Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив скасувати Акт про порушення Правил користування електричною енергією № 230348 від 11.11.2019 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 11 листопада 2019 року інспектором Мереф?янського РВ АТ «Харківобленерго» було складено Акт про порушення Правил користування електричною енергію № 230348. Позивач вважає, що даний акт доцільно скасувати з тієї підстави, що схему електроживлення споживача було складено неправильно, а відтак факт наявності правопорушення не доведений. В судове засіданні позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача АТ «Харківобленерго» в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, та зазначив, що складений працівниками АТ «Харківобленерго» акт про порушення ПРРЕЕ є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Оскільки з позовної заяви та доданих до неї документів убачається, що [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «Харківобленерго» за захистом, на його думку, порушених цивільних прав, в якому просив суд скасувати акт про порушення ПРРЕЕ, представник відповідача вважає, що позовні вимоги не підлягають судовому розгляду, оскільки обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про скасування акту про порушення ПРРЕЕ сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права. У відповіді на відзив позивач зазначив, що доводи, викладені у відзиві, не відповідають обставинам справи. Та зазначив, що неодноразово звертався до відповідача з пропозиціями та проханнями скасувати незаконно складений акт від 11.11.2019 № 230348, та отримував відмови, тому був вимушений звернутися до суду. За клопотанням позивача судом 14.09.2020 року у справі призначено судово-технічну експертизу, яка проведена не була, у зв`язку із несплатою позивачем вартості робіт експерта. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень частини другої\~статті 247 ЦПК України, судом не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Згідно\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною 1\~статті 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , користується зазначеним будинком, та є споживачем електричної енергії, що ним не оспорюється. Таким чином, позивач [PERSON] є споживачем послуг з розподілу електричної енергії, що надає відповідач за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно дост. 77 Закону України від 13.04.2017 року № 2019-VIII "Про ринок електричної енергії", який набрав чинності з 11 червня 2017 року, учасники ринку, в тому числі споживачі, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку електричної енергії є, зокрема, крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку. Також судом встановлено, що 11.11.2019 року представниками АТ «Харківобленерго» під час технічної перевірки виявлено, що споживач при користуванні електричною енергією за адресою: [ADDRESS] , порушив Правила роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), за результатами якої складено акт про порушення № 230348. В акті зазначено, що перевіркою встановлено порушення споживачем ПРРЕЕ - самовільне підключення до електромереж споживання електричної енергії поза приладом обліку (а.с. 16-19). Доданий до справи акт від 11.11.2019 р. містить підписи представників АТ «Харківобленерго» із зазначенням факту порушення, до акту додано фотозйомку, відеозйомку та схему електропостачання споживача з зазначенням ділянки самовільного підключення. В акті міститься підпис споживача [PERSON] . На підставі вказаного акту складено Розрахунок обсягу та вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПРРЕЕ та сформовано рахунок на суму 38 380,71 грн. (а.с. 20-21). Відповідно дост.19\~ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Приписами ч.1ст.11\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.15ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. При цьому захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Згідност.16\~ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органів влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових чи службових осіб. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Пунктом 4 ч.2ст.\~77\~Закону України\~«Про ринок\~електричної енергії» самовільне підключення до об`єктів електроенергетики визнано правопорушенням на ринку електричної енергії. Частиною першою статті 77\~цього Закону закріплено правило, за яким учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. За змістом п. п. 8.2.6., 8.2.7. Правил на підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Споживач має бути повідомлений оператором системи про місце, час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 7 календарних днів до призначеної дати засідання. Акт про порушення, не розглянутий у визначеному цими Правилами порядку протягом 60 календарних днів від дня його складення, вважається недійсним та підлягає скасуванню (крім випадків необхідності проведення експертизи пломб, індикаторів та/або засобу вимірювальної техніки електричної енергії для встановлення факту порушення). Рішення комісії оформлюється протоколом, копія якого видається споживачу. У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії. В такому разі разом з протоколом споживачу надаються розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії з посиланням на відповідні пункти Методики визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої Регулятором, та розрахункові документи для оплати необлікованої електричної енергії та/або збитків. Кошти за необліковану електричну енергію та суми збитків перераховуються споживачем на поточний рахунок оператора системи. Споживач має оплатити розрахункові документи за необліковану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка. У разі незгоди споживача з фактом крадіжки електричної енергії та відмови від сплати вартості необлікованої електричної енергії оператор системи звертається з позовом до суду для підтвердження факту викрадення електричної енергії та стягнення вартості необлікованої електричної енергії. Спірні питання, які виникають між сторонами при складанні акта про порушення, при визначенні розміру суми збитків, належної до оплати, а також при здійсненні платежів, вирішуються у судовому порядку. Зокрема, у розумінні п.п. 6 п. 8.4.2 ПРРЕЕ, визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії здійснюється оператором системи на підставі акта про порушення, складеного у порядку, визначеному цими Правилами, у разі виявлення таких порушень: самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі оператора системи без порушення схеми обліку. Отже, судовим розглядом встановлено, що між позивачем та відповідачем наявні договірні відносини, на підтвердження факту порушення відповідачем ПРРЕЕ складено акт від 11.11.2019 року. Доказів, які б спростовували обставини, викладені в акті № 230348 від 11.11.2019 року, позивачем не надано та про наявність таких доказів не зазначено. Слід зазначити, що оскарження акту про порушення, а також визначеної суми за розрахунком спожитої не облікованої електроенергії чинним законодавством не передбачено. Відповідні заперечення можуть бути заявлені споживачем у ході судового розгляду вимог постачальника щодо оплати споживачем вартості необлікованої електроенергії. До того ж, у висновках Верховного Суду, викладених 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18, 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18, 08 серпня 2018 року у справі № 285/1893/17 та 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц, які відповідно до ч.4ст.263\~ЦПК України є обов`язковим для суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, зазначено, що складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення ПКЕЕ є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначає, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. З огляду на викладене у Постанові від 06 лютого 2019 року Велика Палата Верховного Суду (провадження № 14-503цс18) дійшла висновку, що такі вимоги не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду. Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про скасування протоколу щодо розгляду акта про порушення\~ПКЕЕ\~та визнання дій комісії щодо розгляду зазначеного акта неправомірними, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права. В постанові Верховного Суду від 08 серпня 2018 року у справі № 285/1893/17 йдеться про те, що оскарження порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, а також формули розрахунку відповідно до Методики повинно відбуватися виключно під час звернення постачальника електричної енергії з позовом до суду про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок необлікованого використання електроенергії. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України і у постанові від 12 вересня 2011 року № 6-25цс11. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про скасування Акту про порушення Правил користування електричною енергією № 230348 від 11.11.2019 року не підлягають задоволенню, адже вони не є самостійним предметом судового розгляду та можуть бути розглянуті судом у разі їх заявлення споживачем у якості заперечень лише під час вирішення іншого спору за позовом постачальника щодо підтвердження факту викрадення споживачем електричної енергії та стягнення з нього вартості необлікованої електричної енергії. Частиною 1\~статті 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитися у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для ухвалення судом рішення про відмову в позові (Правовий висновок Верховний Суд України у постановах від2 липня 2014 № 6-78цс14 та від 09 грудня 2015 № 6-849цс15). Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] та відсутність підстав для задоволення позову. Згідно\~ст.141 ЦПК України, судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed