Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-06 00:00:00

19.01.2022 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до моменту досягнення дитиною повноліття . Обгрунтовуючи свої позовні вимоги вказала, що 12.03.2013 року вона уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . Останнім часом між нею та її чоловіком почали виникати сварки та образи, в результати чого сім`я рахувалася тільки формально, а тому чоловік вирішив з нею розлучитися і у листопаді 2021 року повідомив її про те, що із позовною заявою про розлучення він звернувся до суду. Вони дійшли згоди щодо визначення місця проживання їхньої спільної дитини, а саме з матір`ю. Оскільки їхнє спільне проживання неможливе, то вона із малолітньою донькою переїхали проживати у найману квартиру. Вона не в змозі самостійно забезпечити належний рівень життя для дитини, а тому вважає, що відповідач зобов`язаний надавати дитині допомогу. Відповідач є здоровим, працездатним, має постійний заробіток, та змогу сплачувати аліменти на рівні 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Ухвалою Баранівського районного суду від 31.01.2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням ( викликом) сторін, роз`яснено процесуальні права учасникам справи, а відповідачеві - право на подання відзиву у встановлений судом п`ятиденний строк з дня отримання ухвали та наслідки його неподання (а.с. 10 -11). 08.06.2023 року позивач направила до суду заяву про уточнення позовних вимог та просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до моменту досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, в прохальній частині позову просила розглядати дану справу без її участі, уточнені позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, повідомлений за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку. Відзиву на позов не направив. Клопотань від сторін не надходило. Виходячи з норми ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилося, оскільки розгляд справи здійснювався судом за відсутності учасників справи. Вивчивши матеріали справи, безпосередньо дослідивши наявні письмові докази, врахувавши зміст позовних вимог, суд приходить до слідуючого висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.09.2013 року (а.с. 6 ) батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , які перебували у шлюбі, зареєстрованому 12.03.2013 року ( а.с. 5). Неповнолітня донька перебуває на утриманні позивача. Відповідач не виконує батьківського обов`язку по утриманню доньки. Згідно зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За нормами ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна зі сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч. 1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Зважаючи на положення ст.ст. 141,180-182 СК України, зокрема про солідарний обов`язок батьків на утримання неповнолітньої дитини та те, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги дитині, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ч. 1 п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач при подачі позову до суду звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір необхідно стягнути із відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved