Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

20 грудня 2021 року представник позивача звернувся в суд з позовом до Костянтинівської сільської ради Миколаївської області, [PERSON] про визнання дійсним договору, встановлення факту родинних відносин та визнання права власності у порядку спадкування. Представник позивача вказує на те, що [INFO] помер [PERSON] , який на час смерті мешкав за адресою [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дочка [PERSON] , що подала заяву про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] , право на яке було зареєстровано за життя спадкодавця 27.03.1998 року. 19 березня 1998 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами, що розташована за адресою [ADDRESS] . Вказаний договір був складений у простій письмовій формі, та був посвідчений товарною біржою. 19 березня 1998 року [PERSON] та [PERSON] домовились про ціну житлового будинку за яку його буде продано. На виконання домовленості [PERSON] передав продавцю всю суму грошей у розмірі 6200 гривень, яка відповідала ціні житлового будинку та земельної ділянки. Також на виконання умов досягнутої між сторонами домовленості, [PERSON] , отримав ключі від будинку, технічний паспорт на будинок, та заселився до вказаного будинку. Вознесенським міжміським бюро було видано реєстраційне посвідчення, відповідно до змісту якого вказаний житловий будинок було зареєстровано за [PERSON] . Представник позивача вказує, що відповідно до нормативних актів, що діяли на час укладення договору, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації, до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Звернувшись до Приватного нотаріуса Філіпенко О.М., для оформлення спадкових прав, позивач дізналася, що в позасудовому порядку для цього існують перешкоди, а саме: угода на підставі якої реєструвалося право не посвідчена нотаріально, і має просту письмову форму, а отже вказана угода є недійсною. Крім того у свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця зазначено як [PERSON] , а у зазначеному договорі вказано [PERSON] , крім того у свідоцтві про народження позивача його власне прізвище та прізвище спадкодавця вказане як [PERSON] , [PERSON] відповідно. Оскільки в інший спосіб позивач не може документально встановити право спадкодавця (свого покійного батька) на вищевказаний житловий будинок то вона вирішила звернутися до суду за захистом своїх прав та просить суд встановити факт свої родинних відносин із спадкодавцем, визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку укладений між її покійним батьком [PERSON] та визнати за нею у порядку спадкування за законом, право власності на цей будинок. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, але представник надав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю та просить справу розглядати в їх відсутність. Відповідач [PERSON] \~та представник\~відповідачаКостянтинівської сільської ради Миколаївської області, надали до суду заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. З матеріалів справи видно, що позивач є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 31.10.2022 року виданим Новоодеським ВДРАЦС у Миколаївському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м. Одеса), свідоцтвом про народження [PERSON] (російською мовою [PERSON] ), копією паспорта [PERSON] , прізвище якого російською мовою вказане « [PERSON] », свідоцтвом про шлюб покійного батька позивача [PERSON] з [PERSON] , свідоцтвом про народження позивача згідно якого її прізвище при народженні також вказане російською мовою « [PERSON] », а батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , свідоцтвом про шлюб позивача, згідно якого вона змінила прізвище на [PERSON] , копією паспорта позивача. Батько позивача [PERSON] (російською мовою згідно паспорту [PERSON] ) на підставі договору купівлі-продажу укладеного та зареєстрованого на універсальній товарній біржі «Віконт-Т» від 19.03.1998 року за №2-15, купив у [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і складається із самого житлового будинку А-1 житловою площею 34,7 кв.м.; сараю Б1; літньої кухні Г1 ; підвалу Д1 п/д, споруд 1-2, огорожі 3-4, за 4000грн., що підтверджується оригіналом цього договору. Предмет купівлі-продажу належав продавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Новоодеською ДНК 08.10.1992 року за №1669. Сторони договору купівлі-продажу виконали всі умови договору. Після укладення вказаного договору купівлі-продажу 27.03.1998 року [PERSON] зареєстрував своє право власності на спірний будинок у Вознесенському Бюро технічної інвентаризації, що підтверджується відповідним реєстраційним написом №467 від 27.03.1998 року. Частиною 3 статті 5 ЦК України передбачено, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно до ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР який діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Згідно до ч.2 ст. 47 ЦК України ( в редакції 1963року) та ч.2 ст.220 ЦК України в чинній редакції, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У відповідності до правової позиції яка міститься у п. 61 постанови ВС від 26.09.2018 року у справі за № 910/21911/14, у разі застосування судом вищевказаних норм та визнання договору дійсним наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст.224 ЦК України ( в редакції 1963року) та ст.655 ЦК України в чинній редакції обов`язки покупця виконано в повному обсязі, що підтверджується договором купівлі-продажу укладеним на універсальній товарній біржі «Віконт-Т» від 19.03.1998 року за №2-15. Фактичне і повне виконання правочину відбулося ще 19.03.1998 року. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа мас право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані за адресою [ADDRESS] , що був укладений 19 березня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] , на універсальній товарній біржі «Віконт-Т» від 19.03.1998 року за №2-15. [PERSON] помер [INFO] у м. Миколаїв Миколаївської області (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 31.10.2022 року видане Новоодеським ВДРАЦС у Миколаївському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м. Одеса). Як видно із матеріалів спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] , позивач яка є донькою покійного є єдиним його спадкоємцем який прийняв спадщину після його смерті. Дружина покійного - [PERSON] від спадщини відмовилася також вказала що все майно яке залишилося після смерті [PERSON] є його особистою власністю. Однак отримати свідоцтво про право на спадкове майно і довести у безспірному порядку те, що право власності на спірний житловий будинок та земельну ділянку перейшло до позивача немає можливості, через вказані вище обставини. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень ч.4 ст. 200 та ч.4 ст.206 ЦПК України суд у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину після смерті [PERSON] то позов про визнання дійсним договору купівлі продажу та визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку у порядку спадкування за законом обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved