Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №200203995 від 29.01.2015 року в сумі 150501,26 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.01.2015 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем укладено кредитний договір №200203995, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 50000,00 грн., зі встановленим строком користування з 29.01.2015 року по 20.05.2017 року та зобов`язалася повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20.07.2020 року ТОВ «ДІДЖІ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020 року, відповідно до якого позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за кредитними договорами. Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а відповідач, в свою чергу, порушила умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. Станом на 09.02.2023 року заборгованість відповідача перед позивачем за договором становить 150501,26 грн. з яких: 49786,72 грн. - заборгованість за кредитом та 100714,54 заборгованість за відсотками. Оскільки, відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості та судові витрати. Ухвалою судді Славутицького міського суду Київської області від 23.03.2023 року справу передано з апідсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25.04.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. 30.04.2023 року від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів та призначення судової фототехнічної експертизи. 10.05.2023 року від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів. 15.05.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому вона проти задоволення позову заперечувала посилаючись на те, що позивачем на підтвердження своїх вимог не надано суду доказів надання відповідачу кредитним коштів, користування ними, а також відсутні докази укладання кредитного договору з ПАТ «Банк Михайлівський». Також просить суд застосувати наслідки пропуску строків позовної давності. 25.05.2023 року від представника позивача надішли заперечення на клопотання про призначення експертизи. 29.05.2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій він зазначив, що станом на дату укладання договору про відступлення прав вимоги №7_БМ від 20.07.2020 року сума заборгованості в загальному розмірі складала 150501,26 грн., розрахунок проведений банком. З 20.07.2020 року відповідачем не здійснено жодного платежу в рахунок погашення вищевказаної заборгованості. Оригінали документів від ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі яких було надано кредит позивачу передані не були. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.07.2023 року у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової фототехнічної експертизи та витребування доказів відмовлено. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Судом встановлено, що 29.01.2015 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем укладено кредитний договір №200203995, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 50000,00 грн., зі встановленим строком користування з 29.01.2015 року по 20.05.2017 року та зобов`язалася повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20.07.2020 року ТОВ «ДІДЖІ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020 року, відповідно до якого позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за кредитними договорами. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Право вимоги за кредитним договором № 200203995 від 29.01.2015 року було відступлено ПАТ «Банк Михайлівський» ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на підставі договору про відступлення прав вимоги № 7_БМ від 20.07.2020 року. Проте, суду не надано належних доказів перерахування кредитних коштів ПАТ «Банк Михайлівський» на рахунок відповідача, що могло б підтвердити факт виникнення заборгованості останньої за кредитом. Крім того, на підтвердження розміру заборгованості позивачем до позовної заяви будь-якого розрахунку заборгованості чи інших доказів надано не було. Верховним Судом у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17.12.2020 року, по справі № 278/2177/15-ц визначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції,одиницю виміру господарської операції;посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Згідно з ч. 3 зазначеної статті Закону інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця. Разом з тим, як зазначено у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Крім того, відповідно до п. 44.1 Податкового кодексу України, облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, ведуть на підставі первинних документів, регістрів бухобліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством. Банківські первинні документи залежно від виду операції та типу контрагентів поділяють на касові та меморіальні. Перші (прибуткові та видаткові) підтверджують здійснення операцій із готівкою, а другі використовують для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів із рахунків та внутрішньобанківських операцій (п.п. 4.5, 4.6). До них належать такі розрахункові документи: меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; інші документи (інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами НБУ). Первинні документи банку складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України (на паперових носіях або в електронній формі). До їх обов`язкових реквізитів віднесено: назву документа (форми); дату й місце складання; назву підприємства (банку), що склало документ; зміст й обсяг операції (короткий зміст операції та підстава для її здійснення), одиницю її виміру; посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; особистий підпис (електронний цифровий підпис) й інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Окрім них, до обов`язкових реквізитів первинних документів, що використовуються для розрахунків (окрім перелічених вище), також належать: назва одержувача коштів; номери рахунків; назва банку (одержувача та платника коштів); сума операції (цифрами й словами) суму операції може бути відображено лише цифрами, якщо цей документ формують за допомогою програмного забезпечення в автоматизованому режимі або якщо це передбачено нормативно-правовими актами НБУ. Інформацію, наведену в первинних документах, систематизують у регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри бухобліку повинні містити назву, період реєстрації операції, прізвища й підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. До регістрів бухобліку належать й особові рахунки та виписки з них, які банки також повинні складати на паперових носіях чи в електронній формі. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Проте, таких документів у підтвердження видачі коштів та наявної кредитної заборгованості суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Водночас, позивачем не надано до суду будь-яких первинних документів, передбаченими наведеними законодавчими та нормативними актами, на підставі яких суд мав би можливість встановити факти надання позивачем та отримання відповідачем кредитних коштів, їх розміру, а також будь-яких документів, на підставі яких суд міг би перевірити правильність розрахунку заборгованості відповідача. З урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed