Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом і позовні вимоги мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить 1/6 частка житлового будинку [ADDRESS] , яку він отримав у спадок за заповітом після померлої матері - [PERSON] . Іншими співвласниками будинку [ADDRESS] є : [PERSON] , якій належить на праві власності 1/6 частка будинку і яка отримала у спадок вказану частку після смерті батька- [PERSON] , та померла в м.Києві і після її смерті частку будинку як спадщину ніхто не приймав; [PERSON] , якій належить на праві власності 19/60 частки вказаного будинку, яка до дня смерті ( [INFO] ) проживала разом із [PERSON] і спадщину після її смерті ніхто не прийняв; [PERSON] , якій належить на праві власності 7/20 частки вказаного будинку і яка виїхала в 1982 році до Донецької області де й померла на початку 2000 років і спадщину після її смерті ніхто не прийняв. З вересня 1983 року житловим будинком з допоміжними господарськими побудовами в [ADDRESS] користувалася мати позивача - [PERSON] , а після її смерті почав користуватися позивач. Відсутність права власності на вказаний будинок не дає змоги позивачу провести капітальний ремонт в будинку, а тому позивач змушений звернутися з даними позовними вимогами до суду. В судове засідання позивач та його представник не з"явилися, подали заяви про підтримання позовних вимог, справу просять розглядати без їх участі. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, подав клопотання про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги визнає. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. \~ \~ \~ \~Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. \~ \~ \~ \~Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить 1/6 частка житлового будинку [ADDRESS] , яку він отримав у спадок за заповітом після померлої матері - [PERSON] . Іншими співвласниками будинку [ADDRESS] є : [PERSON] , якій належить на праві власності 1/6 частка будинку і яка отримала у спадок вказану частку після смерті батька- [PERSON] , та померла в м.Києві і після її смерті частку будинку як спадщину ніхто не приймав; [PERSON] , якій належить на праві власності 19/60 частки вказаного будинку, яка до дня смерті ( [INFO] ) проживала разом із [PERSON] і спадщину після її смерті ніхто не прийняв; [PERSON] , якій належить на праві власності 7/20 частки вказаного будинку і яка виїхала в 1982 році до Донецької області де й померла на початку 2000 років і спадщину після її смерті ніхто не прийняв. З вересня 1983 року житловим будинком з допоміжними господарськими побудовами в [ADDRESS] користувалася мати позивача - [PERSON] , а після її смерті почав користуватися позивач. Починаючи з 2010 року ніхто не звертався до позивача з вимогою залишити житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , з підстав. що він є власником вказаного нерухомого майна. Вказаний будинок позивач використовує для проживання, при цьому регулярно оплачує комунальні платежі та утримує будинок і прибудинкову територію в належному санітарно-технічному стані. Згідно ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіла чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п"яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. У розумінні цієї статті володілець має бути визнаний таким, що добросовісно заволодів нерухомим майном, якщо не буде доведено, що він, набуваючи майно у володіння, знав або повинен був знати про незаконність такого набуття, зокрема про те, що особа, у якої він придбав майно, не мала права його відчужувати: тобто, якщо не спростовується факт його добросовісності як обов`язкової умови володіння з метою набуття права власності. Частиною 4 ст. 344 ЦК України визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року можливість пред"явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статтей 15,16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв"язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. З огляду на вказані обставини, а саме факт добросовісного і відкритого користування позивачем нерухомим майном і відповідач не заперечує відносно цього, а також на те, що визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси осіб, є всі підстави для визнання права власності за набувальною давністю за [PERSON] на вказане майно, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved