Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] у квітні 2021 року звернулася до Московського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання договору про надання послуг та стягнення сплаченої передоплати, в якому просить розірвати договір про надання послуг від 04.07.2018 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; стягнути з відповідача на користь позивача сплачену передоплату за Договором про надання послуг по виготовленню документації з питань реконструкції, введення в експлуатацію відповідних змін у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо житлового будинку [ADDRESS] , від 04.07.2018 року, у розмірі 315 600 гривень, 6% річних за користування грошовими коштами на суму сплаченої передоплати (авансу) у розмірі 38 753,95 гривень та судові витрати. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що між нею та відповідачем укладено договір про надання послуг по виготовленню документації з питань реконструкції, введення в експлуатацію відповідних змін у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо житлового будинку [ADDRESS] , від 04.07.2018 року, згідно якого відповідач зобов`язався виготовити документацію з питань реконструкції, введення в експлуатацію та реєстрацію відповідних змін у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Під час підписання договору про надання послуг, згідно п.п.3.1, 4.1, 4.2, 4.3 Договору, [PERSON] передала відповідачу 100% передоплату у розмірі 315 600 грн., що на момент підписання договору відповідає 12 000 доларам США, про що 04.07.2018 року отримала нотаріально завірену заяву від відповідача. Після належної оплати послуг позивачем відповідач зобов`язався у строк, визначений умовами Договору, а саме п.п.5.1, 9.2 , до 15.03.2019 року надати комплексні послуги по виготовленню документації з питань реконструкції, введення в експлуатацію та реєстрацію відповідних змін у Держаному реєстрі прав на нерухоме майно щодо житлового будинку [ADDRESS] . Проте, у вказаний у договорі строк комплексні послуги по виготовленню документації з питань реконструкції, введення в експлуатацію відповідних змін у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо житлового будинку [ADDRESS] , виконані не були з вини відповідача, оскільки він в односторонньому порядку самоусунувся від виконання умов договору. 30.03.2021 року позивачем на адресу відповідача відправлено повідомлення про надання документації у строк 3 робочі дні. 06.04.2021 року, не отримавши відповіді на повідомлення від 30.03.2021 року, позивачем на адресу відповідача направлена вимога про розірвання договору про надання послуг від 04.07.2018 року з поверненням суми передоплати в розмірі 315 600 гривень згідно п.7.2 Договору. Відповідно до п.9.1, Договір набрав чинності 04.07.2018 року. Враховуючи положення ст.ст.510,611,632,536,1048 ЦК України, позивач просить визначити розмір процентів на рівні облікової ставки Національного банку України, яка на день подання позову становить 6% річних згідно рішення Правління НБУ від 03.09.2020 року №559-рш «Про розмір облікової ставки». Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена передоплата в сумі 315 600 гривень та 6% річних за користування грошовими коштами на суму сплаченої передоплати (авансу) у розмірі 38 753,95 гривень. УхвалоюМосковськогорайонного суду м.Харкова від 21.04.2021 року відкрито провадження по даній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московськогорайонного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Чуванову А.М. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 21.04.2023 року прийнято до провадження позовну заяву та вирішено розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивач [PERSON] та її представник до суду не з`явилися, в наданій заяві представник просила про розгляд справи без їх участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач не подав відзив. Суд вважає можливим, у відповідності до ст.ст.211,223 ЦПК України, розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі даних і доказів. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.07.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання послуг по виготовленню документації з питань реконструкції, введення в експлуатацію відповідних змін у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо житлового будинку [ADDRESS] (а.с.9-11). Згідно п.1.1 вказаного договору, відповідач зобов`язався надати комплексні послуги по виготовленню документації з питань реконструкції, введення в експлуатацію та реєстрацію відповідних змін у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо житлового будинку [ADDRESS] , а позивач зобов`язався прийняти і оплатити надані послуги на умовах даного договору. Згідно п.3.1 договору, ціна даного договору складає 315 600 гривень, що відповідає 12 000 доларів США, за встановленим сторонами курсом 1 дол. США = 26,3 грн. Відповідно до п.4.1 договору, оплата за даним договором здійснюється шляхом 100% передоплати стороною-2 грошових коштів у національній валюті України готівкою стороні-1. Згідно п.4.2 договору, факт оплати та передачі коштів підтверджується заявою сторони-1 про повну оплату та розрахунок за даним договором. Відповідно п.5.1 договору, строк надання послуг: у період з дати оплати послуг за даним договором до 15.03.2018 року. Згідно заяви [PERSON] від 07.07.2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу від 04.07.2018 року Варніковою К.В., відповідачем підтверджено отримання грошових коштів в розмірі 315 600 гривень, що відповідає 12 000 доларів США, за встановленим курсом 1 дол. США - 26,3 грн., від [PERSON] у повному обсязі. (а.с.12). 30.03.2021 року позивачем на адресу відповідача відправлено повідомлення про надання документації у строк 3 робочі дні (а.с.13). 06.04.2021 року позивачем на адресу відповідача направлена вимога про розірвання договору про надання послуг від 04.07.2018 року з поверненням суми передоплати в розмірі 315 000 грн. згідно п.7.2 Договору (а.с.15). Згідно з приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 3 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Положеннями ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч.1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. У відповідності до ч.1 ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином умови Договору з надання послуг по виготовленню документації з питань реконструкції, введення в експлуатацію відповідних змін у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо житлового будинку [ADDRESS] , від 04.07.2018 року, і сплачені позивачем кошти (передоплата) не повернув. Відповідно до вимог частини 2 статті 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Таким чином, встановлені у справі обставини свідчать про істотні порушення умов договору, а саме невиконання відповідачем умов договору про надання комплексних послуг по виготовленню документації з питань реконструкції, введення в експлуатацію відповідних змін у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо житлового будинку [ADDRESS] , що є предметом договору. Зазначені обставини не були спростовані відповідачем, тому суд вважає розірвати договір про надання послуг від 04.07.2018 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] . За змістом ст.ст. 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 р. у справі № 758/1303/15-ц та від 16 травня 2018 р. у справі №686/21962/15-ц. У ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. З огляду на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися санкції (постанова від 22.09. 2020 р. Великої Палата Верховного Суду у справі № 918/631/19, яка відступила від правових висновків Верховного Суду України та Верховного Суду щодо застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України у випадку прострочення зобов`язання з повернення суми попередньої оплати товару). Згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Тому суд вважає, що при таких обставинах, коли між позивачем та відповідачем не було передбачено договором надання послуг сплату процентів за користування грошовими коштами, їх розмір і порядок сплати, позивач, з підстав передбачених ч.1 ст.1048 ЦК України, має право на одержання процентів і їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України, що підлягають сплаті у розмірі 6% річних за користування грошовими коштами на суму сплаченої передоплати (авансу) у розмірі 38 753,95 гривень. Оскільки відповідачем не було виконано умови договору, навіть за наявності спору у суді ним не застосовуються жодні заходи щодо врегулювання спору, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача щодо повернення їй виконаного у зобов`язанні, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена передоплата в сумі 315 600 гривень та 6% річних за користування грошовими коштами на суму сплаченої передоплати (авансу) у розмірі 38 753,95 гривень. Відповідно до ст. 12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст.ст.77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу позивач довела в судовому засіданні ті обставини, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про розірвання договору про надання послуг від 04.07.2018 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та стягнення з відповідача на користь позивача сплаченої передоплати за договором про надання послуг по виготовленню документації з питань реконструкції, введення в експлуатацію відповідних змін у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо житлового будинку [ADDRESS] , від 04.07.2018 року, у розмірі 315 600 гривень та 6% річних за користування грошовими коштами на суму сплаченої передоплати (авансу) у розмірі 38 753,95 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3531,54 гривень.. На підставі викладеного та

Outcome: approved