Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-02 00:00:00

До суду надійшла позовна заява, у якій позивач, від імені якої діє представник - адвокат Климчук Вікторія Володимирівна, посилаючись на статтю 51 Конституції України, статті 55-56 СК України, просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 14 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 147. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 14 вересня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 147. Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення позивача до суду з даною позовною заявою стало те, що між нею та відповідачем з липня 2022 року фактично припинені шлюбні відносини, вони проживають окремо, припинили ведення спільного господарства, наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають, зважаючи на різні погляди на життя, пріоритети та ставлення до сімейних прав та обов`язків. Позивач та відповідач не будують спільних планів на майбутнє. Сторони погодили, що після розірвання шлюбу діти залишаються проживати разом з позивачем. Спору щодо участі відповідача у вихованні та утриманні дітей між сторонами немає. На час звернення з даною позовною заявою до суду між позивачем та відповідачем відсутній спір щодо поділу спільного майна подружжя. За переконаннями позивача збереження формального шлюбу є недоцільним і суперечить інтересам кожного з подружжя, та інтересам дітей, у яких формується хибне уявлення про поняття сім`ї. Ухвалою судді від 22 травня 2023 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 20 червня 2023 року. Ухвалою суду від 20 червня 2023 року судовий розгляд справи було відкладено на 03 серпня 2023 року на підставі частини 4 статті 223 ЦПК України. Позивач у призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи знаходиться заява представника позивача - адвоката Климчук В.В., в якій вона просила розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач повторно в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України, за адресою зареєстрованого місця проживання, проте конверт із судовою повісткою повернувся до суду не врученим з поштовою відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». У такому випадку відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України. Відзив на позов відповідач до суду не направив. Клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшла. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 03 серпня 2023 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 14 вересня 2013 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, про що 14 вересня 2013 року складено відповідний актовий запис № 147. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . Під час шлюбу в них народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач, мати - позивач, що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких долучені до матеріалів справи. Відповідно до Витягів з Реєстру територіальної громади № 2023/002441903, № 2023/002442007, № 2023/002442077, виданих 23.03.2023 Виконавчим комітетом Славутицької міської ради, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду з даною позовною заявою стало те, що між нею та відповідачем з липня 2022 року фактично припинені шлюбні відносини, вони проживають окремо, припинили ведення спільного господарства, наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають, зважаючи на різні погляди на життя, пріоритети та ставлення до сімейних прав та обов`язків. Позивач та відповідач не будують спільних планів на майбутнє. За переконаннями позивача збереження формального шлюбу є недоцільним і суперечить інтересам кожного з подружжя, та інтересам дітей, у яких формується хибне уявлення про поняття сім`ї. Відповідно до положень статті 51 Конституції України, частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року, ратифікована Україною 17 липня 1997 року) вбачається, що кожен із подружжя має рівні цивільні права та обов`язки у відносинах між собою і зі своїми дітьми, а також щодо одруження, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з частиною 2 статті 18, пункту 3 статті 51, частиною 3 статті 56, частиною 1 статті 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною 2 статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, діти сторін - дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишаються проживати разом з позивачем. Спірних питань щодо розподілу майна, набутого під час шлюбу, між сторонами немає. У відповідності до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивач зазначила, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 073,60 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 073,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved