Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

У липні 2023 року представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Грибанов Д.В. звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказав, що 15 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (далі за текстом - ТОВ «ФК «ЦФР») та [PERSON] було укладено Кредитний договір №6024817628. Цей Договір, Паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (розміщені на сайті ТОВ "ФК"ЦФР" www.kreditmarket.ua, з якими відповідач ознайомився до укладення Договору та до яких приєднався, підписавши Договір) складають єдиний кредитний договір. На підставі Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ТАСКОМБАНК» (далі за текстом - АТ «ТАСКОМБАНК») первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. 02 грудня 2022 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (далі за текстом - ТОВ «ФК «ЄАПБ» ) укладено Договір факторингу №НІ/11/7-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЕАПБ» зобов?язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов?язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу №НІ/11/7-Ф від 02 грудня 2022 року Реєстру прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 18 240,45 гривень, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 10 149,58 гривень, сума заборгованості за відсотками - 0,91 гривні; сума заборгованості за щомісячними процентами - 8 089,96 гривень; сума заборгованості за пенею - 0,00 гривень. З урахуванням викладеного, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати. 04 серпня 2023 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти позову, просив відмовити в його задоволенні. Обгрунтовуючи заперечення, вказав, що дійсно в липні 2020 року взяв кредит в ТОВ «ФК «ЦФР» для дочки, яка його погашала та повідомляла про відсутність заборгованості. Вважав, що позивач не надав належних та допустимих доказів, що стосуються предмета доказування, яким є відомості про рух коштів по особовому рахунку, виписки по рахунках кредитної заборгованості та зроблений на їх основі розрахунок заборгованості (арк.спр.48-49). Позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» не забезпечив явку в судове засідання представника, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (арк.спр. 4,зворот, 44-45). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у поданому до суду відзиві просив здійснювати розгляд справи за його відсутності (арк.спр.48-49). 11 липня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (арк.спр.40). Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з частиною другою статті 247, частиною третьою статті 211 ЦПК України, здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, зважаючи на таке. Судом установлено, що 15 липня 2020 року [PERSON] звернувся з заявою-анкетою №35725063 на отримання кредиту та інших послуг ТОВ «ФК «ЦФР» (арк.спр. 8). 15 липня 2020 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №6024817628, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» зобов`язалося надати кредит у розмірі 15 862,50 гривень на строк 18 місяців, а [PERSON] зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту №4817628, який є невід`ємною частиною вказаного договору. З пункту 1.4 вказаного кредитного договору, вбачається серед іншого, що [PERSON] (позичальник) доручив ТОВ «ФК «ЦФР» виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту суми грошових коштів за вказаними реквізитами, призначення - переказ на поточний рахунок [PERSON] за рахунок кредиту згідно КД6024817628 від 15 липня 2020 року (арк.спр. 5). Відповідач підтвердив факт укладення кредитного договору, не заперечував проти отримання кредиту у вказаній сумі, не вказував про неналежність зазначених реквізитів. Паспортом кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №4817628 передбачені основні умови кредитування - сума кредиту - 15862.50; строк - 18; спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору; процентні ставки: при наданні кредиту - 3.00%; при збільшенні строку, на який надається кредит - 0.00%; щомісячні проценти - 3.00%; загальні річні проценти - 0.01%; річні проценти на пільговий період - 0.00%; загальні витрати за кредитом - 8 942.23 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом - 24 429.73 гривень; реальна річна процентна ставка - 74.05% річних. Окрім того, паспортом кредиту встановлено порядок повернення кредиту (кількість та розмір платежів, періодичність внесення, графік платежів), наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за кредитним договором (арк.спр. 6). 07 жовтня 2016 року між ПАТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЦФР» було укладено договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» має право щоденно передавати (відступати) ПАТ «ТАСКОМБАНК» свої права вимоги до позичальників, а ПАТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимог, які є невід`ємною частиною вказаного договору (арк.спр. 13-14). Згідно з повідомленням про відступлення прав вимог від 15 липня 2020 року [PERSON] було повідомлено, що права вимоги за кредитним договором №6024817628 від 15 липня 2020 року, укладеним між ним та ТОВ «ФК «ЦФР», будуть відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року (арк.спр. 7). 02 грудня 2022 року АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК«ЄАПБ») було укладено Договір факторингу №НІ/11/7-Ф, відповідно до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується передати (сплатити) ТОВ «ФК«ЄАПБ» суму фінансування, а ТОВ «ФК«ЄАПБ» зобов`язується відступити права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимог (арк.спр. 15-17). Пунктом 2.3 Договору факторингу, сторони погодили, що відступлення права вимоги і всіх інших прав за кредитними договорами та їх перехід від клієнта до фактора відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру прав вимог згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Прав Вимогза Договором факторингу №НІ/11/7-Фвід 02 грудня 2022року АТ «ТАСКОМБАНК» передав, а ТОВ «ФК«ЄАПБ» прийняв Реєстр прав вимоги кількістю 7276(арк.спр. 18). ТОВ «ФК«ЄАПБ» набуло права вимоги, в тому числі до боржника [PERSON] за кредитним договором №6024817628 від 15 липня 2020 року в сумі 18 240,45 гривень, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу - 10 149,58 гривень, сума заборгованості за відсотками - 0,91 гривні, сума заборгованості за щомісячними процентами - 8 089,96 гривень; сума заборгованості за пенею - 0,00 гривень, що підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги №1 до Договору факторингу №НІ/11/7-Ф від 02 грудня 2022 року (арк.