Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

представник Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») Ляр Д.Ю. 03.04.2023 звернувся в суд із позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 14.06.2012 в розмірі 45\~607,06 грн та 2 684 грн судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 14.06.2012 [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка,\~підписавши Анкету-Заяву,\~підтвердила свою\~згоду на\~те,\~що підписана\~заява разом\~з «Умовами\~та правилами\~надання банківських\~послуг» та\~«Тарифами»,\~які викладені\~на банківському\~сайті,\~складає між\~нею та\~банком Договір\~про надання\~банківських послуг,\~що підтверджується\~підписом у\~заяві.\~Щодо встановлення\~та зміни\~кредитного ліміту\~банк керувався\~п.п.2.1.2.3,\~2.1.2.4\~Договору,\~на підставі\~яких відповідач\~при укладенні\~договору дав\~свою згоду\~щодо прийняття\~будь-якого\~розміру кредитного\~ліміту та\~його зміну\~за рішенням\~та ініціативою\~банку. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В свою чергу відповідачка не сплачувала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, у зв`язку з чим, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 20.03.2023 відповідачка [PERSON] має заборгованість 45 607,06 грн, яка складається з: 37\~313,06 грн -заборгованість за кредитом, 8 294 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Вказану заборгованість позивач АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути в примусовому порядку з відповідачки, а також судові витрати. Ухвалою від 05.04.2023 прийнято до розгляду позов та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заочним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 29.05.2023\~задоволено позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалено стягнути із [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 14.06.2012 року в розмірі 45 607 грн 06 коп, а також 2 684 грн судового збору. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 07.07.2023 скасовано зазначене вище заочне рішення, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання, призначене на 25.07.2023 учасники справи не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи. До позовної заяви представник позивача [PERSON] долучив заяву, у якій просив розглядати справу у його відсутності. Від представника відповідача адвоката Пащука А.І. 25.07.2023 надійшла заява про розгляд даної справи у відсутності сторони відповідача. У заяві останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог з таких підстав. Стягнення відсотків за користування кредитом є незаконним, оскільки до позовної заяви долучено анкету-заяву, в якій не зазначено яку саме картку та за якою програмою отримує відповідачка, тарифи не підписані відповідачкою. Також Банком надано суду виписку по кредитному рахунку, з якої вбачається, що кошти, які мали йти на погашення кредиту, списувались на погашення відсотків, які не погоджені сторонами по справі. Таким чином вважає, що списані кошти (відсотки) становлять більше суми заборгованості по кредиту, а тому у відповідачки [PERSON] відсутній борг перед позивачем. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. ст. 12, 81 ЦПК України). Виходячи з положень, ч.1\~ст.1066\~ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу\~ст.ст.1046-1057-1\~ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч.1, 2\~ст.1069 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст.1048 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між сторонами 14 червня 2012 року укладено договір про надання банківських послуг, шляхом підписання у відповідності до\~ст.207 ЦК України\~відповідачкою [PERSON] \~анкети-заяви\~про приєднання\~до умов\~та правил\~надання банківських\~послуг у\~ПриватБанку, в якій відповідачкою вказано свої анкетні (персональні) дані, ідентифікаційний номер, серію та номер паспорта, ким виданий, місце проживання, сімейний стан, освіту, наявна дата підписання та підпис (а.с.18). Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» відповідачці [PERSON] надавались кредитні картки (№ [NUMBER] , яка відкрита 14.06.2012), та після цього відповідачці надавались інші картки. Остання карта «Универсальная GOLD» від 21.04.2021 № [NUMBER] . Термін дії останньої картки листопад 2024 року (а.с.16). У даному випадку діє презумпція правомірності правочину (ст.204 ЦК України). У відповідності до п.1 ч.2\~ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк (ст.ст.526,\~530 ЦК України). За умовами\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, а також не оспорюється учасниками справи, те, що позивачем умови укладеного договору виконано, проте відповідачка, користуючись неодноразово кредитною карткою (здійснювала різні перекази, знімала готівку в банкоматах, здійснювала покупки та платежі, поповнювала готівкою свою картку у терміналі самообслуговування), умови договору належним чином не виконувала, про що свідчить виписка по кредитному рахунку, станом на 23 березня 2023 року. Дана виписка у відповідності до\~ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.п.61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, є первинним документом бухгалтерського обліку та є підтвердженням виконаних за день операцій. Підписана позивачем анкета-заява та виписка з особового рахунку відповідача з урахуванням довідки позивача про видані кредитні картки та зміну кредитного ліміту у сукупності та взаємозв`язку є достатніми для висновку очевидності здійснення операцій саме відповідачкою [PERSON] , у тому числі із ідентифікацією особи, яка користується карткою. Відповідно до вказаної виписки відповідачка користувалась даною карткою до лютого 2022 року (а.с.59-74). Таким чином, відповідачка взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконувала, а відтак згідно з розрахунком позивача станом на 20.03.2023 має заборгованість у розмірі 37\~313,06 грн за тілом кредиту. Відповідачкою даний розрахунок не спростовано, а тому приймається судом до уваги. Розглядаючи вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 8\~294 грн, суд дійшов такого висновку. У анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 14.06.2012 зазначено, що відповідачка [PERSON] ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами. Натомість надані суду витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг із Умов і правил надання банківських послуг не містить підтверджень, що саме з ними відповідачка ознайомилась та погодилась з такими, а тому такі не можуть вважатися складовою частиною спірного договору. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин положення ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови і правила надання банківських послуг самостійно розміщуються позивачем на сайті, неодноразово змінювалися і неможливо перевірити редакцію таких на час укладення наведеного вище кредитного договору. Указане узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. За ч.2 ст.36\~Закону України\~«Про судоустрій\~і статус\~суддів» Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а у ч.4 ст.263\~ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскільки, за положеннями ч.5 ст.81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому суд не приймає надані позивачем Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови і правила надання банківських послуг, як підставу нарахування та стягнення відсотків в згаданому розмірі. Окрім цього, суд не бере до уваги паспорт споживчого кредиту, з огляду на таке. Як встановлено вище, сторонами укладено договір 14 червня 2012 року. Відповідно до розрахунку АТ КБ «ПриватБанк», заборгованість відповідачці [PERSON] нарахована з 2012 року по 20.03.2023. З паспортом споживчого кредиту відповідачка письмово ознайомилась 21.04.2021 та відповідно до даного паспорта інформація зберігає чинність та є актуальною до 06.05.2021. Тобто така інформація на час укладення договору та отримання коштів у період з 2012 року\~не існувала та така не була та не є частиною договору кредиту чи його умовами. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, та обов`язковості договору для сторін, доводи позивача щодо стягнення суми боргу у розмірі 37\~313,06 грн з відповідачки є обґрунтованими та позов в цій частині підлягає задоволенню. Разом з тим, в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками слід відмовити, оскільки позивачем не доведено правомірності нарахування таких. Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2\~195,89 грн., що пропорційно відповідатиме розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial