Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-01 00:00:00

12.07.2021 року судом зареєстровано позовну заяву ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , який також діє в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення (т. 1 а.с. 1-4), яку 15.06.2022 року було уточнено (т. 2 а.с. 35-39) та мотивовано тим, що 08.02.2008 року ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 0101/0208/71-015, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 97\~000 доларів США на придбання квартири і зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки № 0101/0208/71 від 08.02.2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. за реєстр. № 602, згідно з яким в іпотеку передано квартиру [ADDRESS] . 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу № 15, а також договір про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, згідно з якими банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку. 28.11.2012 року між ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладений договір факторингу відповідно до п.п. 2.1, 2.2 якого клієнт відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками. Відповідно до п. 1.2 договору про передачу прав за іпотечним договором іпотекодержатель передає новому іпотекодержателю права за іпотечними договорами, перелік яких наведено у додатку № 1 до іпотечного договору, в тому числі по іпотечному договору із [PERSON] [PERSON] належним чином не виконував зобов`язань за кредитним договором внаслідок чого виникла заборгованість. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 12.03.2012 року № 2-3325/11 було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 108\~686, 88 доларів США, що станом на дату ухвалення судом рішення еквівалентно за курсом НБУ 868\~408,17 грн. (сума боргу - 108\~686,88 доларів США складається з: 96\~274,75 доларів США кредит; 11\~260,52 доларів США проценти за користування кредитом; 1\~151,61 доларів США пеня). Рішення суду від 12.03.2012 року [PERSON] не виконав, заборгованість не погасив. Заборгованість в розмірі 108\~686,88 доларів США є простроченою і на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 28.11.2012 року по 03.06.2022 року 3% річних на суму заборгованості складає 31\~023, 54 доларів США. Таким чином, загальна заборгованість [PERSON] по кредитному договору складає 139\~710,42 доларів США: за рішенням суду від 12.03.2012 року - 108\~686,88 доларів США та 3% річних, нараховані згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України станом на 03.06.2022 року за період з 28.11.2012 року по 03.06.2022 року - 31\~023,54 доларів США. Ринкова вартість квартири, яка є предметом іпотеки згідно звіту про незалежну оцінку майна від 16.06.2021 року складає 1\~289\~500 грн. Згідно довідки № 715, виданої ОСББ «Подолянка-14», за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Малолітні діти 2008 р.н. та 2011 р.н. зареєстровані в квартирі після укладення договору іпотеки. На підставі Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 625, 1049 ЦК України позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки: двокімнатну квартиру загальною площею 69,5 кв.м., житловою площею 36,00 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 010/0208/71-015 від 08.02.2008 року в розмірі 139\~710, 42 доларів США (із врахуванням суми, що стягнута рішенням суду від 12.03.2012 року 108\~686, 88 доларів США та 3% річних, нарахованих згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України за період 28.11.2012 року по 03.06.2022 року 31\~023,54 доларів США) на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності; примусово виселити громадян: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з двокімнатної квартири загальною площею 69,5 кв.м., житловою площею 36,00 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 19\~342, 50 грн., в сумі 2\~270, 00 грн. Судом вчинені наступні процесуальні дії. \~ \~ \~ \~26.07.2021 року відкрите загальне позовне провадження у даній справі (а.с. 85 т. 1). 20.04.2022 року ухвалою суду витребувані додаткові докази (а.с. 239 т. 1). 15.06.2022 року від представника позивача надійшла уточнена позовна в новій редакції (а.с. 35-39 т.2). 26.07.2022 року закрите підготовче провадження у даній справі і справа призначена до судового розгляду по суті (а.с. 65 т. 2). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнений позов підтримала за викладених у ньому обставин. Просила позов задоволити в повному обсязі, оскільки мирним шляхом вирішити спір не вдалось. Суду пояснила, що позивач є правонаступником кредитора за кредитним та за іпотечним договором. Валютний кредит [PERSON] отримав на придбання житла, рішення суду про стягнення боргу від 12.03.2012 року не виконав, жодного погашення по кредиту взагалі не було, тому за період з 28.11.2012 року по 03.06.2022 року нараховані проценти згідно ст. 625 ч. 2 ЦК України в сумі 31\~023,54 долари США. Вважає, що строк позовної давності не підлягає застосуванню, оскільки позовна давність по всіх вимогах відповідно до п. 8.5 кредитного договору - 10 років. Крім того, з 07.06.2014 року до 21.04.2021 рік діяв мораторій на звернення стягнення на майно, тому товариство не зверталось до суду з даним позовом. Звернення стягнення на квартиру, що перебуває в іпотеці, є підставою для виселення всіх, хто зареєстрований та проживає у спірній квартирі. Наголосила, що реєстрація дітей в квартирі була проведена після укладення договору іпотеки і не погоджувалась з іпотекодержателем. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, подав заяву про застосування позовної давності до вимог позивача (а.с. 139). Вважає, що банк сам змінив строк виконання зобов`язання і в 2012 році подав досудову вимогу і звернувся до суду з позовом про стягнення боргу по кредитному договору від 08.02.2008 року. Таким чином, відповідно до ст.ст. 264, 267 ЦК України строк пройшов ще в 2015 році. Відповідач не вчиняв жодних дій, які б свідчили про визнання ним свого боргу і про виконання зобов`язання, тому просив відмовити в задоволенні позову. Крім того, просив врахувати, що позивач не підтвердив належними доказами суму заборгованості по кредиту, а розрахунок, що наданий до позову, не є первинним бухгалтерським документом. Спірна квартира є єдиним житлом для сім`ї відповідача і орган опіки і піклування не надав дозволу на виселення неповнолітніх дітей. Крім того, [PERSON] вважає звернення стягнення на житло подвійним стягненням, оскільки вже є рішення суду про стягнення з нього боргу за кредитним договором. На даний час матеріальний стан відповідача позбавляє його можливості погасити борг за кредитним договором, укладеним в 2008 році. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 08.02.2008 року ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 0101/0208/71-015, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 97\~000 доларів США, на строк до 07.02.2038 року включно (п.1.1), зобов`язавшись повернути та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених кредитним договором. Кредитні кошти призначені для здійснення [PERSON] розрахунків по договору купівлі-продажу двокімнатної квартири [ADDRESS] (п.1.4). Сторони домовились про порядок погашення заборгованості: фіксованими (ануїтетними) платежами в сумі 1\~035 доларів США кожного місяця (п.3.1.1). Згідно п. 3.8 договору, при порушенні умов, передбачених п.п.5.1.8 п.5.1 договору та/або у випадках, в яких чинним законодавством України передбачено право дострокової вимоги виконання зобов`язань, забезпечених іпотекою, та/або якщо позичальник порушує термін здійснення ануїтетних платежів, встановленим п.п.3.1.1 п.3.1 договору, внаслідок чого виникла заборгованість з погашення кредиту, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, а позичальник зобов`язаний виконати зазначені зобов`язання в порядку, передбаченому цим пунктом цього договору. Сторони домовлялись, що вимога про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування кредитом направляється позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 10 банківських днів з дати її надсилання банком за адресою позичальника, зазначеною в реквізитах цього договору або адресою, повідомленою позичальником відповідно до п.5.1.6 цього договору. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище 10-денного строку вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається банку відділенням зв`язку при відправленні позичальнику листа з повідомленням про вручення або дата, зазначена на листі, який отриманий позичальником особисто у банку. Вимога про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, а також сплату комісій, визначених умовами договору, направляється позичальнику в порядку, передбаченому п.3.9 цього договору. Згідно п. 3.9 договору, у випадках порушення умов п.п. 3.7 та/або 3.8 та/або п.п.6.1.2 п.6.1 цього договору та/або умов іпотечного договору, укладеного сторонами відповідно до п. 2.1 цього договору, вимога про виконання порушеного зобов`язання направляється банком позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню в повному обсязі протягом 30 календарних днів з моменту її надіслання банком за адресою позичальника, зазначеною в реквізитах цього договору, або повідомленою відповідно до умов п.5.1.6 п.5.1 цього договору. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище 30 денного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається банку відділенням зв`язку при відправленні листа з повідомленням про вручення або дата, зазначена в повідомленні, яке отримане позичальником особисто у банку. Уклавши кредитний договір 08.02.2008 року, позичальник зобов`язувався, зокрема, забезпечити своєчасну оплату ануїтетних платежів та сплату комісій, передбачених даним договором шляхом їх внесення готівкою через касу банку на рахунок, зазначений у п.п. 3.1.3 п.3.1 договору в термін їх сплати або шляхом забезпечення наявності на власному поточному рахунку грошових коштів в сумі, достатній для здійснення таких платежів, до настання терміну їх сплати (п.5.1.1); при настанні подій, зазначених в п.п. 3.7, 3.8, 3.9 цього договору погасити заборгованість за кредитом і сплатити проценти у повному обсязі, а також сплатити пені та штрафи, передбачені цим договором (п.п.5.1.5). Позичальник та члени його родини у випадку звернення стягнення на об`єкт нерухомості зобов`язались звільнити його протягом 1 місяця з дня отримання вимоги банку про звільнення (п.5.1.9). Згідно п.7.1.1. позичальник має право надати клопотання до банку про перенесення термінів платежів за цим договором при виникненні тимчасових фінансових або інших труднощів, що виникли по незалежним від нього причинам. Сплата пені, штрафу, визначені п.8.1 8.3 договору. Відповідно до п. 8.5 договору, сторони домовились, що строк позовної давності за будь-якими вимогами банку, що випливають з цього договору, встановлюється тривалістю в 10 років (т.1 а.с. 7-11). З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 0101/0208/71-015 від 08.02.2008 року, між банком та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 0101/0208/71, який 08.02.2008 року посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. за реєстр. № 602, згідно з яким в іпотеку передано двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 69, 5 кв.м., загальною площею 36,0 кв.м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 08.02.2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. за реєстр. № 599, зареєстрованого в КП ВООБТІ 08.02.2008 року в реєстровій книзі № 748 за реєстр. № 1917. Сторони погодили (п.10.3), що у разі невиконання позичальником умов основного зобов`язання та/або іпотекодавцем умов цього договору, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі, включаючи суму кредиту та будь-яке збільшення цієї суми відповідно до умов основного зобов`язання, проценти за користування кредитом, пеню та інші платежі і санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов`язання, а також всі витрати, пов`язані із зверненням стягнення на предмет іпотеки, в тому числі з вчиненням виконавчого напису, його реалізацією та вартістю послуг незалежного експерта суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до п. 11 іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо на день, визначений основним зобов`язанням, будь-хто з позичальників не поверне іпотеко держателю суму кредиту та/або проценти за користування кредитом та/або пеню або іншу заборгованість, та/або платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов`язанням та цим договором, в тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов`язання (як основного боргу, так і процентів за ним). При настанні зазначених у абзаці першому цього пункту договору випадків іпотекодержатель надсилає позичальникам та іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та/або зобов`язань, передбачених цим договором, у не менш ніж тридцятиденний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору. Іпотекодержатель має право обирати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки (п.10.4). 08.07.2009 року ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] уклали договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 0101/0208/71-015 від 08.02.2008 року та внесли зміни і доповнення, домовившись, що на дату укладення цього договору про внесення змін і доповнень розмір строкової заборгованості за кредитом складає 96\~451,19 доларів США (п.1). Прострочена заборгованість за договором відсутня (п.1.1). Кредитний договір № 0101/0208/71-015 від 08.02.2008 року викладено в новій редакції (т. 2 а.с. 43-48). Дострокове повернення кредиту врегульоване п.9 договору. 08.07.2009 року ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] уклали договір про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору № 0101/0208/71-015 від 08.02.2008 року, виклавши в новій редакції п.1.3, 3.1.1., 3.1.5, 3.1.7, 3.1.12, 7.3. Інші умови кредитного договору залишені без змін. (т. 2 а.с. 41-42). 22.09.2009 року ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] уклали договір про внесення змін та доповнень № 3 до кредитного договору № 0101/0208/71-015 від 08.02.2008 року, виклавши в новій редакції п.3.1.12. Інші умови кредитного договору залишені без змін. (т. 2 а.с. 49). 31.03.2010 року ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] уклали договір про внесення змін та доповнень № 4 до кредитного договору № 0101/0208/71-015 від 08.02.2008 року, виклавши в новій редакції п.п 1.3.2, п.п 1.3.3, п.п 1.3.4 п. 1.3 кредитного договору (т. 2 а.с. 50). 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу № 15, згідно з яким банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу по яких належить банку. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом із правами вимоги до фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та не сплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів. 28.11.2012 року між Факторинговою компанією «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору факторингу, клієнт відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом із правами вимоги до фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та не сплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів. Крім того, 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами, а також 28.11.2012 року укладено договір між Факторинговою компанією «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про передачу прав за іпотечним договором, згідно п. 1.2 якого іпотекодержатель передає новому іпотекодержателю права за іпотечними договорами, перелік яких наведено у додатку № 1 до іпотечного договору, в тому числі по договору № 0101/0208/71 від 08.02.2008 року. [PERSON] належним чином не виконував зобов`язання за кредитним договором від 08.02.2008 року внаслідок чого виникла заборгованість. В судовому засіданні встановлено, що 29.11.2010 року ПАТ «Сведбанк» надіслало [PERSON] лист від 24.11.2010 року про наявність заборгованості по кредитному договору і порушення взятих зобов`язань, а також на підставі п.3.7 - п.3.9 кредитного договору повідомило про те, що умови кредитного договору змінені і строк виконання позичальником зобов`язань в повному обсязі (повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань) настає на десятий календарний день з дня направлення цього повідомлення. Відлік десятиденного строку починається з дати, зазначеної на квитанції, яка надається банку відділенням зв`язку при відправленні цього повідомлення. Позичальник зобов`язаний сплатити заборгованість по кредитному договору достроково в повному обсязі, яка включає заборгованість по кредиту, по процентам та пеню за несвоєчасне погашення процентів та кредиту. Банк вимагав у 30-денний строк з дня отримання листа усунути порушення по виконанню зобов`язань за кредитним договором та сплатити заборгованість у повному обсязі. Попередив, що при невиконанні даних вимог у вказаний строк, банк з метою захисту порушених прав та інтересів розпочне процедуру стягнення заборгованості у встановленому законом порядку, в тому числі за рахунок предмета іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису або звернення до суду. В зв`язку з невиконанням вищевказаної вимоги банк обрав спосіб захисту і 13.07.2011 року звернувся до суду з позовом про стягнення боргу. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 12.03.2012 року № 2-3325/11 було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 108\~686,88 доларів США, що станом на дату ухвалення судом рішення еквівалентно за курсом НБУ 868\~408,17 грн. (сума боргу - 108\~686,88 доларів США складається з: 96\~274,75 доларів США кредит; 11\~260,52 доларів США проценти за користування кредитом; 1\~151,61 доларів США пеня). Рішення суду від 12.03.2012 року [PERSON] не виконав, заборгованість не погасив. Згідно розрахунку боргу, наданого позивачем, всього по кредитному договору [PERSON] сплатив 2,23 долари США, які зараховані на погашення процентів (а.с. 17 т.1). В судовому засіданні сторони визнали, що погашення боргу по кредитному договору, в тому числі по рішенню суду, не відбувалось. Заборгованість в розмірі 108\~686, 88 доларів США є простроченою, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України станом на 03.06.2022 року за період з 28.11.2012 року по 03.06.2022 року позивачем нараховано 3% річних на суму заборгованості, що складає 31\~023,54 долари США (а.с. 40 т.2). Таким чином, станом на 03.06.2022 року заборгованість [PERSON] по кредитному договору від 08.02.2008 року складає: за рішенням суду від 12.03.2012 року - 108\~686,88 доларів США та 3% річних, нараховані згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 28.11.2012 року по 03.06.2022 року - 31\~023,54 долари США (а.с. 17 т. 1, а.с. 40 т.2). Ринкова вартість квартири, яка є предметом іпотеки згідно звіту про незалежну оцінку майна від 16.06.2021 року складає 1\~289\~500 грн. Згідно довідки № 715, виданої ОСББ «Подолянка-14», за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с. 16). Згідно висновку, від орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає недоцільним виселення дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з квартири [ADDRESS] (т. 1 а.с. 194). Таким чином, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини з приводу виконання кредитного договору, забезпеченого іпотекою, тому при вирішенні спору суд застосовує Закон України «Про іпотеку» та відповідні норми ЦК України. За змістом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша\~статті 509 ЦК України). Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~статті 546 ЦК України\~виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права і обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням)та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням). Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає у реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає у тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього праваза рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числій у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята\~статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Частиною першою\~статті 631 ЦК України\~передбачено, що закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань. Згідно із частиною першою\~статті 7 Закону України «Про іпотеку»\~за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або у частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору,що обумовлює основне зобов`язання. У\~статті 33 Закону України «Про іпотеку»\~передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених\~статтею 12 цього Закону. Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотекиу випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Частина перша\~статті 35 Закону України «Про іпотеку»\~передбачає, що в разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо вінє відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягненняна предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулюванняна підставі договору. Положеннями частини другої\~статті 35 Закону України «Про іпотеку»\~визначено, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Положення\~Закону України «Про іпотеку»\~не передбачають та не вимагають від іпотекодержателя кожного разу перед зверненням до суду надсилати іпотекодавцю (та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця) письмову вимогу про усунення порушення. Отже, за змістом частини першої статті 12, частини першої статті 33 тастатті 35 Закону України «Про іпотеку»\~реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону. Звернення банку з позовом з вимогою про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. В даних правовідносинах права та інтереси позивача також забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. В зв`язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору, виникла заборгованість і кредитор - ПАТ «Сведбанк» 29.11.2010 року надіслав вимогу про дострокове погашення заборгованості протягом 30 днів з дня отримання листа та повідомив про те, що в разі невиконання з метою захисту порушених прав та інтересів розпочне процедуру стягнення заборгованості у встановленому порядку, в тому числі за рахунок предмету іпотеки. Таким чином, банк за власною ініціативою змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором (повернення суми кредиту, сплати процентів, пені), тому згідно умов кредитного договору строк настав на 10 календарний день з дня направлення повідомлення 09.12.2010 року. Зобов`язання у визначений новий строк [PERSON] також не виконав, тому ПАТ «Сведбанк» обрав спосіб захисту і 13.07.2011 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором в сумі 108\~686,88 доларів США. Рішенням суду вимоги банку були задоволені. Оскільки зазначене рішення суду виконане не було, 12.07.2021 року новий кредитор і іпотекодержатель за договором ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з даним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору від 08.02.2008 року. Права позивача - ТОВ «Кредитні ініціативи» порушені і підлягали б захисту в обраний ним спосіб, проте 27.10.2021 року представник відповідача [PERSON] подав до суду заяву про застосування позовної давності. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15 (провадження № 61-20952св19) суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. Суд вважає, що в даному випадку слід застосувати позовну давність, виходячи з наступного. Право на звернення до суду за захистом, закріплене\~статтею 4 ЦПК України, кореспондується зі\~статтею 256 ЦК України, яка встановлює для особи часові межі для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу та називає їх позовною давністю. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Статтею 257 ЦК України\~передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки. Згідно із частиною першою\~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 266 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у\~статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігаєтьсяз моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою уповноваженою особою. У постанові Верховного Суду від 18 серпня 2021 року в справі № 201/15310/16 (провадження № 61-547св21) зазначено, що слід розмежовувати вимогу про стягнення боргу за основним зобов`язанням (actio in personam) та вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки (actio in rem). Вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки «піддається» впливу позовної давності. На неї поширюється загальна позовна давність тривалістю у три роки. На вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки поширюються всі правила щодо позовної давності (початок перебігу, зупинення, переривання, наслідки спливу тощо). У\~статті 264 ЦК України\~передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також, якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Тлумачення\~статті 264 ЦК України\~дає підстави для висновку, що вона пов`язує переривання позовної давності з будь-якими активними діями іпотекодавця, внаслідок яких він визнає існування саме іпотеки. Тому переривання перебігу позовної давності за основним зобов`язанням не перериває перебігу позовної давності за іншим обов`язком, у тому числі забезпечувальним. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду за вирішенням наявного між сторонами спору. Саме із цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі і переривається перебіг позовної давності. За змістом\~статті 264 ЦК України\~переривання позовної давності передбачає наявність двох строків - до переривання та після нього. Новий строк починає перебіг безпосередньо з того моменту, коли перервався первісний. Підстави переривання позовної давності є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають. Однією із підстав переривання позовної давності є пред`явлення особою позову до одного із боржників. Позовна давність шляхом пред`явлення позову переривається саме на ту частину вимог (право на яку має позивач), що визначена ним у його позовній заяві. Що ж до вимог, які не охоплюються пред`явленим позовом, та до інших боржників, то позовна давність щодо них не переривається. Обов`язковою умовою переривання позовної давності шляхом пред`явлення позову також є дотримання вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції та інших, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі. Схожих висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 24 квітня 2019 року у справі № 523/10225/15-ц та від 19 листопада2019 року у справі № 911/3677/17. Верховний Суд звертає увагу, що позовна давність переривається пред`явленням особою позову, а не постановленням судом судового рішення. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 522/31199/13-ц (провадження№ 61-3872св18). У даній справі встановлено, що в кредитному договорі від 08.02.2008 року сторони визначили строк позовної давності за будь-якими вимогами банку, що випливають з цього договору, тривалістю десять років. З матеріалів цивільної справи № 2-3325/11 вбачається, що в 2010 році ПАТ «Сведбанк» скористалось своїм правом на дострокове погашення кредитної заборгованості та змінило строк виконання основного зобов`язання, надіславши 29.11.2010 року позичальнику і іпотекодавцю вимогу про погашення заборгованості, а в подальшому 13.07.2011 року звернулось до суду з позовом про стягнення боргу, за результатом розгляду якого борг був стягнутий. З позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення правонаступник ПАТ «Сведбанк» - ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду лише 12.07.2021 року. За таких обставин, оскільки банк змінив строк виконання зобов`язання листом від 24.11.2010 року, що був надісланий [PERSON] 29.11.2010 року і визначив, що строк виконання зобов`язання настає на десятий календарний день, тобто 09.12.2010 року, а правонаступник банку ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки лише 12.07.2021 року, тобто з пропуском встановленої договором десятирічної позовної давності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Твердження представника позивача про те, що строк позовної давності не пропущений і був зупинений через дію мораторію на звернення стягнення на предмет іпотеки по валютним кредитам, суд вважає безпідставним. Так, відповідно до правової позиції, що висловлена Верховним Судом у постанові від 01.06.2022 року у справі № 686/23170/19, під зупиненням перебігу позовної давності слід розуміти таку зміну порядку обчислення строку, за якою в період дії певної обставини перебіг строку зупиняється, а після припинення цієї обставини продовжується в частині, що залишилася. У період зупинення позовної давності час плине, але він не зараховується до позовної давності. До цього строку зараховується лише час, який сплинув до зупинення позовної давності, та строк, що минув після продовження її перебігу. Мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) предмет іпотеки, а не встановлює відстрочення виконання зобов`язання. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії закону не підлягає примусовому виконанню. Дія мораторію не впливає на право банку звернутись до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, не перешкоджає ухваленню судом рішення за таким позовом та не свідчить про наявність підстав для зупинення перебігу позовної давності. В зв`язку з відмовою у позові за основною вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки решта позовних вимог також не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід залишити за рахунок позивача.

Outcome: dismissed