спр. 19). Даними розрахунку заборгованості за Кредитним договором №6024817628 від 15 липня 2020 року за період з 02 грудня 2021 року по 31 травня 2023 року підтверджується, що загальна сума боргу становить 18 240,45 гривень та складається з залишку заборгованості по основному боргу - 10 149,58 гривень, залишку заборгованості по процентам - 0,91 гривні; залишку заборгованості по комісії - 8 089,96 гривень (арк.спр. 12). У суду відсутні підстави вважати наданий розрахунок заборгованості невірним, оскільки відповідач його хоч і заперечив, проте не спростував, власного розрахунку не надав, як не надав і доказів погашення кредиту, про які зазначив у відзиві. Згідно зі свідоцтвом серії ФК №183 від 27 грудня 2007 року, виданим Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, ТОВ «ФК «ЄАПБ» є фінансовою установою (арк.спр.21). У відповідності до додатку до свідоцтва серії ФК №183 від 27 грудня 2007 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» має право здійснювати факторинг без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства (арк.спр. 21,зворот). 25 жовтня 2011 року Національним банком України було видано АТ «ТАСКОМБАНК» банківську ліцензію №84 на право надання банківських послуг, визначених частиною третьою статті 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» (арк.спр. 26). Позивач, вказуючи на порушення його законних прав та інтересів, звернувся до суду за захистом таких з позовом про стягнення заборгованості. Таким чином, предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за укладеним ним договором позики. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати такі норми права. Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Суд встановив, що 15 липня 2020 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] був укладений кредитний договір №6024817628. ТОВ «ФК «ЦФР» виконало свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 15 862,50 гривень. Зі змісту вказаного договору, вбачається, що ТОВ «ФК «ЦФР» надала позивачу кошти в сумі 15 862,50 гривень, з яких кошти у сумі 12500 гривень - переказ на поточний рахунок за рахунок кредиту кредиту згідно КД6024817628 від 15 липня 2020 року, 2137,50 гривень та 650 гривень - для оплати страхових платежів за даним договором, 200 гривень - за електронний ключ доступу. Отже, факт отримання позивачем коштів у ТОВ «ФК «ЦФР» суд вважає доведеним. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 516 ЦК України визначає, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеному у постанові від 01 лютого 2018 року у справі №569/8962/16-ц. За змістом положень пункту 11 частини першої статті4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою. Частина п`ята статті 5 вказаного Закону визначає, що фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та вказаного Закону. Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини другої статті 1083 ЦК України якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. З матеріалів справи вбачається, що права кредитора за Кредитним договором №6024817628 від 15 липня 2020 року, які належали ТОВ «ФК «ЦФР», перейшли до АТ «ТАСКОМБАНК» згідно з Договором про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, а потім 02 грудня 2022 року на підставі Договору факторингу №НІ/11/7-Ф - до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Осткільки ТОВ «ФК «ЄАПБ» за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, договір відступлення права вимоги на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання. Таким чином ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №6024817628 від 15 липня 2020 року, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] . Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №6024817628 від 15 липня 2020 року, просив серед іншого, крім заборгованості за основною сумою боргу, стягнути суму заборгованості за відсотками у сумі 0,91 гривень, суму заборгованості за щомісячними відсотками у сумі 8089,96 гривень. У кредитному договорі №6024817628 від 15 липня 2020 року між сторонами договору було узгоджено, що [PERSON] зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором, в тому числі Паспортом споживчого кредиту та Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», розміщених на сайті www.kreditmarket.ua. Суд зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року, до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Отже, інформація яка викладена у Паспорті споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. За таких обставин, сам факт підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту не свідчить про погодження між сторонами умов кредитного договору, які визначають плату за користування кредитними коштами у виді відсотків, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту ( постанова Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20). Посилання позивача на Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті www.kreditmarket.ua, суд не бере до уваги, оскільки вони до позовної заяви не долучені, доказів їх підписання відповідачем суду не надано, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору. Водночас кредитним договором не визначено розміру відсотків за користування кредитними коштами. Таким чином відсутні підстави вважати, що сторони кредитного договору обумовили у письмовому вигляді відсотки за користування кредитними коштами, тому відсутні підстави для стягнення заборгованості за відсотками (річних та щомісячних) у сумі 8090,87 гривень (0,91 +8089,96). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, висловила позицію про те, що якщо фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку кредитодавцю не повернуті, а строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги згідно з ст. 530 ЦК України, кредитор м ає право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином наявні підстави для стягнення з відповідача 10 149,58 гривень заборгованості за кредитом (тілом кредиту). Аргументи відповідача [PERSON] щодо відсутності заборгованості у зв`язку з її погашенням його дочкою суд відхиляє, оскільки останній не надав достовірних та належних доказів виконання зобов`язання перед кредитором. На підставі частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором №6024817628 від 15 липня 2020 року в сумі 10 149,58 гривень. Розподіл судових витрат Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки на користь позивача підлягає стягненню 10 149,58 гривень кредитної заборгованості, що є 55,6% від суми пред`явленого позову (18240,45 гривень), то з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 1493 гривні судового збору (2684х55,6:100),.

Outcome: partial