Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-30 00:00:00

28 червня 2023 року акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» звернулося до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що АТ «Миколаївгаз» є оператором газорозподільної системи, суб`єктом господарювання та на підставі ліцензії (постанова № 853 від 29 червня 2017 року «Про видачу ліцензії на розподіл природного, газу АТ «Миколаївгаз»»), виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, а також здійснює щодо неї функції оперативно-технічного управління. Так, між АТ «Миколаївгаз», назву якого замінено на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», відповідно до постанови НКРЕКП № 2498 від 30 вересня 2015 року між (оператором ГРМ), та [PERSON] (споживач) було укладено типовий договір розподілу природного газу, шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу, відповідно до умов якого оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим типовим договором. Квартира відповідачки за адресою: [ADDRESS] приєднана до газорозподільної системи та на її ім`я відкрито особовий рахунок [NUMBER] . Факт споживання газу підтверджується витягом з особового рахунку споживача по об`ємам споживання, що також свідчить про приєднання відповідачки до умов типового договору розподілу природного газу та фактичне його укладення. Посилаючись на те, що [PERSON] не виконувала взятих на себе обов`язків зі своєчасної оплати за надані послуги з розподілу природного газу, внаслідок чого за період з 01 січня 2020 року по 28 лютого 2023 року утворилася заборгованість в розмірі 4823 грн. 10 коп., яку позивач просив стягнути з відповідачки. Крім того, позивач просив стягнути з відповідачки 3% річних нарахованих за вказаний період в розмірі 96 грн. 56 коп. та за період з січня 2020 року по грудень 2021 року інфляційні збитки в сумі 280 грн. 59 коп., а також судові витрати в розмірі 2684 грн. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій, крім цього, зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 3 ст. 131 ЦПК України, до суду не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Крім того, враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Взаємовідносини оператора газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем врегульовано спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року, Кодексом газорозподільних систем, що затверджений постановою Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, який розроблений відповідно до Закону України «Про ринок природного газу», іншими нормативними актами та умовами укладених між сторонами договорів. Так, Закон України «Про ринок природного газу» (далі - Закон) визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав-сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу. Пунктами 27, 28 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що постачальник природного газу - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу та постачання природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів. Відповідно до п. 35 ч. 1 ст. 1 Закону передбачено, що розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу. Пунктами 23, 37 ч. 1 ст. 1 Закону передбачено, що побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність та споживач - фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, завданням якої, у тому числі, є здійснення державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках шляхом формування і забезпечення прогнозованості цінової і тарифної політики на ринках, які перебувають у стані природної монополії, та суміжних ринках у сфері теплопостачання і централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, сприяння впровадженню стимулюючих методів регулювання цін. Указами Президента України від 27 серпня 2014 року № 694/2014 утворено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) та від 10 вересня 2014 року № 715/2014 затверджено Положення про НКРЕКП. Відповідно до п. 3 Положення про НКРЕКП основними його завданнями, зокрема є державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на суміжних ринках, у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, на ринках природного газу,нафтового (попутного) газу, газу (метану) вугільних родовищ та газу сланцевих товщ (далі - природний газ), нафти та нафтопродуктів, а також перероблення та захоронення побутових відходів; забезпечення проведення цінової і тарифної політики у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, у нафтогазовому комплексі, сприяння впровадженню стимулюючих методів регулювання цін. Пунктом 4 Положення про НКРЕКП передбачено, що НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого, установлює тарифи на комунальні послуги для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється НКРЕКП. Таким чином, НКРЕКП, як національна комісія регулювання природних монополій, що утворена та функціонує відповідно до Закону України «Про природні монополії» наділена повноваженнями по встановленню тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, що використовується для потреб населення. Постановами НКРЕКП № 3035 від 24 грудня 2019 року, № 1173 від 24 червня 2020 року, № 2777 від 30 грудня 2020 року, № 128 від 30 січня 2021 року, № 2762 від 22 грудня 2021 року, встановлено тарифи на послуги розподілу природного газу для АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», який почав діяти з 01 січня 2020 року та складає 1,308 грн., з 01 липня 2020 року - 1,464 грн., 01 січня 2021 року - 2,340 грн., 01 лютого 2021 року - 2,148 грн. та 01 січня 2022 року - 2,388 грн. Постановою НКПЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494 затверджено Кодекс газорозподільних систем, яким визначено взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем (п. 2 гл. 1 р. 1 Кодексу). Пунктом 3 глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем визначено, що його дія поширюється зокрема, на операторів газорозподільних систем, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. Відповідно до п. 1 гл. 1 р. VІ Кодексу газорозподільних систем, суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. Пунктом 1 глави 1 розділу ІІІ Кодексу ГРМ встановлено, що експлуатацію газорозподільних систем здійснюють виключно Оператори ГРМ. Матеріалами справи встановлено, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» є оператором газорозподільної системи, суб`єктом господарювання, що на підставі ліцензії (постанова № 853 від 29.06.2017 року «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ «Миколаївгаз» та постанови № 944 від 04 червня 2019 року «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 29 червня 2017 року № 853»), виданої Національною комісією здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, а також здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Таким чином, Акціонерне товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі вище зазначеної ліцензії в межах території м. Миколаїва та Миколаївської області, зокрема і на території м. Очакова Миколаївської області. Згідно з ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. За нормами ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Послуги з газопостачання природного газу надаються постачальником позивачу на підставі Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2500, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1386/27831 (із змінами та доповненнями). Договір розподілу природного газу є публічним. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до п. 1.3. Типового договору розподілу природного газу - фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, крім іншого мають містити норми споживання природного газу у розрізі 12 календарних місяців (норма застосовується щодо побутових споживачів без лічильника газу). У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Згідно з вимогами цього пункту здійснюється приєднання до договору розподілу природного газу споживачів-замовників, які отримують технічний доступ до ГРМ. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язується вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виконують з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути договори або інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідачка [PERSON] приєдналась до умов Типового договору на розподіл природного газу які надаються АТ «Оператор газорозподільної системи Миколаївгаз» (оператором ГРМ), за персоніфікованими даними: - адреса об`єкта: [ADDRESS] ; - параметри лічильника газу: G-2,5, № 3619578; - перелік газових приладів: плита газова - 1 шт., , водонагрівач - 1 шт., конвектори - 2 шт.; - опалювальна площа: 44,3 м. кв. Відповідно до вказаного договору відповідачці було відкрито особовий рахунок за № [NUMBER] . Відповідно до вимог ст. ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, матеріалами справи встановлено, що позивач належним чином виконав умови договору, надаючи відповідачці послуги з розподілу природного газу, але остання всупереч визначеним законом та умовами договору обов`язкам, свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконувала, а саме систематично не сплачувала вартість отриманих нею послуг, внаслідок чого має заборгованість перед позивачем. З наданого позивачем розрахунку, який здійснено позивачем АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз»

Outcome: approved