спадковим майном після смерті [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Рогатинської районної державної нотаріальної контори Андрейків Т.В. від 27 червня 2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] , через відсутність документів, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно. Відповідно до довідки, виданої Івано-Франківським обласним бюро технічної 29 травня 2023 року № 284 та копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , виданого на ім`я [PERSON] , вбачається, що до складу домоволодіння входять: житловий будинок загальною площею 41,2 м2, житловою площею 28,7 м2, стайня площею 60,6 м2, стайня площею 17,1 м2, стайня площею 19,2 м2, криниця 8,0 м/п. Реєстрація права власності на домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилася. Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, ринкова вартість домоволодіння становить 48700 грн. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. За статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору. З введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року. Згідно зі статтями 120, 123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-350цс15. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, а тому до відносин спадкування суд застосовує норми ЦК УРСР 1963 року. Статтею 524 ЦК УРСР було передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. За ст. 392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи. На підставі викладеного, враховуючи, що позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] прийняла спадщину на домоволодіння в установлений законом строк, однак не може реалізувати своє право на оформлення спадкових прав у позасудовому порядку, тому це право підлягає захисту судом шляхом його визнання.

Outcome: approved